ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2024м. ДніпроСправа № 904/1275/24

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) представників сторін, справу:

за позовом Управління Служби безпеки України в Закарпатській області, Закарпатська область, м. Ужгород

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг", м. Дніпро

про визнання недійсними окремих положень договору №26/119 від 09.03.2022 про закупівлю товарів в частині включення до ціни договору податку на додану вартість та стягнення безпідставно сплаченої суми ПДВ у розмірі 30 832,50грн.

ПРОЦЕДУРА:

Управління Служби безпеки України в Закарпатській області звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг", у якій просить:

- визнати недійсними положення пунктів 1.1. Розділу 1. "Предмет договору", 3.1. Розділу 3. "Ціна договору" договору про закупівлю товарів №26/119 від 09.03.2022, укладеного між Управлінням Служби безпеки України в Закарпатській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" в частині включення до ціни Договору в сумі 184 995,00грн. податку на додану вартість на суму 30 832,50 грн. замість нульової ставки.

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" на користь Управління Служби безпеки України в Закарпатській області безпідставно набуті кошти, які надмірно сплачені за договором про закупівлю товарів №26/119 від 09.03.2022, рахунком-фактурою №0050/0000263 від 09.03.2022, видатковою накладною №0050/0000264 від 09.03.2022 та платіжним дорученням №229 від 09.03.2022, як податок на додану вартість в розмірі 30 832,50 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини 4 статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 ГПК України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Враховуючи, що Відповідач зареєстрував електронний кабінет, відповідно до ч.7 ст.6 ГПК України ухвала суду вручалася йому в електронній формі шляхом направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Зі змісту повідомлення про доставлення процесуального документа до електронного кабінету відповідача вбачається, що ухвала про відкриття провадження у справі від 25.03.2024 була доставлена в кабінет ЕС 25.03.2024 о 19:31 год., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (арк.с.45).

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є, зокрема день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Враховуючи вищенаведені положення ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду від 25.03.2024 є такою, що отримана позивачем 26.03.2024, оскільки її було отримано після робочого часу.

Отже, відповідач повідомлений про відкриття провадження у справі належним чином.

Проте, відповідач не скористався правом на надання відзиву на позов.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1, 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись, з ухвалою про відкриття провадження у справі від 25.03.2024 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідач не скористалися наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до вимог ч.2 ст.178 вказаного нормативно-правового акту.

Станом на час винесення рішення по справі відзив на позовну заяву, клопотання щодо необхідності надання додаткового строку на підготовку своєї правової позиції у справі від відповідача до канцелярії суду не надходило.

Виходячи з викладеного, а також враховуючи достатність наявних у справі доказів, згідно із ст.165 ГПК України, суд вбачає за можливе розглянути справу по суті заявлених вимог за наявними у ній документами відповідно до вимог ч.2 ст. 178 вказаного нормативно-правового акту.

Справа згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод розглядалася протягом розумного строку, у зв`язку із вжитими в Україні карантинними заходами та згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" введенню в Україні воєнного стану з 24 лютого 2022 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 05.04.2018 № 2396-VIII, правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами (надалі Закон № 2396-VIII).

Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється (ч.2 ст. 26 Закону № 2396-VIII).

У відповідності до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

В обґрунтування позовних вимог включення до вартості закупівлі пального згідно з договору про закупівлю товару № 26/119 від 09.03.2022 податку на додану вартість в загальній сумі 30 832,50 грн та подальша його сплата постачальнику не відповідає вимогам підпункту "г" підпункту 195.1.2 пункту 195.1 статті 195 Податкового кодексу України та Постанові № 178. Недотримання при укладенні договору про закупівлю товару № 26/119 від 09.03.2022 вимог податкового законодавства, зумовлює наявність підстав для визнання такого договорору недійсним в частині включення податку на додану вартість до загальної ціни договору та, відповідно, підстав для визнання недійсними в пункті 1.1 Розділу 1. «Предмет договору», пункті 3.1. Розділу 3. «Ціна договору» вказаного договору, укладеного між Управлінням Служби безпеки України в Закарпатській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг", в частині включення до договірної ціни податку на додану вартість.

Позиція відповідача

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на позов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

09.03.2022 між Управлінням Служби безпеки України в Закарпатській області (далі -позивач або покупець) в особі першого заступника начальника Управління Конечного Дмитра Борисовича, який діяв на підставі довіреності №58/7-19 від 31.05.2021 та ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» (далі - відповідач або постачальник) укладено договір № 26/119 про закупівлю товарів (далі - Договір).

Відповідно до умов пункту 1.1. Розділу 1. «Предмет договору» Договору Постачальник взяв на себе зобов`язання передати Покупцю у власність товар -паливо рідинне та гас, оливи мастильні (Код ДК 021:20-9 Нафта і дистиляти), а Покупець зобов`язався сплатити і прийняти вказаний товар, а саме:

- бензин А-95 в кількості 3000 літрів, ціною за 1 літр 34 грн. з урахуванням ПДВ, на загальну суму з ПДВ 102000 грн.;

- дизельне паливо в кількості 2515 літрів, ціною за 1 літр 33 грн. з урахуванням ПДВ, на загальну суму з ПДВ 82995 грн.

Відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скретч-картки) на отримання товару відповідно «Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997.

Згідно пункту 3.1. Розділу 3. «Ціна договору» ціна Договору становить 184995,00 грн., у тому числі: 30832,50 грн. ПДВ.

Відповідно до Розділу 4. «Порядок здійснення оплати» Договору, оплата товару здійснюється покупцем шляхом перерахування коштів на вказані в рахунку-фактурі реквізити постачальника. Оплата товару здійснюється покупцем в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника в день виписки рахунку-фактури та накладної на товар. Ціна одного літру вказується у рахунку-фактурі та накладній і дійсна тільки протягом дня їх виписки.

Згідно з Розділом 9. «Вирішення спорів» Договору, усі спори, що виникають з цього Договору або пов`язані із ним, вирішуються шляхом переговорів між Сторонами. Якщо відповідний спір не можливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору відповідно до законодавства України.

На виконання умов Договору Постачальником було оформлено рахунок-фактуру № 0050/0000263 від 09.03.2022 на товар (в скретч-картках): бензин А-95 в кількості 3000 літрів, ціною за 1 літр 28,333333 грн. без урахування податку на додану вартість (34 грн. з урахуванням податку на додану вартість), а також дизпаливо «Energy» в кількості 2515 літрів, ціною за 1 літр 27,500000 грн. без урахування податку на додану вартість (33 грн. з урахуванням податку на додану вартість), на загальну суму 184995,00 грн. (у т.ч. ПДВ на загальну суму 30832,50 грн.).

Також на виконання умов Договору за видатковою накладною № 0050/0000264 від 09.03.2022 для УСБУ в Закарпатській області передано бензин А-95 в кількості 3000 літрів (скретч-картки), ціною за 1 літр 28,333333 грн. без урахування податку на додану вартість (34 грн. з урахуванням податку на додану вартість), а також дизпаливо «Energy» в кількості 2515 літрів (скретч-картки), ціною за 1 літр 27,500000 грн. без урахування податку на додану вартість (33 грн. з урахуванням податку на додану вартість), на загальну суму 184995,00 грн. (у т.ч. ПДВ на загальну суму 30832,50 грн.).

Розрахунок за отриманий товар на суму 184995,00 грн., у т.ч. 30832,50 грн. податок на додану вартість, УСБУ в Закарпатській області здійснено відповідно до платіжного доручення № 229 від 09.03.2022.

Позивач зазначив, що включення до вартості товару - бензину А-95 в кількості 3000 літрів та дизельного пального у кількості 2515 літрів, що є предметом Договору про закупівлю товарів №26/119 від 09.03.2022 податку на додану вартість у розмірі 30832,50 грн., та подальша його сплата постачальнику не відповідає вимогам постанови Кабінету Міністрів України від № 178 «Деякі питання обкладання податком на додану вартість за нульовою ставкою у період воєнного стану», згідно якого поставка вказаного товару повинна оподатковуватися за нульовою ставкою. Тобто, УСБУ в Закарпатській області для ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» надмірно сплачена сума ПДВ в розмірі 30832,50 грн.

16.05.2022 УСБУ в Закарпатській області звернулося до ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» з вимогою № 58/21-1239 щодо відшкодування на бюджетний рахунок Управління надмірно сплаченої суми ПДВ. Листом від 15.07.2022 за №58/21-1688 Управління повторно звернулось до ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» з приводу повернення зайво сплаченої суми ПДВ.

У зв`язку з ненадходженням грошових коштів та неотриманням відповіді 10.10.2022 УСБУ в Закарпатській області повторно направило листа до ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» № 58/21-2596 з аналогічними вимогами і даний лист був вручений нарочно у м. Ужгород бухгалтеру ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» Пановій О.В., про що наявний підпис та відмітка печатки ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» №50.

Аналогічний лист за вих. № 58/21-2597 від 10.10.2022 було скеровано до м. Дніпро за адресою реєстрації ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ». Вказаний лист був вручений 01.11.2022 представнику ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» (рекомендоване поштове відправлення № 0725, наявне повідомлення про вручення).

Разом з цим, ні грошові кошти, ні відповідь на вимогу УСБУ в Закарпатській області від ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» не отримано.

25.01.2023 на адресу ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» рекомендованим поштовим відправленням № 596 УСБУ в Закарпатській області надіслано листа № 59/19-288 з пропозицією внесення змін в укладені договори в частині приведення їх у відповідність до постанови Кабінету Міністрів України № 178 від 02.03.2022 (в частині виключення податку на додану вартість за поставлені бензин та дизпаливо). Вказаний лист був вручений 01.02.2023 представнику ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ», про що свідчить наявне повідомлення про вручення. Однак, відповідь ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» на вказану пропозицію до УСБУ в Закарпатські області також не надійшла.

14.09.2023 за вих. № 58/21/2280 рекомендованим поштовим відправленням № 577 УСБУ в Закарпатській області надіслано претензію на адресу ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» з вимогою повернути безпідставно набуті кошти, які надмірно сплачені як податок на додану вартість у тому числі за договором № 26/119 про закупівлю товарів від 09.03.2022 в сумі 30832,50 грн. Відповідно до інформації АТ «Укрпошта» даний рекомендований лист вручений для ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» м. Дніпро 19.09.2023.

Однак, станом на сьогоднішній день, відповідь на претензію не отримано, грошові кошти від ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» для УСБУ в Закарпатській області не повернуті.

Позивач вважає, що включення до вартості закуповуваного пального згідно з Договорами податку на додану вартість у розмірі 3269,72 грн. та подальша його сплата Постачальнику не відповідає вимогам підп. "г" підп. 195.1.2 п. 195.1 ст. 195 Податкового кодексу України та постанові Кабінету Міністрів України № 178 від 02.03.2022, а сплачені кошти у сумі 30 832,50 грн. є безпідставно набутим майном, що і є причиною виникнення спору.

Також позивач зазначив, що в пункті 1.1 Розділу 1. «Предмет договору», пункті 3.1. Розділу 3. «Ціна договору» Договору про закупівлю товарів № 26/119 від 09.03.2022, в частині включення до ціни товару податку на додану вартість, сума ПДВ безпідставно завищена ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ», у звязку з чим вказані пункти Договору підлягають скасуванню, в частині включення до Договору ПДВ на суму 30832,50 грн., а надмірно сплачені грошові кошти у розмірі 30832,50 грн. підлягають стягненню з ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» на користь УСБУ в Закарпатській області.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Предметом доказування у даній справі є факт укладання Договору, наявність/відсутність підстав для включення до договірної ціни податку на додану вартість.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо недійсності пунктів 1.1. Розділу 1. «Предмет договору», 3.1. Розділу 3 «Ціна договору» Договору про закупівлю товарів №26/119 від 09.03.2022.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними (частина п`ята статті 180 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 11 Закону України "Про ціни і ціноутворення" вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.

Отже, сторони на договірних засадах передбачають формування ціни за договором.

Відповідно до частини 1 статті 1 Податкового кодексу України цей кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

У підпункті 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податок на додану вартість - це непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

За змістом підпунктів а і б пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів/послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 Податкового кодексу України.

За своєю правовою сутністю ПДВ є часткою новоствореної вартості та сплачується покупцем (замовником послуг).

Згідно із підпунктом "г" підпункту 195.1.2 статті 195 Розділу V Податкового кодексу України за нульовою ставкою оподатковуються операції з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення наземного військового транспорту чи іншого спеціального контингенту Збройних Сил України, що бере участь у миротворчих акціях за кордоном України, або в інших випадках, передбачених законодавством.

За змістом підпунктів "а" і "б" пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів / послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 Податкового кодексу України.

За своєю правовою сутністю ПДВ є часткою новоствореної вартості та сплачується покупцем (замовником послуг).

Відповідно до частини 1 статті 1 Податкового кодексу України податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно із підпунктом "г" підпункту 195.1.2 статті 195 Розділу V Податкового кодексу України за нульовою ставкою оподатковуються операції з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення наземного військового транспорту чи іншого спеціального контингенту Збройних Сил України, що бере участь у миротворчих акціях за кордоном України, або в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про оборону України" у разі збройної агресії проти України органи державної влади та органи військового управління, не чекаючи оголошення стану війни, вживають заходів для відсічі агресії. На підставі відповідного рішення Президента України Збройні Сили України разом з іншими військовими формуваннями розпочинають воєнні дії.

Згідно пунктом 4 статті 5 постанови Кабінету міністрів України "Про затвердження положення про Міністерство оборони України" Міноборони з метою організації своєї діяльності: забезпечує ефективне і цільове використання бюджетних коштів і матеріальних ресурсів, в тому числі тих, що передбачені для реалізації проектів, виконання програм, зокрема міжнародних; здійснення в межах повноважень, передбачених законом, контролю за їх використанням та усунення недоліків і порушень, виявлених органами державного фінансового контролю та правоохоронними органами.

02.03.2022 прийнято постанову Кабінету Міністрів України "Деякі питання обкладення податком на додану вартість за нульовою ставкою у період воєнного стану" № 178.

Відповідно до пунктів 1, 2 вищевказаної постанови, до припинення чи скасування воєнного стану операції з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення транспорту Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Міністерства внутрішніх справ, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, інших утворених відповідно до законів військових формувань, їх з`єднань, військових частин, підрозділів, установ або організацій, що утримуються за рахунок коштів державного бюджету, для потреб забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави обкладаються податком на додану вартість за нульовою ставкою. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24.02.2022.

Системний аналіз вказаних вище норм права дозволяє дійти висновку, що приписи підпункту "г" підпункту 195.1.2 пункту 195.1 статті 195 Розділу V Податкового кодексу України та приписи постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2022 № 178 поширюються на діяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , як військової установи та органу військового управління в складі Збройних Сил України.

Відтак, операції з постачання Управлінню Служби безпеки України в Закарпатській області пального (бензину та дизпаливу) за Договором про закупівлю товарів №26/119 від 09.03.2022 підлягало оподаткуванню за нульовою ставкою.

Відповідно до частинні статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 217 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Разом з цим, у застосуванні наведених положень статей Цивільного кодексу України слід враховувати, що умова договору, щодо якої ставиться вимога про визнання її недійсною, не може бути істотною умовою договору, оскільки в такому випадку правочин має бути визнаний недійсним в цілому (правовий висновок Верховного Суду викладено у постанові від 12.03.2018 зі справи № 910/22319/16).

Таким чином, приписи статті 217 Цивільного кодексу України регулюють питання щодо правової долі правочину, що має дефекти окремих його частин. При цьому закону може суперечити лише певна частина умов правочину, а інша - йому відповідати. Отже, за таких обставин не завжди доцільно визнавати правочин недійсним у цілому. Не призводить недійсність окремої частини правочину до недійсності інших його частин. Тому законодавець не встановлює недійсності правочину через недійсність окремої його частини, але лише за умови, якщо є підстави вважати, що правочин міг би бути вчинений без включення до нього цієї недійсної частини.

У даній справі можна припустити наявність (існування) Договору про закупівлю товарів №26/119 від 09.03.2022 і без включення до нього умови щодо необхідності сплати ПДВ.

Згідно правового висновку об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, який викладено у постанові від 03.12.2021 у справі № 910/12764/20, податок на додану вартість хоча і включається до ціни товару, однак не є умовою про ціну в розумінні цивільного та господарського законодавства, оскільки не може встановлюватися (погоджуватися чи змінюватися) сторонами за домовленістю, тобто у договірному порядку.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 03.12.2021 у справі № 910/12764/20 відступив від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 08.04.2021 у справи № 922/2439/20 щодо неможливості визнання недійсним частини договору стосовно визначення ПДВ (з посиланням на те, що включення в оплату ПДВ містить ціну розрахункової одиниці вартості товару, тобто є істотною умовою договору).

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 03.12.2021 у справі № 910/12764/20, договір може бути визнаний недійсним в частині включення суми ПДВ до вартості товару.

Судом установлено, що пунктів 1.1. Розділу 1. «Предмет договору», 3.1. Розділу 3 «Ціна договору» до ціни договору незаконно включено суму ПДВ у загальному розмірі 30 832,50 грн за придбання Управлінням Служби безпеки України в Закарпатській області пального пального.

Зокрема, зміст оспорюваного правочину в цій частині суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, що в силу вимог частини 1 статті 203, частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України є підставою для визнання договору недійсним у цій частині.

З матеріалів справи убачається, що оплата повної вартості придбаного на підставі Договору згідно з ціною, визначеною у пунктів 1.1. Розділу 1. «Предмет договору», 3.1. Розділу 3 «Ціна договору», включно з податком на додану вартість на загальну суму 30 832,50 грн, була здійснена Управлінням Служби безпеки України в Закарпатській області, як Покупцем, що підтверджується платіжним дорученням № 229 від 09.03.2022 на суму 184 995,00 грн ПДВ 30 832,50 грн. з відміткою про оплату зобов`язань в повному обсязі.

Разом з тим, набуття відповідачем як однією зі сторін зобов`язання коштів за рахунок іншої сторони не в порядку виконання договірного зобов`язання, а поза підставами, передбаченими договором, внаслідок перерахування на рахунок відповідача понад вартість товару, який було поставлено, виключає застосування до правовідносин сторін норм зобов`язального права, а є підставою для застосування положень статті 1212 Цивільного кодексу України.

Наведене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, що викладений у пункті 37 постанови від 01.06.2021 у справі № 916/2478/20.

Частиною 1 статті 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Загальна умова частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

У випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України "Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави" застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення необхідна наявність наступних умов: 1) збільшення майна в однієї особи (вона набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння); 2) втрата майна іншою особою, тобто збільшення або збереження майна в особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; 3) причинний зв`язок між збільшенням майна в однієї особи і відповідною втратою майна іншою особою; 4) відсутність достатньої правової підстави для збільшення майна в однієї особи за рахунок іншої особи, тобто обов`язковою умовою є збільшення майна однієї сторони (набувача), з одночасним зменшенням його в іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином, тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, передбачених нормами статті 11 Цивільного кодексу України.

З метою спростити порядок та сприяти оперативному матеріальному забезпеченню військових формувань 02.03.2022 прийнято Постанову КМУ № 178 "Деякі питання обкладення податком на додану вартість за нульовою ставкою у період воєнного стану", яка набрала чинності з дня її опублікування і застосовувалась з 24.02.2022.

Станом на дату укладання договору про закупівлю товару № 26/119 від 09.03.2022 дана постанова, яка регулювала питання обкладення податком на додану вартість за нульовою ставкою у період воєнного стану була чинною.

Незважаючи на те, що відповідний товар оподатковувався за нульовою ставкою, відповідач отримав від позивача суму ПДВ за договором поставки у повному обсягу.

За висновком Верховного Суду, який викладено у постанові від 10.02.2022 у справі № 916/707/21, неповернення зазначеної суми, перерахованої поза межами договірних платежів, має наслідком збагачення відповідача за рахунок позивача поза підставою, передбаченою законом.

Таким чином, набуття ТОВ "Лівайн Торг", як однією зі сторін господарсько-договірного зобов`язання, бюджетних коштів за рахунок Управління Служби безпеки України в Закарпатській області не в порядку виконання договірного зобов`язання, а поза передбаченими договорами підставами, внаслідок здійснення оплати понад вартість товару, який було поставлено, свідчить про необхідність застосування положень статті 1212 Цивільного кодексу України в частині повернення надмірно сплачених бюджетних коштів у загальному розмірі 30 832,50 грн.

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Судом встановлено, що позивач перерахував на рахунок відповідача загальну суму 184 995,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 229 від 09.03.2022 на суму 184 995,00 грн ПДВ 30 832,50 грн.

З огляду на те, що грошові кошти в сумі 30 832,50 грн були перераховані позивачем на користь відповідача поза межами їхніх договірних відносин та були безпідставно отримані відповідачем 09.03.2022, внаслідок чого у відповідача виник обов`язок повернути їх згідно з нормами статті 1212 ЦК України.

При цьому, норма частини другої статті 530 ЦК України до недоговірних зобов`язань з повернення безпідставно набутого майна згідно зі статтею 1212 ЦК України не застосовуються (п.92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.20.2024 у справі № 910/3831/22)

Враховуючи вказане, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 30 832,50 грн безпідставно набутих грошових коштів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

З огляду на викладене, обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Щодо судового збору.

Згідно із ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача у розмірі 8 052,00 грн.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати недійсними положення пунктів 1.1. Розділу 1. "Предмет договору", 3.1. Розділу 3. "Ціна договору" договору про закупівлю товарів №26/119 від 09.03.2022, укладеного між Управлінням Служби безпеки України в Закарпатській області () та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" () в частині включення до ціни Договору в сумі 184 995,00грн. податку на додану вартість на суму 30 832,50 грн. замість нульової ставки.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ЛІВАЙН ТОРГ (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, буд. 47, офіс 503; ) на користь Управління Служби безпеки України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Довженка, буд. 3, ) безпідставно набуті кошти в розмірі 30 832,50 грн. грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ЛІВАЙН ТОРГ (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, буд. 47, офіс 503; ) на користь Управління Служби безпеки України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Довженка, буд. 3, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 844,80 грн.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано - 19.07.2024.

Суддя В.Г. Бєлік