ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2024м. ДніпроСправа № 904/1966/24

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Загинайко Т.В. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" (03087, м. Київ, вул. Єреванська, буд. 1; ідентифікаційний код 23697280)

до Приватного підприємства "Адженда-Дніпро" (49050, м. Дніпро, вул. Героїв Рятувальників (Володі Дубініна), буд. 8, оф. 302; ідентифікаційний код 34655472)

про стягнення 6 653 грн. 79 коп.

Без повідомлення (виклику) представників сторін.

ПРОЦЕДУРА:

Позивач - Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк" звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх.№1892/24 від 02.05.2024) до відповідача - Приватного підприємства "Адженда-Дніпро" про стягнення 6 653 грн. 79 коп., що складає 6 165 грн. 40 коп. - заборгованості з оплати послуг за Договором від 14.04.2021 №2021/ЄР/400-000692 банківського рахунку станом на 01.04.2024, 47 грн. 47 коп. - інфляційних втрат, 39 грн. 88 коп. - 3% річних та 401 грн. 04 коп. - пені.

Також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати в розмірі сплаченого судового збору в сумі 2 422 грн. 20 коп.

Позовну заяву було подано без додержання вимог, встановлених статтями 164, 172 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.05.2024 про залишення позовної заяви без руху позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків - 7 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У подальшому, позивачем подано заяву (вх.№22815/24 від 09.05.2024), відповідно до якої позивачем було виправлено недоліки позовної заяви та виконано вимоги суду, зазначені в ухвалі суду від 07.05.2024.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Пунктом 10 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" визначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо юридичної особи, зокрема, про місцезнаходження останньої.

На підтвердження адреси відповідача судом долучено до матеріалів справи витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з якого вбачається, що місцезнаходженням відповідача є 49050, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Володі Дубініна, буд. 8, офіс 302 на яку і була направлена кореспонденція господарського суду відповідачу (а.с. 64).

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з частиною 6 статті 242 цього Кодексу днем вручення судового рішення є, окрім іншого, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Слід відзначити, що поштове відправлення на адресу відповідача, в якому містилася ухвала суду від 14.05.2024, було повернуто за зворотною адресою з довідкою АТ "Укрпошта" від 29.05.2024 "Адресат відсутній" (а.с.85-89)

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

При цьому, до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її офіційним місцезнаходженням, визначеним у відповідному державному реєстрі) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

Крім того, частиною 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, в разі коли фактичне місцезнаходження особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Також судом враховані положення Правил надання послуг поштового зв`язку, визначені постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (далі - Правила).

Так, порядок доставки поштових відправлень, поштових переказів, повідомлень про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичних друкованих видань юридичним особам узгоджується оператором поштового зв`язку разом з юридичною особою. Для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок", цих Правил (пункт 94 Правил).

Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на юридичну особу (фізичну особу-підприємця).

У разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення.

Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №923/1432/15.

Також, суд наголошує, що за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

З урахуванням наведеного, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області по даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Враховуючи викладене, неперебування відповідача за місцем його державної реєстрації чи небажання отримати поштову кореспонденцію та, як наслідок, ненадання відзиву, не є перешкодою розгляду справи судом за наявними матеріалами і не свідчить про порушення норм процесуального права саме зі сторони суду.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 03.03.2018 у справі № 911/1163/17 та від 10.05.2018 у справі № 923/441/17.

За таких обставин можна дійти висновку, що невручення ухвали суду відбулось через недотримання відповідачем вимог законодавства щодо забезпечення отримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням (поштовою адресою), що розцінюється судом як фактична відмова від отримання адресованих йому судових рішень (ухвал). Відповідач, у разі незнаходження за своєю офіційною (юридичною) адресою, повинен був докласти зусиль щодо отримання поштових відправлень за цією адресою або повідомлення суду про зміну свого місцезнаходження.

Більше того, права відповідача, як учасника справи, не можуть забезпечуватись судом за рахунок порушення прав позивача на своєчасне вирішення спору судом, що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Так, ухвалою суду від 14.05.2024, з урахуванням вимог частини 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, судом було запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Судом також враховані Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України №958 від 28.11.2013, на випадок направлення відповідачем відзиву на позовну заяву або клопотання до суду поштовим зв`язком.

Однак, станом на 17.07.2024 строк на подання відзиву на позовну заяву, з урахуванням додаткового строку на поштовий перебіг, закінчився.

Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Отже, суд вважає, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення, оскільки у відповідача було достатньо часу для подання як відзиву на позову заяву так і доказів погашення спірної заборгованості, у разі їх наявності, чого відповідачем зроблено не було, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідачем суду також не повідомлено.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Справа розглядається відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод протягом розумного строку з урахуванням введення в Україні воєнного стану.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ

Як вбачається, між позивачем - Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк", як банком, та відповідачем - Приватним підприємством "Адженда-Дніпро", як клієнтом, було укладено договір від 14.04.2021 №2021/ЄР/400-000692 банківського рахунку (Заява-Договір банківського рахунку в частині послуг Розрахунково-касового та Дистанційного обслуговування (надалі - Договір) (а.с. 31).

Відповідно до розділу 4 вказаного Договору клієнт:

- підтверджує ознайомлення з умовами Публічної пропозиції АБ "Укргазбанк" на укладання Договору комплексного банківського обслуговування та діючими в банку тарифами, що розміщені на сайті банку http://ukrgasbank.com;

- підтверджує акцептування Публічної пропозиції АБ "Укргазбанк" на укладання Договору комплексного банківського обслуговування та повну і безумовну згоду з її умовами;

- підтверджує та визнає, що Публічна пропозиція АБ "Укргазбанк" на укладання Договору комплексного банківського обслуговування, ця Заява-Договір, Тарифи, а також всі-зміни, додатки та додаткові договори/угоди до них у сукупності є Договором комплексного банківського обслуговування (далі - Договір);

- підтверджує, що всі умови Договору та діючих в банку тарифів йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення;

- підтверджує, що вся інформація, надана до банку, є повною, достовірною у всіх відношеннях, і він зобов`язується повідомляти банк про будь-які зміни цієї інформації, що можуть статися протягом терміну дії Договору, не пізніше, ніж через 30 календарних днів з дня набрання чинності цих змін;

- підтверджує отримання від банку інформації, зазначеної в частині другій статті 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", до укладення цієї Заяви-Договору;

- підтверджує отримання тексту Публічної пропозиції АБ "Укргазбанк" на укладання Договору комплексного банківського обслуговування та діючих в банку тарифів, що розмішені на сайті банку http://ukrgasbank.com на адресу електронної пошти ;

- підтверджує отримання свого примірника Договору ведень укладення (підписання).

Зазначений вище Договір є договором приєднання відповідно до статті 634 Цивільного кодексу України. Публічна пропозиція на укладання договору комплексного банківського обслуговування суб`єктів господарювання (далі - Публічна пропозиція) оголошена банком з метою надання банківських послуг, умови та правила надання яких визначено Договором комплексного банківського обслуговування суб`єктів господарювання. Публічною пропозицією банк, діючи на підставі статті 641 та статті 644 Цивільного кодексу України бере на себе зобов`язання перед суб`єктами господарювання, які її приймуть (акцептують), надавати банківські послуги а порядку та на умовах, передбачених Договором, за встановленими банком тарифами, які оприлюднені на офіційному сайті Банку www.ukrgasbank.com та/або інформаційних дошках у відділеннях Банку.

Акцептування пропозиції про приєднання до договору здійснюється за адресами місцезнаходження структурних підрозділів банку шляхом подання Заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування суб`єктів господарювання.

Публічна пропозиція разом з Заявою на приєднання та тарифами є Договором комплексного банківського обслуговування суб`єктів господарювання (а.с. 19-30).

Згідно з пунктом 2.1.1 Публічної пропозиції Договір визначає умови та порядок надання банком послуг клієнту та регулює відносини, що виникають між клієнтом і банком (далі разом за текстом - Сторони) протягом строку дії Договору.

Пунктом 2.1.2 Публічної пропозиції визначено, що банк надає клієнту послуги, перелік яких визначено розділами 3-5 Договору.

Клієнт самостійно обирає визначені в цьому Договорі послуги, які він бажає отримати, та визначає їх у Заяві на приєднання, по кожній обраній послузі/комплексу послуг (пункт 2.1.3 Публічної пропозиції).

Відповідно до пункту 2.1.4 Публічної пропозиції підписанням заяви на приєднання, клієнт беззастережно приєднується до умов Договору. Своїм підписом на заяві на приєднання клієнт підтверджує, що на момент укладання Договору клієнт ознайомився з текстом Договору та усіма додатками до нього, повністю зрозумів їхній зміст та погоджується з викладеним у Договорі.

Пунктом 2.1.5 Публічної пропозиції визначено, що Договір вважається укладеним після отримання банком від клієнта письмової, заповненої та підписаної заяви на приєднання, в якій клієнт самостійно визначить послугу та/або комплекс послуг. Клієнт має право скористатись будь-якою послугою, що надається банком за Договором в межах відповідної послуги, шляхом замовлення послуги у спосіб, визначений умовами Договору (за наявності технічної можливості у банка надавати відповідну послугу). Датою укладання Договору в рамках кожної окремої послуги є дата підписання клієнтом Заяви на приєднання із замовленням обраної послуги. Номером Договору, що визначає обрану клієнтом послугу, є номер заяви на приєднання із замовленням обраної послуги.

Згідно з пунктом 2.1.6 Публічної пропозиції всі зобов`язання по Договору (надання послуг, оплату послуг, тощо) виникають з моменту підписання клієнтом заяви на приєднання та прийняття її банком, в тому числі по рахункам, що було відкрито клієнтом у банку до дати приєднання клієнта до Договору, а також виконання клієнтом інших умов, визначених Договором та чинним законодавством України, зокрема, після надання клієнтом необхідних документів та інформації.

Відповідно до пункту 2.1.7 Публічної пропозиції клієнт підтверджує та погоджується, що з підписанням Договору, рахунки/депозитні рахунки, що були відкриті до дати укладання Договору та/або надання передбачених Договором послуг, які визначались іншими укладеними між клієнтом та банком договорами, можуть надаватись на умовах Договору без надання клієнтом додаткових документів, окрім заяви на приєднання. При цьому, під час надання клієнтом заяв(и) на приєднання та їх(її) прийняття банком, сторони можуть домовитись про продовження обслуговування на умовах (тарифах), що визначались іншими укладеними клієнтом та Банком договорами.

Пунктом 4.1.6 Публічної пропозиції визначено, що приєднанням до Договору клієнт погоджується оплачувати вартість послуг за комплексне банківське обслуговування банком рахунку(ів) клієнта у відповідності з умовами, визначеними у підпункті 4.1.7 Договору та тарифами.

Відповідно до підпункту 4.1.7.1 Публічної пропозиції обслуговування банком поточного/окремого рахунку клієнта здійснюється за плату, визначену на підставі і у відповідності з затвердженими тарифами банку, що є невід`ємною частиною Договору та розміщені на Сайті банку та/або на інформаційних дошках у відділеннях банку.

Згідно з підпунктом 4.1.8.1 Публічної пропозиції плата за послуги, передбачена тарифами, сплачується клієнтом (списується банком) у національній валюті України, згідно з умовами, розмірами та строками, визначеними тарифами та/або Договором. Для застосування тарифів перерахунок іноземних валют/банківських металів у національну валюту України здійснюється за курсом НБУ, встановленим на момент проведення відповідної операції.

За змістом підпункту 4.2.1.1 Публічної пропозиції банк зобов`язаний, зокрема, проводити комплексне банківське обслуговування клієнта згідно обраної ним послуги та здійснювати за дорученням клієнта розрахункові та касові операції відповідно до вимог чинного законодавства України.

Підпунктом 4.2.2.7 Публічної пропозиції сторони погодили, що клієнт зобов`язаний сплачувати вартість послуг банку за обслуговування поточного/окремого рахунку згідно з тарифами, що є невід`ємною частиною Договору та розміщені на Сайті банку та/або на інформаційних дошках у відділеннях банку.

Відповідно до підпункту 2.5.1 Публічної пропозиції Договір набирає чинності з моменту підписання клієнтом Заяви на приєднання та прийняття її банком) та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором з врахуванням кожної обраної клієнтом послуги.

Як вбачається, 14.04.2021 така Заява - Договір банківського рахунку в частині послуг Розрахунково-касового та Дистанційного обслуговування №2021/ЄР/400-000692 була подана клієнтом до відділення №400/03 АБ "Укргазбанк" м. Дніпро.

Зазначеною Заявою-Договором клієнт просив відкрити поточний рахунок та здійснювати його розрахунково-касове обслуговування на умовах тарифного плану "Єдиний розрахунковий".

Позивач зазначає, що відкрив відповідачу поточний рахунок №UA4904191 980 (далі - поточний рахунок) та здійснював його розрахунково-касове обслуговування.

В подальшому відповідачем було подано клопотання банку від 25.04.2023 про внесення змін до Договору комплексного банківського обслуговування №2021/ЄР/400-000692, яке було акцептовано позивачем. За погодженням сторін цим клопотанням було внесено зміни до Договору, а саме: здійснення банком обслуговування рахунку персональним менеджером банку (за умови наявності укладеного кредитного договору) з 01.05.2023 по 31.03.2024 клієнт сплачує комісію за РКО в сумі 1 000,00 грн. щомісячно (а.с. 18).

Відповідно до кредитного договору від 08.07.2021 №1283/2021ДнОД-МСБ-ВКЛ, укладеного між позивачем, як банком, та відповідачем, як позичальником, банк відкриває позичальнику відновлювану відкличну кредитну лінію з лімітом кредитної лінії в сумі 900 000 грн. 00 коп., а позичальник зобов`язується сплачувати комісії та проценти за користування кредитними коштами та повернути кредит у порядку та на умовах, визначених цим договором (а.с. 41-56).

Позивач стверджує, що в період з 01.09.2023 по 31.03.2024 надавав відповідачу послуги розрахунково-касового обслуговування по рахунку, відповідно до Тарифного плану "Єдиний розрахунковий", у вересні 2023 у відповідача були обороти по поточному рахунку, тому вартість наданих банком послуг за вересень складає 200 грн. 00 коп., 29.09.2023 відповідачем було сплачено лише 34 грн. 60 коп., тому заборгованість станом на 01.10.2023 складає 165 грн. 40 коп.; крім того позивачем у період з 01.10.2023 по 31.03.2024 відповідачу надавалися послуги щодо обслуговування поточного рахунку персональним менеджером банку, у зв`язку з чим відповідач зобов`язаний сплатити позивачу 6 000 грн. 00 коп. із розрахунку по 1 000 грн. 00 коп. щомісячно, проте, відповідач, в порушення умов укладеного Договору, надані послуги не оплатив, що і стало причиною виникнення спору та звернення позивача з позовом до суду.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частинами 1, 2 статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Статтею 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору полягає передусім у вільному волевиявленні волі сторін на вступ у договірні відносини. Волевиявлення учасників договору передбачає відсутність жодного тиску з боку контрагента або інших осіб.

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 634 Цивільного кодексу України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини 1 статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Частиною 1 статті 1067 Цивільного кодексу України визначено, що договір банківського рахунку укладається в письмовій формі для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунку в банку на умовах, погоджених сторонами.

Згідно з частиною 4 статті 1068 Цивільного кодексу України клієнт зобов`язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського процесуального кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 статті 175 Господарського кодексу України встановлено, що майново- господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1-3 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до умов Договору строк оплати наданих послуг є таким, що настав.

Як вбачається з матеріалів справи, в період з 01.09.2023 по 31.03.2023 року позивач здійснював надання послуг відповідачу за Договором - розрахунково-касове обслуговування рахунку UA4904191.

Відповідно до Тарифного плану "Єдиний розрахунковий", на умовах якого здійснювалось обслуговування поточного рахунку відповідача, встановлена наступна оплата наданих позивачем послуг: - абонентська плата за користування пакетом - 200 грн.00 коп., яка сплачується клієнтом щомісячно, при наявності обороту за поточним рахунком протягом звітного календарного місяця за кожний рахунок, який підключений до пакету (а.с. 57-58).

У вересні 2023 у відповідача були обороти по поточному рахунку, про що свідчить, зокрема, виписка по рахунку (а.с. 35), тому вартість наданих позивачем послуг за вересень 2023 складає 200 грн. 00 коп.

29.09.2023 відповідачем було сплачено 34 грн. 60 коп., отже заборгованість з абонентської плати за користування пакетом станом на 01.10.2023 складає 165 грн. 40 коп. (200 грн. 00 коп. - 34 грн. 60 коп.).

Також позивачем у період з 01.10.2023 по 31.03.2024 було надано відповідачу послуги з обслуговування поточного рахунку персональним менеджером банку, розмір оплати за які складає 1 000 грн. 00 коп. щомісячно.

Отже, у період з 01.10.2023 по 31.03.2024 відповідач мав сплатити позивачу 6 000 грн. 00 коп. (1 000 грн. 00 коп. х 6 місяців).

Таким чином, загальна заборгованість відповідача перед позивачем за надані за Договором послуги складає 6 165 грн. 40 коп. (6 000 грн. 00 коп. + 165 грн. 40 коп.).

На час розгляду справи доказів сплати заборгованості відповідачем не надано, матеріали справи не містять.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за надані за Договором послуги в загальному розмірі 6 165 грн. 40 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо нарахування пені

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно із частинами 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно; якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частини 1, 2 статті 550 Цивільного кодексу України).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (частина 6 статті 231 Господарського кодексу України).

Частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України законодавець передбачає застосування штрафних санкцій, у разі якщо їх розмір законом не визначено, у розмірі, визначеному умовами господарського договору, а також надає сторонам право встановлювати різні способи визначення штрафних санкцій, - у відсотковому відношенні до суми зобов`язання (виконаної чи невиконаної його частини) або у певній визначеній грошовій сумі, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Положення частини 6 статті 231 Господарського кодексу України регулюють виключно правовідносини сторін щодо їх відповідальності за невиконання грошових зобов`язань, передбачаючи їх встановлення у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Разом з тим за частиною 2 статті 343 Господарського кодексу України, як спеціальною нормою, яка регулює відповідальність за порушення строків розрахунків, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Також за статтями 1 та 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 2.2.3 Публічної пропозиції визначено, що за несвоєчасну оплату послуг банку клієнт зобов`язаний сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня, від суми простроченого зобов`язання за кожен день такого прострочення.

Як вбачається, позивачем нараховано пеню в розмірі 401 грн. 04 коп. за загальний період з 02.10.2023 по 31.03.2024 включно.

Суд погоджується з наданим розрахунком, вважає його арифметично правильним.

Щодо нарахування 3% річних та інфляційних нарахувань

Згідно з частинами 1, 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається позивачем здійснено інфляційні нарахування у розмірі 47 грн. 47 коп. за загальний період з жовтня 2023 по лютий 2024 включно, а також нараховано 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 39 грн. 88 коп. за загальний період з 01.10.2023 по 31.03.2024 включно.

Суд погоджується з наданими розрахунками, вважає їх арифметично вірними.

Враховуючи все викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Щодо судового збору

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Як вбачається, позовна заява у даній справі була подана позивачем до суду в електронній формі через "Електронний суд", сума судового збору, яку сплатив позивач складає 2 422 грн. 40 коп.

Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 2 422 грн. 40 коп. - витрат на сплату судового збору.

Керуючись пунктом 19.1 Розділу ХІ Перехідних положень, статтями 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" (03087, м. Київ, вул. Єреванська, буд. 1; ідентифікаційний код 23697280) до Приватного підприємства "Адженда-Дніпро" (49050, м. Дніпро, вул. Героїв Рятувальників (Володі Дубініна), буд. 8, оф. 302; ідентифікаційний код 34655472) про стягнення 6 653 грн. 79 коп. - задовольнити.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Адженда-Дніпро" (49050, м. Дніпро, вул. Героїв Рятувальників (Володі Дубініна), буд. 8, оф. 302; ідентифікаційний код 34655472) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" (03087, м. Київ, вул. Єреванська, буд. 1; ідентифікаційний код 23697280) 6 165 (шість тисяч сто шістдесят п`ять) грн. 40 коп. - заборгованості, 47 (сорок сім) грн. 47 коп. - інфляційних нарахувань, 39 (тридцять дев`ять) грн. 88 коп. - 3% річних, 401 (чотириста одна) грн. 04 коп. - пені та 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. - витрат на сплату судового збору.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Загинайко

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 238 ГПК України,

18.07.2024