ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2024 р. Справа№ 920/1001/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Кропивної Л.В.

при секретарі: Реуцькій Т.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Будник Б.А., дов. № 14-128 від 08.05.2023;

від відповідача: Потоцький С.М., витяг;

від третьої особи: не з`явився,

розглянувши матеріали апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Брокенергія"

на рішення господарського суду Сумської області від 16.01.2024

у справі № 920/1001/23 (суддя - Вдовенко Д.В.)

за позовом акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Брокенергія"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

про стягнення 104 709 266,24 грн,-

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - АТ "НАК "Нафтогаз України") звернулось до товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Брокенергія" про стягнення 104 709 266,24 грн вартості безпідставно набутого майна - природного газу (враховуючи заяву про зміну предмета позову № 14/4-752-23 від 22.09.2023; а.с. 162-163 том 2).

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договорів постачання природного газу №№ 20/21-2432-ТЕ-29, 20/21-2433-Б0-29, 20/21-2434-КП-29, 20/21-2435-ЕЕ-29 від 25.09.2020 (далі - договори) в частині дотримання вимог п. 11 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) № 867 від 19.10.2018 (далі - Положення № 867), у зв`язку з чим постачання газу на підставі договорів в березні та квітні 2021 року позивачем не здійснювалось, а у відповідача виник обов`язок самостійно припинити використання природного газу, однак останнім було відібрано з ресурсу позивача природний газ в обсязі 3 165 365,15 куб.м, враховуючи, що природній газ є речовиною, яка споживається в момент її отримання і тому не може бути повернута в натурі, позивачем заявлено вимоги щодо відшкодовування відповідачем вартості безпідставно набутого майна на підставі ч. 2 ст. 1213 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України.

Рішенням господарського суду Сумської області від 16.01.2024 позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Брокенергія" на користь АТ "НАК "Нафтогаз України" 47 168 017,73 грн вартості безпідставно набутого природного газу та 707 520,27 грн судового збору за подання позову. В решті позову відмовлено.

Мотивуючи рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем було відібрано природний газ з ресурсу НАК "Нафтогаз України" у березні, квітні 2021 року обсягом 3 165 365,15 куб.м без згоди позивача, не на підставі укладених між сторонами договорів, так як для здійснення позивачем постачання природного газу на підставі договору відповідач не виконав вимоги пункту 3.2 договорів. Враховуючи, що позивачем невірно визначена вартість безпідставно набутого відповідачем майна, а саме виходячи з середнього рівня цін на природний газ у листопаді-грудні 2022 року з урахуванням 20 % податку на додану вартість (далі - ПДВ), що не відповідає приписам ст. 1213 ЦК України, згідно з якими вартість визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна, господарський суд здійснив перерахунок вартості природного газу виходячи з середнього рівня цін станом на серпень 2023 року, тобто на дату звернення позивача з даним позовом.

Частково не погоджуючись із прийнятим рішенням, ТОВ "Брокенергія" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення господарського суду в частині стягнення 22 674 335,95 грн вартості безпідставно набутого природного газу та ухвалити нове рішення у відповідній частині про стягнення з ТОВ "Брокенергія" на користь АТ "НАК "Нафтогаз Україна" 24 493 681,73 грн вартості природного газу за період поставки березень-квітень 2021 року отриманого на підставі договорів про постачання природного газу №№ 20/21-2432-ТЕ-29, 20/21-2433-Б0-29, 20/21-2434-КП-29, 20/21-2435-ЕЕ-29 від 25.09.2020.

Наводячи підстави скасування оскаржуваного рішення апелянт зазначав, що покладені позивачем в основу заявлених вимог доводи про безпідставне набуття відповідачем в березні-квітні 2021 року природного газу не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки доказів виключення відповідача з реєстру споживачів позивача з 01.03.2021 матеріали справи не містять. Водночас, на переконання скаржника, укладені між сторонами договори постачання природного газу №№ 20/21-2432-ТЕ-29, 20/21-2433-Б0-29, 20/21-2434-КП-29, 20/21-2435-ЕЕ-29 від 25.09.2020 діяли до 30.04.2021 включно (п. 11.1 договорів) і докази припинення дії цих договорів з 01.03.2021 відсутні, а їх умови в частині постачання природного газу до 30.04.2021 (включно) та ціни природного газу сторонами не змінювались.

Відповідач також зазначав, що виникнення у позивача небалансу обсягів природного газу за спірний період відбулося саме внаслідок дій самого позивача щодо ненадання відповідачу номінацій на плановий обсяг газу на цей період. Проте, вказана обставина не звільняє ПАТ "НАК "Нафтогаз України" від обов`язку постачати природний газ відповідачу, як споживачу, за укладеними між ними договорами. При цьому, планові обсяги постачання природного газу були визначені сторонами в договорах, а отже дії відповідача не можуть бути кваліфіковані як несанкціонований відбір природного газу. Також скаржник зазначав, що не було припинення транспортування/розподілу природного газу у березні-квітні 2021 року в точці входу до газотранспортної системи (далі - ГТС) або точці виходу з ГТС у випадках, зокрема, несанкціонованого відбору природного газу, для ТОВ "Брокенергія", як зі сторони оператора ГТС, так і оператора газорозподільних мереж (далі - ГРМ) (ПАТ "Сумигаз"), а отже враховуючи визначення сторонами у договорах планових обсягів постачання/транспортування природного газу для відповідача, то, за твердженнями скаржника, відсутні підстави для кваліфікації спірних правовідносин за ст. 1212-1213 ЦК України.

Відповідач вважав, що саме належним чином оформлені акти приймання-передачі природного газу є первинними документами на підтвердження заявленої до стягнення заборгованості. Наявність складених ТОВ "Оператор ГТС України" односторонніх актів врегулювання щодобових небалансів, не може належним чином підтвердити виставлений небаланс. Сторонами спору було підписано акт звіряння розрахунків станом на 30.11.2021, в якому відсутня вимога позивача на суму 104 709 266,24 грн, тобто НАК "Нафтогаз України" підписавши вказаний акт звірки, підтвердив, що вимоги в частині заборгованості в сумі 104 709 266,24 грн у TOB "Брокенергія" перед НАК "Нафтогаз України", - відсутні.

Скаржник зазначав, що визнає борг в сумі 24 493 681,73 грн вартості природного газу за період поставки березень-квітень 2021 року з заявлених позивачем коштів, однак отримання природного газу відбулось саме на підставі договорів №№ 20/21-2432-ТЕ-29, 20/21-2433-Б0-29, 20/21-2434-КП-29, 20/21-2435-ЕЕ-29 від 25.09.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2024, у складі колегії суддів: Руденко М.А. (головуючий), Пономаренко Є.Ю., Барсук М.А., прийнято апеляційну скаргу у визначеному складі суддів; відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 16.04.2024.

18.03.2024 до апеляційного суду надійшов відзив позивача із запереченнями на апеляційну скаргу.

25.03.2024 до апеляційного суду від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі представника.

04.04.2024 до апеляційного суду від відповідача надійшло клопотання про поновлення пропущеного строку разом з відповіддю на відзив.

В обґрунтування клопотання заявник вказував, що враховуючи перебування країни у воєнному стані та наявністю постійних повітряних тривог, які, зокрема, відбувались у зв`язку зі спробами пошкодження підприємства критичної інфраструктури, яке є стратегічним об`єктом та перебуває в Сумській області, представником було пропущено процесуальний строк на подання відповіді на відзив.

Згідно статті ч. 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Колегією суддів не встановлено неможливості для поновлення строку, у зв`язку з чим задовольняє клопотання відповідача про поновлення строку та приймає до розгляду надану відповідачем відповідь на відзив.

10.04.2024 до апеляційного суду надійшли заперечення позивача.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2024 задоволено клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та справу відкладено на 21.05.2024.

02.05.2024 до апеляційного суду надійшли додаткові пояснення відповідача.

03.05.2024 до апеляційного суду надійшли заперечення позивача на додаткові пояснення.

10.05.2024 до апеляційного суду надійшла відповідь відповідача на заперечення.

14.05.2024 до апеляційного суду надійшли пояснення позивача.

17.05.2024 до апеляційного суду надійшли пояснення позивача.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2024 оголошено перерву до 18.06.2024.

10.06.2024 до апеляційного суду надійшла заява відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2024 задоволено вказану заяву відповідача.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.06.2024, у складі колегії суддів: Руденко М.А. (головуючий), Пономаренко Є.Ю., Кропивна Л.В., прийнято апеляційну скаргу у визначеному складі суддів.

18.06.2024 до апеляційного суду надійшли додаткові пояснення відповідача.

18.06.2024 до апеляційного суду надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2024 задоволено клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та відкладено справу на 16.07.2024.

09.07.2024 до апеляційного суду надійшли пояснення позивача.

В судовому засіданні, яке відбулось 16.07.2024, відповідач просив скасувати рішення господарського суду в частині стягнення 22 674 335,95 грн вартості безпідставно набутого природного газу та ухвалити нове рішення у відповідній частині про стягнення з ТОВ "Брокенергія" на користь АТ "НАК "Нафтогаз Україна" 24 493 681,73 грн вартості природного газу отриманого на підставі договорів за березень-квітень 2021 року.

Позивач заперечував доводи апеляційної скарги та вказував на обґрунтованість прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики ЄСПЛ критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші.

Зважаючи на те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, а також враховуючи клопотання третьої особи про розгляд справи без участі її представника, то колегією суддів не встановлено обставин згідно яких цей спір не може бути вирішений в даному судовому засіданні за відсутності представника третьої особи.

Заслухавши пояснення сторін, що з`явились в судове засідання, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно положень частини 1 статті 266 ГПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що 25.09.2020 між сторонами укладені договори постачання природного газу №№ 20/21-2432-ТЕ-29, 20/21-2433-БО-29, 20/21-2434-КП-29, 20/21-2435-ЕЕ-29 (а.с. 21-28; 43-50; 64-71; 87-94 том 1) за умовами яких позивач, як постачальник, зобов`язався поставити відповідачу, як споживачу, природний газ, а відповідач зобов`язався прийняти його та оплатити на умовах договору (п. 1.1 договору).

Згідно з п. 2.1 договору № 20/21-2432-ТЕ-29 (в редакції додаткових угод № 11 від 31.03.2021, № 13 від 30.04.2021; а.с. 39, 41 том 1), постачальник передає споживачу, замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу, в тому числі у березні 2021 року - 1 255 тис.куб.м, у квітні 2021 року - 245 тис.куб.м.

Згідно з п. 2.1 договору № 20/21-2433-БО-29 (в редакції додаткових угод № 10 від 31.03.2021, № 12 від 30.04.2021; а.с. 60; 62 том 1), постачальник передає споживачу, замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу, в тому числі у березні 2021 року - 410 тис.куб.м, у квітні 2021 року - 135 тис.куб.м.

Згідно з п. 2.1 договору № 20/21-2434-КП-29 (в редакції додаткових угод № 12 від 31.03.2021, № 14 від 30.04.2021; а.с. 83, 85 том 1), постачальник передає споживачу, замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу, в тому числі у березні 2021 року - 255 тис.куб.м, у квітні 2021 року - 65 тис.куб.м.

Згідно з п. 2.1 договору № 20/21-2435-ЕЕ-29 (в редакції додаткових угод № 12 від 31.03.2021, № 14 від 30.04.2021; а.с. 106, 108 том 1), постачальник передає споживачу, замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу, в тому числі у березні 2021 року - 670 тис.куб.м, у квітні 2021 року - 140 тис.куб.м.

Зазначені договори укладені між сторонами керуючись, в тому числі, Положеннями № 867, які визначають обсяг та умови виконання спеціальних обов`язків, що покладаються на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, зокрема, для забезпечення стабільності, належної якості та доступності природного газу, підтримання належного рівня безпеки його постачання споживачам без загрози першочерговій цілі створення повноцінного ринку природного газу, заснованого на засадах вільної конкуренції з дотриманням принципів пропорційності, прозорості та недискримінації.

Постачання природного газу НАК "Нафтогаз України" виробникам теплової енергії відповідно до вказаних Положень здійснюється за цінами, визначеними відповідно до пункту 13 Положення, на підставі договору, що враховує положення примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії (п. 11 Положення № 867).

Відповідно до п. 3.2 договорів постачання природного газу за договором здійснюється постачальником виключно за умови одночасного виконання всіх таких умов:

1) виконання споживачем вимог пункту 11 Положень № 867;

2) включення споживача постачальником до реєстру споживачів постачальника, розміщеного на інформаційній платформі оператора ГТС. Включення споживача постачальником до реєстру споживачів постачальника здійснюється виключно за умови дотримання споживачем вимог пункту 11 Положень № 867;

3) відсутності реєстрації споживача в реєстрі будь-якого іншого постачальника природного газу.

Якщо споживач порушив умови пункту 11 Положень № 867, постачальник протягом періоду порушення вимог пункту 11 Положень № 867 не здійснює постачання газу за договором та не передає споживачу замовлений згідно з пункту 2.1 договору обсяг (об`єм) природного газу (п. 3.3 договорів).

Згідно з п. 3.4 договорів при настанні обставин, визначених пунктом 3.3 договору, постачальник направляє споживачу повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність самостійно обмежити чи припинити газоспоживання з дати, зазначеної в повідомленні. Копія цього повідомлення надається споживачу на електронну адресу, зазначену в розділі 12 договору, а також оператору ГРМ зазначеному в п. 2.6 договору. Газопостачання припиняється постачальником з дати, зазначеної в повідомленні. Споживач не має права вимагати від постачальника відшкодування збитків за вжиття постачальником заходів щодо припинення постачання газу споживачу та неоформлення (непередачу) обсягів газу внаслідок невиконання споживачем умов договору та пункту 11 Положень № 867.

Відповідно до п. 3.5 договорів відповідальність за будь-які наслідки, що виникають в результаті порушення споживачем умов пункту 11 Положень № 867, покладаються виключно на споживача.

Згідно з п. 6.2 договорів споживач зобов`язаний, зокрема, самостійно контролювати власне використання природного газу за договором, припиняти (обмежувати) використання природного газу в разі: порушення строків оплати за договором про постачання природного газу; перевищення обсягів використання газу, зазначених в пункті 2.1 договору, без їх коригування додатковою угодою; невключення/виключення споживача до/з реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі оператора ГТС; інших випадках, передбачених договором та законодавством.

Відповідно до п. 11.1 договорів вони набирають чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою і діють в частині постачання природного газу до 30 квітня 2021 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Згідно з п. 11 Положень № 867 в редакції на час виникнення спірних правовідносин, виробник теплової енергії має право з 01.11.2018 по 01.05.2021 придбавати природний газ для всіх категорій використання природного газу у НАК "Нафтогаз України" у разі виконання таких умов:

1) укладення виробником теплової енергії договору постачання природного газу з НАК "Нафтогаз України" відповідно до законодавства;

2) виконання виробником, на якого станом на 30.09.2015 поширювалася дія статті 191 Закону України "Про теплопостачання" або якому надано в користування (оренду, концесію, управління тощо) цілісний майновий комплекс або індивідуально визначене майно з вироблення теплової енергії, що використовувалися виробником теплової енергії, на якого станом на 30.09.2015 поширювалася дія статті 191 Закону України "Про теплопостачання", обов`язку щодо відкриття рахунків із спеціальним режимом використання.

Крім того, виробнику теплової енергії необхідно виконати одну з таких умов:

- досягнення станом на 23 число місяця, що передує місяцю постачання природного газу, рівня розрахунків виробника теплової енергії (без урахування штрафних санкцій), за усіма укладеними з НАК "Нафтогаз України" договорами про постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо) не нижче 90 % (у період з 01.12.2018 до 01.04.2019 - не нижче 78 %, а для виробника теплової енергії, управління майном якого здійснює Фонд державного майна і який використовує природний газ для виробництва теплової та електричної енергії, у період з 16.11.2018 до 01.04.2019 та у період з 01.10.2019 до 01.05.2021 - не нижче 60 %); або

- укладення з НАК "Нафтогаз України" договору про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ згідно з типовим договором у рамках реалізації Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (за наявності відповідної заборгованості) та виконання зазначеного договору; або

- подання виробником теплової енергії до НАК "Нафтогаз України" погодженого НАК "Нафтогаз України" та виконавчим органом відповідної місцевої ради графіка погашення заборгованості (рівними частинами до 01.01.2021 щодо всіх договорів з НАК "Нафтогаз України"), складеного на підставі довідки щодо заборгованості, виданої НАК "Нафтогаз України", та виконання такого графіка, а також здійснення поточних розрахунків за використаний природний газ. Наявність графіка погашення заборгованості не змінює порядку розрахунків, установленого між постачальником та виробником теплової енергії у договорах постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо).

Відповідно до інформації про стан розрахунків станом на 23.02.2021 відповідач мав заборгованість перед позивачем за усіма укладеними договорами в сумі 83 987 656,06 грн (без урахування штрафних санкцій), рівень розрахунків - 83 %; станом на 23.03.2021 - 96 861 052,67 грн (без урахування штрафних санкцій), рівень розрахунків - 81 % (а.с. 110-111 том 1).

23.12.2019 між АТ "НАК "Нафтогаз України" (замовник) та ТОВ "Оператор ГТС України" (оператор) укладено договір на транспортування природного газу № (а.с. 240-252 том 1), за умовами якого оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу на умовах цього договору, а замовник сплачує оператору встановлені в договорі вартість такої послуги та плат, які виникають при його виконанні.

Відповідно до положень пунктів 8.4, 9.3, 9.6 договору № АТ "НАК "Нафтогаз України" має сплатити ТОВ "Оператор ГТС України" вартість добових небалансів на підставі надісланого рахунку, навіть за умови незгоди з вартістю добових небалансів, а також ще до врегулювання розбіжностей у судовому порядку.

Згідно пунктів 9.1, 9.2 договору № у разі виникнення у АТ "НАК "Нафтогаз України" добового небалансу ТОВ "Оператор ГТС України" здійснює купівлю/продаж природного газу АТ "НАК "Нафтогаз України" в обсягах добового небалансу.

26.02.2021 позивач надіслав відповідачу на електронну та поштову адреси, зазначені у договорі (розділ 12 договорів - ; вул. Антоновича, буд. 26, офіс 17, м. Київ, 01024), повідомлення № 23/3-237-21 від 26.02.2021 про припинення (обмеження) газопостачання (а.с. 46-50 том 2), в якому вимагав від відповідача самостійно припинити газоспоживання з 07 год. 00 хв. 01.03.2021. Також постачальник зазначав про наявну заборгованість за підприємством та необхідність оплатити 33 988 735,66 грн станом на 26.02.2021 для виконання споживачем вимог Положень № 867.

26.03.2021 позивач надіслав відповідачу на електронну та поштову адреси, зазначені у договорі, повідомлення № 23/3-408-21 від 26.03.2021 про припинення (обмеження) газопостачання (а.с. 51-57 том 2), в якому вимагав від відповідача самостійно припинити газоспоживання з 07 год. 00 хв. 01.04.2021. Також постачальник зазначав про наявну заборгованість за підприємством та необхідність оплатити 44 461 127,79 грн станом на 26.03.2021 для виконання споживачем вимог Положень № 867.

Однак споживач не припинив споживання природного газу у березні та квітні 2021 році, у зв`язку з чим позивач зазначав, що 31.03.2021 ТОВ "Оператор ГТС України" складено односторонній акт № 03-2021- врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць березень 2021 року (далі - акт № 03-2021; а.с. 19-21 том 2).

У відповідності до змісту акту № 03-2021, ТОВ "Оператор ГТС України" на підставі договору № здійснено врегулювання щодобових небалансів АТ "НАК "Нафтогаз України" обсягом 49 144 179,14 куб.м на загальну суму 457 324 576,13 грн (з них 2 586 877,15 куб.м. відібраних відповідачем у березні 2021 року).

20.04.2021 АТ "НАК "Нафтогаз України" здійснено оплату ТОВ "Оператор ГТС України" 457 324 576,13 грн за врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць березень 2021 року згідно з актом № 03-2021, що підтверджується банківською випискою від 20.04.2021 (а.с. 25 том 2).

30.04.2021 ТОВ "Оператор ГТС України" складено односторонній акт № 04-2021- врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць квітень 2021 року (далі - акт № 04-2021; наявність такого акту підтверджено судовими рішеннями, зокрема, https://reyestr.court.gov.ua/Review/119994286).

Позивач стверджував, що у відповідності до змісту акту № 04-2021, ТОВ "Оператор ГТС України" на підставі договору № здійснено врегулювання щодобових небалансів АТ "НАК "Нафтогаз України" (з них 578 488,00 куб.м відібраних відповідачем у квітні 2021 року).

20.05.2021 АТ "НАК "Нафтогаз України" здійснено оплату ТОВ "Оператор ГТС України" 238 068 148,23 грн за врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць квітень 2021 року згідно з актом № 04-2021, що підтверджується банківською випискою від 20.05.2021 (а.с. 27-29 том 2).

В подальшому постачальник звернувся до споживача із вимогою щодо повернення безпідставно набутого майна № 223-109/1.4-23 від 05.01.2023 (а.с. 30-35 том 2), в якій зазначав, що з підстав невиконання умов п. 11 Положень № 867, а саме через недотримання боржником обов`язку щодо розрахунків за природний газ позивачем не здійснювалось постачання природного газу за договорами у період з березня 2021 року по квітень 2021 року (включно), проте споживач здійснив у зазначеному періоді споживання природного газу в обсязі 3 165 365,15 куб.м. При цьому оператором ГТС віднесено цей обсяг газу в алокацію НАК "Нафтогаз України", а отже були придбанні останнім за результатами врегулювання добових негативних небалансів у спірний період. Враховуючи, що відбір природного газу здійснений споживачем за межами правовідносин, які врегулюванні договорами, то майно набуте відповідачем за рахунок позивача за відсутності на це правових підстав та підлягає поверненню позивачу у строк протягом десяти днів з дня пред`явлення вимоги.

Листом № 70 від 06.02.2023 (а.с. 36-41 том 2) відповідач зазначив, що не має можливості повернути природний газ, але не заперечує проти врегулювання даної ситуації шляхом підписання сторонами акту приймання-передачі газу, реєстрації податкової накладної та надання рахунку на оплату, з подальшою реструктуризацією заборгованості. Зазначив, що ним вживались дії спрямовані на документальне оформлення споживання природного газу, віднесеного в алокацію НАК "Нафтогаз України" оператором ГТС, шляхом направлення на адресу постачальника актів приймання-передачі за договорами.

Згідно інформації щодо остаточної алокації відборів споживача з EIC-кодом 56XQ000141E10003, у березні 2021 року відповідачем було відібрано природний газ обсягом 2 586 877,15 куб.м, у квітні 2021 року - 578 488,00 куб.м (всього - 3 165 365,15 куб.м), який внесений в алокацію постачальника АТ "НАК "Нафтогаз України" за EIC 56Х502 (а.с. 42-45; 124-125 том 2).

У листі № ТОВВИХ-23-6255 від 18.05.2023 ТОВ "Оператор ГТС України" підтвердив, що обсяг природного газу використаний споживачем за EIC-кодом 56XQ000141E10003 у березні, квітні 2021 року, внесений в алокацію постачальника АТ "НАК "Нафтогаз України" за EIC 56Х502 та складає 3 165 365,15 куб.м (а.с. 58-61 том 2).

Позивач зазначав, що у спірний період споживач безпідставно набув природний газ з ресурсу АТ "НАК "Нафтогаз України" та спожив його в момент отримання, тож такий природний газ не може бути повернений позивачу в натурі, однак споживач має відшкодувати його вартість, яка виходячи з середнього рівня цін на природний газ у листопаді-грудні 2022 року з урахуванням 20 % ПДВ складає 104 709 266,24 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів того, що у відповідача були правові підстави на відбір газу у спірний період, а отже відповідач безпідставно здійснив відбір природного газу, що належав АТ "НАК "Нафтогаз України" в загальному обсязі 3 165 365,15 куб.м у березні-квітні 2021 року, середня ціна на який станом на час подання позову (на серпень 2023 року) складає 47 168 017,73 грн. В решті вимоги позову необґрунтовані, оскільки позивачем здійснено розрахунок вартості природного газу, усупереч 1213 ЦК України, - виходячи з середнього рівня цін на природний газ у листопаді-грудні 2022 року.

Колегія суддів погоджується з такими висновками, враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Загальна умова частини 1 статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Враховуючи, що позивачем заявлені вимоги про стягнення вартості безпідставно набутого майна відповідно до норм частини 2 статті 1213 ЦК України, до предмету доказування у цій справі входять:

1) набуття відповідачем майна або його збереження за рахунок іншої особи (позивача);

2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали;

3) неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно;

4) вартість (ринкова) майна, що визначена на момент розгляду судом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, зміст договорів постачання природного газу свідчить про письмову домовленість сторін відносно того, що постачальник зобов`язаний постачати, а споживач має право отримувати газ за цими договорами виключно у випадку дотримання п. 11 Положень № 867, що зроблено споживачем не було.

Так, відповідачем не заперечується факт його заборгованості за спожитий природний газ в межах договорів станом на 23.02.2021 в сумі 83 987 656,06 грн, рівень розрахунків - 83 %; станом на 23.03.2021 - 96 861 052,67 грн, рівень розрахунків - 81 % (а.с. 110-111 том 1), у зв`язку з чим відповідачем не було забезпечено рівень розрахунків з позивачем не нижче 90 %, а також не було укладено із позивачем договору про реструктуризацію заборгованості чи то погодження графіку погашення указаної заборгованості.

Наведені обставини підтверджується факт порушень відповідачем п. 11 Положень № 867 та, відповідно, пункту 3.2 договорів, тож відповідно до умов пунктів 3.3, 3.4 договорів у березні-квітні 2021 року у позивача не виникло обов`язку постачати природний газ відповідачу за договорами, а у відповідача не виникло права на його споживання/придбання.

Відповідно, позивач, як відповідальна особа за обсяги споживання, мав обов`язок припинити постачання природного газу відповідачу. У свою чергу відповідач мав обов`язок припинити/обмежити використання природного газу у березні та квітні 2021 року.

Аналогічні обов`язки щодо самостійного припинення споживання природного газу передбачено пунктом 21 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015, а також пунктом 35 примірного договору постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 357 від 29.04.2016.

Викладене повністю узгоджується з частинами 1 та 2 статті 212 ЦК України, згідно з якими особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина). Особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити припинення прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (скасувальна обставина).

Відтак спожитий відповідачем у березні-квітні 2021 року природний газ не обумовлений обов`язком позивача щодо його постачання й правом відповідача на його споживання/придбання в межах укладених між ними договорів.

Про необхідність самостійно припинити газоспоживання з 01.03.2021 року та з 01.04.2021 року позивач завчасно повідомляв відповідача відповідно до умов договору, 26.02.2021 та 26.03.2021 відповідно як поштовою кореспонденцією, так і електронним листом, що підтверджується наявними у справі доказами (а.с. 46-50; 51-57 том 2), проте як свідчать матеріали справи, у спірний період відповідачем в порушення пункту 6.2 договорів не вживалися заходи щодо самостійного припинення споживання природного газу, а було відібрано природний газ у спірний період у загальному обсязі 3 165 365,15 куб.м.

Таким чином, внаслідок порушення договорів з боку споживача на підставі ч. 1 ст. 611 ЦК України настав правовий наслідок, встановлений цими договорами у вигляді припинення зобов`язання постачальника постачати природний газ на виконання договору у березні та квітні 2021 року, у зв`язку з чим, отримавши вимоги постачальника, споживач мав припинити споживання, однак з ресурсу постачальника в названих двох місяцях отримав природний газ без належної правової підстави.

В свою чергу, згідно пункту 3 глави 5 розділу IV Кодексу газотранспортної системи, що затверджено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2493 від 30.09.2015 (далі Кодекс - ГТС), якщо для споживання відповідно до рішення КМУ визначений постачальник із спеціальними обов`язками, на якого в установленому порядку покладені обов`язки постачати природний газ такому споживачу (який не має права відмовити такому споживачу в укладанні договору постачання природного газу), оператор ГТС реєструє такого постачальника за споживачем на інформаційній платформі (на випадок відсутності у такого споживача постачальника). Оператор ГТС надсилає через інформаційну платформу всім постачальникам із спеціальними обов`язками реєстр закріплених за ними споживачів.

У разі якщо споживач, який додатково включений до реєстру постачальника із спеціальними обов`язками, буде виключений з реєстру інших постачальників у певний період постачання, вважається, що діючим постачальником такого споживача у цьому періоді буде визначений закріплений за ним постачальник із спеціальними обов`язками.

Зазначені норми Кодексу ГТС наділили оператора ГТС правом самостійно реєструвати на інформаційній платформі постачальника із спеціальними обов`язками за споживачем, у визначених випадках.

У березні та квітні 2021 оператор ГТС самостійно зареєстрував постачальника НАК "Нафтогаз України" за споживачем ТОВ "Брокенергія" на інформаційній платформі, що підтверджується відомостями з такої платформи в якій зазначено про несанкціонований відбір газу відповідачем за EIC-кодом 56XQ000141E10003 (а.с. 206-239 том 1).

Відповідно до пункту 2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС з моменту реєстрації споживача за постачальником на інформаційній платформі постачальник стає відповідальним за обсяги споживання природного газу цим споживачем.

Згідно відомостей з інформаційної платформи відповідач спожив 3 165 365,15 куб.м. природного газу у березні 2021 та у квітні 2021 (а.с.206-239 т.1).

Таким чином, у зазначений період відповідач безпідставно відібрав 3 165 365,15 куб.м природного газу у НАК "Нафтогаз України", у зв`язку з чим у останнього виник небаланс в розмірі різниці між поданими позивачем в ГТС та безпідставно відібраними відповідачем обсягами природного газу, що призвело до виникнення у позивача обов`язку здійснити оплату за такий небаланс ТОВ "Оператор ГТС України".

Відомості щодо обсягу спожитого газу відповідачем підтверджуються звітами алокацій ТОВ "Оператор ГТС України" за березень та квітень 2021 року, листом ТОВ "Оператор ГТС України" від 18.05.2023, наданим у відповідь на адвокатський запит № 11 від 11.05.2023, та відомостями з інформаційної платформи ТОВ "Оператор ГТС України" щодо відповідача.

Враховуючи наведене, доводи апелянта ґрунтуються на невірному трактуванні законодавчих норм, які регулюють спірні правовідносини, та умов укладених з позивачем договорів постачання природного газу.

З урахуванням встановлених обставин щодо відбору природного газу відповідачем з ресурсу позивача у березні, квітні 2021 року обсягом 3 165 365,15 куб.м не на підставі договорів, без згоди позивача, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідний природний газ відібраний відповідачем за відсутності правової підстави, у зв`язку з чим на спірні правовідносини розповсюджуються положення ст. 1212, 1213 ЦК України.

Колегія суддів зазначає, що розмір відшкодування вартості майна, у відповідності до положень ст. 1213 ЦК України, визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна, тобто береться до уваги ринкова вартість майна на момент подання позову, яка далі може бути переглянута на момент прийняття судом рішення.

Господарський суд визначив вартість природного газу з огляду на середній рівень цін на природний газ у серпні 2023 року, яка становить 12 417,74 грн без ПДВ, враховуючи відомості Української енергетичної біржі (12 496,48 грн/тис.куб.м (по всіх умовах оплати)) та Міністерства економіки України (12 339,00 грн/тис.куб.м (лист НАК "Нафтогаз України" № 18-2657/1.11-23 від 03.08.2023).

Таким чином, виходячи з середнього рівня цін на природний газ на час звернення позивача із даним позовом (у серпні 2023 року) вартість безпідставно набутого відповідачем природного газу становить 47 168 017,73 грн (3 165 365,15 куб.м * 12 417,74 грн + 20 % ПДВ), у зв`язку з чим судом першої інстанції правомірно задоволено вимоги позову в цій частині.

У задоволенні позову щодо стягнення з відповідача 57 541 248,51 грн судом відмовлено за необґрунтованості, оскільки вартість природного газу розрахована позивачем станом на листопад-грудень 2022 року, що не відповідає положенням ст. 1213 ЦК України і судове рішення в цій частині сторонами справи не оскаржується.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апелянтом не доведено обґрунтованості апеляційної скарги, тож апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду і підстав для його скасування або зміни не має.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282 ГПК України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Брокенергія" на рішення господарського суду Сумської області від 16.01.2024 у справі № 920/1001/23 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 16.01.2024 у справі № 920/1001/23 залишити без змін.

Матеріали справи № 920/1001/23 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 24.07.2024.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Є.Ю. Пономаренко

Л.В. Кропивна