ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2024 р. Справа№ 910/18857/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби

на рішення Господарського суду м. Києва від 20.02.2024 р.

у справі № 910/18857/23 (суддя - Ващенко Т.М)

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз"

до Головного управління Державної податкової служби у Київській області

про стягнення 158842,64 грн

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про стягнення 158842,64 грн, з яких: 115599,98 грн заборгованості за надані позивачем послуги з розподілу природного газу в період з жовтня по грудень 2021 року за договором № 42ВВ810-3575-21 від 01.03.2021 р., 36143,27 грн інфляційних втрат та 6699,39 грн 3% річних.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідач в порушення умов укладеного типового договору розподілу природного газу № 42ВВ810-3575-21 від 01.03.2021 р. не виконав свої зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати за надані послуги, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 18.12.2023 р. відкрито провадження у справі № 910/18857/23 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 20.02.2024 р. у справі № 910/18857/23 позов Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Головне управління Державної податкової служби у Київській області як відокремлений підрозділ Державної податкової служби подало апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

У поданій апеляційній скарзі відповідач зазначає, що на виконання п. 2 гл. 6 розд. VIКодексу ГРМ, листом № 2598/6/10-36-10-04 від 24.01.2022 р. ним було повідомлено позивача про відмову від підписання актів № ОГЯ81038416, № ОГЯ1042706, № ОГЯ81047574 у зв`язку з тим, що ГУ ДПС у Київській області є бюджетною установою, яка забезпечує свою фінансову діяльність відповідно до вимог Бюджетного кодексу України, то виконання фінансових зобов`язань здійснюється виключно в межах фінансового року та згідно умов укладених договорів.

Відповідно до витягу протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2024 р. апеляційну скаргу у справі № 910/18857/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2024 р. апеляційну скаргу у справі № 910/18857/23 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України та надано заявникові строк на усунення недоліків апеляційної скарги не більше десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.04.2024 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 910/18857/23 та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання) на підставі ч. 10 ст. 270 ГПК України.

Відповідно до ч. ч. 5, 7 ст. 6 ГПК України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Згідно з ч. 3 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

За ч. 11 ст. 242 ГПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Копію ухвали від 04.04.2024 р. про відкриття провадження у справі № 910/18857/23 сторонам доставлено до електронних кабінетів, доказом чого є довідки про доставку електронного документа, що містяться в матеріалах справи.

Також згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала про відкриття апеляційного провадження від 04.04.2024 р. у справі № 910/18857/23 оприлюднена у реєстрі 06.04.2024 р.

Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження, а також закінчення строків, встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.04.2024 р., на подання всіх заяв та клопотань, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

01.03.2021 р. між Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" (далі - оператор ГРМ) та Головним управлінням ДПС у Київській області (далі - споживач) було укладено типовий договір розподілу природного газу № 42ВВ810-3575-21 від шляхом підписання заяви-приєднання № 42ВВ810-3575-21 від 01.03.2021 р. до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим), який розміщено на сайті оператора системи (далі - договір).

Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (п. 1.3 договору).

Згідно з п. 1.4 договору послуга з розподілу природного газу - це послуга оператора ГРМ, яка надається споживачу і включає в себе забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи і розподіл (переміщення) належного споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача.

Відповідно до п. 2.1 договору оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Згідно з п. 2.2 договору обов`язковою умовою надання споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи оператора ГРМ.

Як передбачено п. 2.3 договору, при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися Законом України "Про ринок природного газу" та Кодексом газорозподільних систем. Оператор ГРМ зобов`язується вносити зміни та оновлювати інформацію, що розміщена на його сайті, зокрема, чинну редакцію тексту цього договору та Кодексу газорозподільних систем.

У відповідності до п. 5.1 договору облік (у тому числі приладний) природного газу, що передається оператором ГРМ та споживається споживачем на межі балансової належності об`єкта споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільчих систем.

За п. 5.3 договору при здійсненні обліку спожитого природного газу побутовим споживачем за розрахункову одиницю розподіленого та спожитого природного газу беруться кубічні мери (м. куб.) природного газу, визначені відповідно до фактичних показників лічильника природного газу або відповідно до норм споживання природного газу, затверджених постановою Кабінету Міністрів України.

Згідно з п. 6.1 договору оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

У відповідності до п. 6.2 договору тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора щодо його встановлення. До встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача відповідно до Кодексу газорозподільних систем, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими регулятором для оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу природного газу.

За п. 6.3 договору величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ.

Відповідно до п. 6.4 договору споживач, що не є побутовим, оплачує замовлену потужність виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений регулятором для відповідного оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Як передбачено п. 6.6 договору, оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством споживач має сплачувати оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання споживача на поточний рахунок оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Згідно з п. 8.1 договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з цим договором та чинним законодавством України.

Цей договір укладається на невизначений строк (п. 12.1 договору).

Пунктом 12.2 договору сторони погодили, що якщо в установленому порядку регулятором будуть внесені зміни до редакції типового договору розподілу природного газу, оператор ГРМ зобов`язується розмістити повідомлення про такі зміни на сайті та в офіційних друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, не менше ніж за десять днів до набрання змінами чинності, крім випадків, для яких цим договором встановлений інший термін та/або порядок повідомлення про внесення змін. У разі незгоди споживача зі змінами він має право розірвати цей договір шляхом надсилання письмового повідомлення оператору ГРМ протягом десяти календарних днів з дня, коли він дізнався чи міг дізнатися про внесені до цього договору зміни. Нерозірвання цього договору у вказаний строк та продовження споживання природного газу свідчить про згоду споживача з внесеними до цього договору змінами.

В подальшому між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до типового договору розподілу природного газу від 01.03.2021 р. № 42ВВ810-3575-21 (далі - додаткова угода).

На виконання умов укладеного договору позивач у період з жовтня по грудень 2021 року було надано відповідачу послуги з розподілу природного газу на загальну суму 115599,98 грн, що підтверджується актами наданих послуг з розподілу природного газу, а саме:

- акт № ОГЯ81038416 від 31.10.2021 р. на суму 38666,64 грн;

- акт № ОГЯ81042706 від 30.11.2021 р. на суму 38666,68 грн;

- акт № ОГЯ81047574 від 31.12.2021 р. на суму 38666,66 грн.

Копії підписаних позивачем актів наданих послуг та виставлених позивачем рахунків були направлені на адресу відповідача, що підтверджується описами вкладення у цінний лист від 17.01.2022 р., накладною відділення поштового зв`язку № 388 та фіскальними чеками відділення поштового зв`язку № 388 від 17.01.2022 р.

17.01.2022 р. позивач направив на адресу відповідача лист, в якому повідомив про наявність заборгованості у розмірі 115599,98 грн.

Також 17.01.2022 р. позивач направив на адресу відповідача претензію з вимогою сплатити заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу у розмірі 115599,98 грн.

Відповіді на вказану претензію відповідач не надав, заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу не оплатив.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач, на думку позивача, в порушення умов укладеного договору, свої зобов`язання щодо вчасної та повної оплати за надані послуги з розподілу природного газу не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість.

За змістом ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг, одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 905 ЦК України визначено, що строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як передбачено ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ст. 40 Закону України "Про ринок природного газу" розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Згідно з п. 2 гл. 1 розд. VI Кодексу газорозподільних систем доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2498 від 30.09.2015 р. в порядку, визначеному цим розділом.

За змістом п. п. 3, 4 гл. 3 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем оператор ГРМ зобов`язаний на головній сторінці свого вебсайту, а також в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору розподілу природного газу та роз`яснення щодо укладення та приєднання споживача до договору розподілу природного газу. Договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному вебсайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Пунктом 3 глави 3 розділу І Кодексу газорозподільних систем передбачено, що для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ.

Відповідно до п. 7 глави 6 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем оплата вартості послуг за договором розподілу природного газу здійснюється споживачем на підставі відповідного рахунка Оператора ГРМ на умовах договору розподілу природного газу з моменту його укладання. Споживач, що не є побутовим, оплачує вартість замовленої річної потужності виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу.

Згідно з п. 2.4 додаткової угоди річна замовлена потужність розподілу природного газу на 2021 рік складає 200000,00 куб. м.

Пунктом 3 додаткової угоди внесено зміни до п. 6.2 договору, відповідно до якого згідно з постановою НКРЕКП від 16.12.2020 р. № 2452 тариф на послуги розподілу природного газу: з 01 січня 2021 року складає 1,45 грн за 1 куб. м на місяць (без урахування ПДВ), крім того ПДВ 0,29 грн, разом з ПДВ 1,74 грн.

Як було встановлено вище, на виконання умов укладеного договору позивач направив на адресу відповідача підписані та скріплені печаткою акти наданих послуг та рахунки на оплату, що підтверджується описами вкладення у цінний лист від 17.01.2022 р., накладною відділення поштового зв`язку № 388 та фіскальними чеками відділення поштового зв`язку № 388 від 17.01.2022 р.

Однак відповідач вказані акти не підписав, мотивованої відмови від підписання вказаних актів позивачу не надіслав.

Згідно з п. 2 гл. 6 розд. VIКодексу ГРМ споживач протягом двох днів з дня одержання акта наданих послуг зобов`язаний повернути оператору ГРМ один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг.

У відповідності до п. 2.7 додаткової угоди загальна планова сума вартості цього договору на 2021 рік станом на дату підписання цієї додаткової угоди становить 348000,00 грн, в т.ч. ПДВ 58000,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було здійснено оплату за поставлений природний газ на загальну суму 232000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями, а саме:

- платіжне доручення № 1204 від 07.06.2021 р. на суму 38666,66 грн;

- платіжне доручення № 1648 від 24.06.2021 р. на суму 11911,07 грн;

- платіжне доручення № 1645 від 24.06.2021 р. на суму 26755,61 грн;

- платіжне доручення № 1940 від 13.07.2021 р. на суму 38666,64 грн;

- платіжне доручення № 2454 від 30.08.2021 р. на суму 38666,68 грн;

- платіжне доручення № 2695 від 17.09.2021 р. на суму 38666,66 грн;

- платіжне доручення № 3240 від 08.10.2021 р. на суму 38666,68 грн.

На виконання умов укладеного договору позивач у період з жовтня по грудень 2021 року було надано відповідачу послуги з розподілу природного газу на загальну суму 115599,98 грн, що підтверджується актами наданих послуг з розподілу природного газу.

Проте, відповідач вказані акти не підписав, заборгованість за надані позивачем послуги з розподілу природного газу за період з жовтня по грудень 2021 року у розмірі 115599,98 грн не оплатив.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 115599,98 грн заборгованості за надані позивачем послуги з розподілу природного газу за договором № 42ВВ810-3575-21 від 01.03.2021 р. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Стосовно доводів скаржника про те, що листом № 2598/6/10-36-10-04 від 24.01.2022 р. він повідомив позивача про відмову від підписання актів № ОГЯ81038416, № ОГЯ1042706, № ОГЯ81047574, колегія зазначає наступне.

Обґрунтовуючи відмову від підписання вказаних актів, відповідач посилався на те, що оскільки ГУ ДПС у Київській області є бюджетною установою, яка забезпечує свою фінансову діяльність відповідно до вимог Бюджетного кодексу України, то виконання фінансових зобов`язань здійснюється виключно в межах фінансового року та згідно умов укладених договорів.

Однак, враховуючи те, що матеріалах справи відсутні докази надсилання позивачу вказаного листа, тому відсутні правові підстави вважати, що позивачем було дотримано п. 2 гл. 6 розд. VIКодексу ГРМ щодо надсилання позивачу мотивованої відмови від підписання актів наданих послуг.

За прострочення виконання грошового зобов`язання позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 36143,27 грн інфляційних втрат та 6699,39 грн 3% річних за період з 21.11.2021 р. по 23.11.2023 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу, не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2019 р. у справі № 910/5625/18, від 13.02.2019 р. у справі № 924/312/18, від 05.07.2019 р. у справі № 905/600/18.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується факт порушення відповідачем строків повернення позивачу грошових коштів, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 36143,27 грн інфляційних втрат та 6699,39 грн 3% річних за період з 21.11.2021 р. по 23.11.2023 р. підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими, їх розмір є арифметично правильним.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77, 78 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, здійснивши перевірку та оцінку всіх належних доказів, наявних у матеріалах справи, колегія судів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 20.02.2024 р. у справі № 910/18857/23 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Головного управління Державної податкової служби у Київській області задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 129 ГПК України та, беручи до уваги фактичні обставини виникнення судового спору, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги необхідно покласти на скаржника.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Вказана справа є малозначною та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених нормами чинного законодавства.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 20.02.2024 р. у справі № 910/18857/23 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Головне управління Державної податкової служби у Київській області.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Андрієнко

В.В. Шапран