17.07.2024Справа № 910/3617/24
Господарський суд міста Києва у складі судді Нечая О.В., за участю секретаря судового засідання Будніка П.О., розглянувши у судовому засіданні
заяву Фізичної особи - підприємця Смірнова Ігоря Віталійовича
про ухвалення додаткового рішення
у справі № 910/3617/24
до Фізичної особи - підприємця Смірнова Ігоря Віталійовича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 )
про розірвання договору та стягнення 126 572,60 грн
Представники учасників справи:
від позивача: Янушевич О.Ю., ордер серії АВ № 1110848 від 15.01.2024;
від відповідача: не з`явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Автогаражний кооператив по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів "Північ" (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Фізичної особи - підприємця Смірнова Ігоря Віталійовича (далі - відповідач), в якій просив суд:
- розірвати Договір № 18-02/11/2021 від 18.11.2021, укладений між позивачем та відповідачем;
- стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти, сплачені в якості попередньої оплати за роботи, що не були виконані за Договором № 18-02/11/2021 від 18.11.2021, в сумі 90 000,00 грн, інфляційні втрати в розмірі 30 575,14 грн та 3 % річних у розмірі 5 997,46 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем умов Договору № 18-02/11/2021 від 18.11.2021 та втратою у позивача інтересу до виконання робіт відповідно до цього договору.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.07.2024 у справі № 910/3617/24 в позові було відмовлено, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 6 056,00 грн покладено на позивача.

08.07.2024 представником відповідача сформовано в системі "Електронний суд" заяву про ухвалення додаткового рішення, яка 08.07.2024 зареєстрована в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду", відповідно до якої відповідач просить стягнути з позивача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 40 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.07.2024 розгляд заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/3617/24 призначено на 17.07.2024.

15.07.2024 представником відповідача сформовано в системі "Електронний суд" заяву про розгляд заяв про ухвалення додаткового рішення без участі його представника, яка 15.07.2024 зареєстрована в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду".

У судове засідання 17.07.2024 з`явився представник позивача, який надав усні пояснення, проти задоволення заяви заперечував.

Розглянувши у судовому засіданні 17.07.2024 заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення у цій справі, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Частинами 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Частинами 1, 3 статті 124 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

У відзиві на позовну заяву, на виконання вимог процесуального закону, відповідач зазначив у попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат, що він очікує понести у зв`язку із розглядом справи витрати на правову допомогу в розмірі 40 000,00 грн.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку, така заява залишається без розгляду.

Враховуючи вищенаведене, оскільки при ухваленні судового рішення в цій справі судом не було вирішено питання про всі судові витрати, понесені сторонами у зв`язку з розглядом цієї справи, наявні правові підстави для ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат відповідача на професійну правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас, за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Натомість у частині п`ятій наведеної статті визначено критерії, керуючись якими суд може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Так, відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку (дії/бездіяльність) обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу адвоката відповідачем надано належним чином засвідчені копії Договору про надання правової допомоги № 176 від 15.08.2022, Додатку № 5 від 19.04.2024 до Договору про надання правової допомоги № 176 від 15.08.2022, Акту наданих послуг від 08.07.2024 на суму 40 000,00 грн та Звіту про обсяг наданих послуг від 08.07.2024.

Згідно з п. 1.1 Договору про надання правової допомоги № 176 від 15.08.2022 Адвокатське об`єднання "ВР Партнерс" зобов`язується надати Фізичній особі - підприємцю Смірнову Ігорю Віталійовичу визначені цим Договором юридичні послуги (правову допомогу) щодо захисту інтересів, прав та свобод останнього, зокрема у судах.

Плата за надані адвокатським об`єднанням послуги за цим Договором встановлюється відповідно до виставлених актів наданих послуг згідно з переліком послуг, зазначених у Додатках, що є невід`ємною частиною даного Договору (п. 5.1 Договору про надання правової допомоги № 176 від 15.08.2022).

У п. 1 Додатку № 5 від 19.04.2024 до Договору про надання правової допомоги № 176 від 15.08.2022 сторони погодили, що розмір гонорару адвокатського об`єднання за надання послуг згідно з цим Договором складається із загальної кількості годин витрачених адвокатським об`єднанням на надання послуг. Одна година наданої правової допомоги адвокатським об`єднанням клієнту за цим Договором складає 2 000,00 грн.

У п. 2 цього Додатку визначено перелік послуг, що їх надає адвокатське об`єднання за Договором, зокрема, юридичний аналіз позовної заяви Автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів "Північ" про розірвання договору та стягнення коштів у справі № 910/3617/24, аналіз документів, які надані клієнтом та формування правової позиції; підготовка та подання відзиву на позовну заяву у справі № 910/3617/24; участь в судових засіданнях у справі № 910/3617/24.

Зі змісту Акту наданих послуг від 08.07.2024 та Звіту про обсяг наданих послуг від 08.07.2024 вбачається, що Адвокатським об`єднанням "ВР Партнерс" було надано, а відповідачем прийнято наступні послуги:

- проведення правового аналізу позовної заяви Автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів "Північ" про розірвання договору та стягнення коштів у справі № 910/3617/24, наданих документів клієнтом, аналіз законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини, вивчення судової практики, формування позиції та консультування клієнта у справі № 910/3617/24; підготовка та подання відзиву на позовну заяву у справі № 910/3617/24, - вартістю 26 000,00 грн, із розрахунку затрачених 13 годин часу;

- підготовка та подання клопотань про приєднання доказів від 14.05.2024 та від 04.06.2024, - вартістю 4 000,00 грн кожне, із розрахунку затрачених 2 годин часу;

- участь у судових засіданнях 15.05.2024, 05.06.2024 та 03.07.2024, - вартістю 2 000,00 грн кожна, із розрахунку затрачених 1 години часу.

Оцінивши в порядку статті 86 Господарського процесуального кодексу України надані відповідачем докази на підтвердження понесених судових витрат, суд, керуючись статтями 74 - 79 названого Кодексу, вважає їх належними, допустимими та такими, що підтверджують витрати на професійну правничу допомогу.

При цьому відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, судові витрати підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено чи тільки має бути сплачено.

Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію стосовно того, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так в рішенні у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) судом зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У розумінні положень частини п`ятої статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Заперечуючи проти покладення на нього судових витрат, позивач посилається на те, що заявлений відповідачем розмір витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям реальності та розумності та не є співмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг.

Відповідно до положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю; суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

У додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Суд зауважує, що відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною, яка заявляє клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, обставин необґрунтованості (не співмірності зі складністю справи, затраченим часом, ціною позову тощо) заявленого розміру судових витрат на професійну правничу допомогу.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Суд погоджується з доводами позивача про необґрунтованість витрачання 13 годин часу на надання послуг із аналізу позовної заяви та підготовки відзиву у цій справі (з урахуванням суміжних послуг), оскільки ця справа є справою помірної складності, відсутні підстави вважати, що результат її вирішення міг вплинути на репутацію сторони або чи вона викликала публічний інтерес. Позовна заява, як і відзив, містить здебільшого цитування норм законодавства, обсяг доказів у справі є незначним.

З урахуванням вищенаведеного, врахувавши складність справи, характер спірних правовідносин, а також те, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути ані способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, ані становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу, керуючись принципами справедливості, верховенства права, критеріями реальності адвокатських витрат в контексті їхньої дійсності та необхідності, а також критерію розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку про те, що достатнім для надання відповідного обсягу послуг було 6 годин часу, що з урахуванням погодженої сторонами вартості однієї години роботи адвоката в розмірі 2 000,00 грн, становить 12 000,00 грн, які мають бути відшкодовані позивачем. Решта витрат в цій частині покладаються на відповідача.

Зважаючи на те, що клопотання відповідача про приєднання доказів до матеріалів справи були задоволені судом, витрати на їх підготовку є обґрунтованими.

Доводи позивача про відсутність підстав для покладення на нього витрат за складення клопотань про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції, суд відхиляє, оскільки витрати за ці послуги відсутні у Акті наданих послуг від 08.07.2024 та Звіті про обсяг наданих послуг від 08.07.2024.

З приводу заперечень представника позивача щодо обґрунтованості визначення вартості послуг участі представника відповідача в судовому засіданні виходячи з вартості однієї години роботи адвоката, суд зазначає, що участь у судовому засіданні не обмежується виключно тривалістю судового засідання.

Так, у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19 викладено правову позицію, відповідно до якої участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередню участь у судовому засіданні. Такі стадії представництва інтересів у суді, як прибуття на судове засідання та очікування цього засідання є невідворотними та не залежать від волі чи бажання адвоката. При цьому паралельно вчиняти якісь інші дії на шляху до суду чи під залою судового засідання адвокат не може та витрачає на це свій робочий час. Такі дії, як прибуття до суду чи іншої установи та очікування є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта. З урахуванням наведеного час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами.

Приймаючи до уваги викладене, з огляду на предмет позову, характер спірних правовідносин, складність справи, а також обсяг та зміст наданих адвокатом відповідачу послуг, зважаючи на те, що в позові було відмовлено, суд дійшов висновку про те, що обґрунтованими та такими, що підлягають відшкодуванню відповідачу, є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 26 000,00 грн. Інша частина витрат відповідача на професійну правничу допомогу в розмірі 14 000,00 грн покладається на нього.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 240, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Фізичної особи - підприємця Смірнова Ігоря Віталійовича про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/3617/24 задовольнити частково.

2. Стягнути з Автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів "Північ" (Україна, 02232, м. Київ, вул. Закревського, буд. 93; ідентифікаційний код: 25661903) на користь Фізичної особи - підприємця Смірнова Ігоря Віталійовича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 26 000 (двадцять шість тисяч) грн 00 коп.

3. В іншій частині заяви відмовити.

4. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати наказ.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини додаткового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного додаткового рішення.

Повне додаткове рішення складено 26.07.2024.

Суддя О.В. Нечай