за позовом Державного підприємства "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів"
до Дочірнього підприємства "Поліграфічний комбінат "Зоря"
про захист порушених прав інтелектуальної власності
та за зустрічним позовом Дочірнього підприємства "Поліграфічний комбінат "Зоря"
до Державного підприємства "Поліграфічний комбінат Україна" по виготовленню цінних паперів"
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні Дочірнього підприємства "Поліграфічний комбінат "Зоря":
Національної поліції України,
Міністерства внутрішніх справ України
про визнання недійсним свідоцтва та визнання відсутнім авторських майнових прав на твір
Суддя Зеленіна Н.І.
Секретар судового засідання Одинцова К.К.
Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.06.2024 у задоволенні первісних позовних вимог Державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» до Дочірнього підприємства «Поліграфічний комбінат «Зоря» про захист порушених прав інтелектуальної власності - відмовлено повністю; зустрічні позовні вимоги Дочірнього підприємства «Поліграфічний комбінат «Зоря» до Державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» про визнання недійсним свідоцтва та визнання відсутнім авторських майнових прав на твір - задоволено повністю; визнано недійсним свідоцтво про реєстрацію авторського права на твір №102874 від 01.03.2021 «Графічне зображення «Дизайн бланка «Службове посвідчення Національної поліції України» (2 варіанти)», авторські майнові права на який належать Державному підприємству «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» (ідентифікаційний код: 16286441); визнано відсутніми у Державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» (ідентифікаційний код: 16286441) авторські майнові права на твір «Графічне зображення «Дизайн бланка «Службове посвідчення Національної поліції України» (2 варіанти); стягнуто з Державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 38-44; ідентифікаційний код: 16286441) на користь Дочірнього підприємства «Поліграфічний комбінат «Зоря» (04082, м. Київ, вул. Лугова, 1-А; ідентифікаційний код: 32068913) судовий збір у розмірі 4844 (чотири тисячі вісімсот сорок чотири) грн. 80 коп.

20.06.2024 через систему "Електронний суд" від представника Дочірнього підприємства "Поліграфічний комбінат "Зоря" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу та проведення експертизи.

Ухвалою суду від 03.07.2023 прийнято до розгляду заяву Дочірнього підприємства "Поліграфічний комбінат "Зоря" від 20.06.2024.

В судове засідання 19.07.2024 з`явилися представники Державного підприємства "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів".

Представник Дочірнього підприємства "Поліграфічний комбінат "Зоря" в судове засідання 19.07.2024 не з`явився, за текстом заяви про ухвалення додаткового рішення у справі №910/19775/23 просить суд розглянути заяву по суті без його участі в судовому засіданні.

Представники третіх осіб в судове засідання 19.07.2024 не з`явилися, про причини неявки в судове засідання з розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення у справі №910/19775/23 суд завчасно не повідомили.

Про дату, час та місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення у справі №910/19775/23 всі учасники процесу повідомлялися належним чином у відповідності до приписів Господарського процесуального кодексу України.

Згідно норм частини 4 статті 244 Господарського процесуального кодексу України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» сторони спору зобов`язані в розумні інтервали часу вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У справі «Осіпов проти України» суд зазначив, що стаття 6 Конвенції гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та на рівність у користуванні правами з протилежною стороною, передбаченими принципом рівності сторін. Суд повинен лише встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з наданими іншою стороною зауваженнями або доказами та прокоментувати їх, а також представити свою справу в умовах, що не ставлять його в явно гірше становище vis-а-vis його опонента (там само). З точки зору Конвенції заявник не має доводити, що його відсутність у судовому засіданні справді підірвала справедливість провадження або вплинула на його результат, оскільки така вимога позбавила б змісту гарантії статті 6 Конвенції.

За таких обставин, враховуючи клопотання заявника (відповідача/позивача за зустрічним позовом) про розгляд заяви за відсутністю його уповноваженого представника, суд вирішив за можливе розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення у справі №910/19775/23 в судовому засіданні 17.07.2024 без участі представників відповідача (позивача за зустрічним позовом) та третіх осіб.

Суд, дослідивши заяву Дочірнього підприємства "Поліграфічний комбінат "Зоря" про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат, понесених на професійну правничу допомогу у справі №910/19775/23 та заслухавши думку представників Державного підприємства "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів", вважає за можливе її задовольнити частково, у зв`язку з наступним.

Як встановлено у статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 цього Кодексу зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

З урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.11.2018 по справі №910/23210/17 та від 24.01.2019 у справі №910/15944/17.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, позивач долучив до матеріалів справи: копії договорів про надання правової допомоги від 05.01.2024 №05-01/2024, від 09.01.2024 №03/2024, копії рахунків на оплату та платіжних інструкцій, копію акту виконаних робіт з надання послуг від 07.02.2024, копію рахунку, копію платіжної інструкції, копію акту приймання-передачі наданих юридичних послуг з детальним описом наданих послуг професійної правничої (правової) допомоги.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18, від 08.04.2020 у справі №922/2685/19, від 30.11.2020 у справі №922/2869/19.

З огляду на викладене, враховуючи складність розглянутої за участі представника позивача заяви про розстрочку виконання судового рішення, зважаючи на обсяг наданих адвокатських послуг, на переконання суду, співмірною є компенсація витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 50 000,00 грн, розмір якої є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим заява про розподіл судових витрат підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статями 74, 76-80, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Стягнути з Державного підприємства "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів" (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 38-44, ) на користь Дочірнього підприємства "Поліграфічний комбінат "Зоря" (04082, м. Київ, вул. Лугова, 1-А, ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн 00 коп.

На додаткове рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня підписання повного тексту.

Додаткове рішення суду набирає законної сили у порядку і строки, передбачені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст додаткового рішення складений 22.07.2024.

Суддя Н.І. Зеленіна