ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2024 року м.Дніпро Справа № 904/516/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.,

при секретарі судового засідання: Логвиненко І.Г.

представники учасників провадження:

від позивача: Краснов І.В. (поза межами суду);

від відповідача: Гончаренко І.Б. (в залі суду);

від третіх осіб (1-3): Зіньковська Н.В. (поза межами суду);

від третьої особи-4: не з`явився;

від третьої особи-5: Шестак А.П. (в залі суду);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Компанії "ЕРІСВЕЛЛ ТРЕЙДІЕНГ ЛІМІТЕД" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.11.2023 (суддя Дупляк С.А., повний текст якої підписаний 27.11.2023) у справі №904/516/23

за позовом Акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз"

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз"

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Компанії "Содеман Лімітед",

за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Компанії "Тантер Холдінгс Лімітед",

за участю третьої особи-3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Компанії "ЕРІСВЕЛЛ ТРЕЙДІЕНГ ЛІМІТЕД"

за участю третьої особи-4, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

за участю третьої особи-5, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів

про визнання недійсним рішення,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" (далі - Позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" (далі - Відповідач), в якій просить суд визнати недійсним, з моменту винесення, рішення Наглядової Ради АТ "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз", оформлене протоколом від 13.01.2023 №13/01-2023.

В обґрунтування позовних вимог Позивач стверджує, що з метою запобігання ризику виникнення надзвичайних ситуацій в енергетичній сфері, розпорядженням Кабінету Міністрів України прийнято рішення щодо передачі в управління позивачу активів, на які ухвалою суду накладено арешт. Враховуючи наявне судове рішення та розпорядження Кабінету Міністрів України, між третьою особою-5 та позивачем був укладений договір управління активами. Під "активами" розуміються корпоративні права, а саме цінні папери, емітовані відповідачем, які належали останньому на праві власності.

Незважаючи на передачу позивачу в управління активів відповідача, члени наглядової ради відповідача, повноваження яких припинилися, провели власне засідання, за результатами якого складений оскаржуваний протокол, який за твердженням позивача, порушує його права.

Ухвалою від 19.04.2023 до участі у справі у якості третьої особи-4, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено Акціонерне товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та у якості третьої особи-5, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.11.2023 у справі №904/516/23 позов задоволено. Визнано недійсним рішення засідання Наглядової ради Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" (заочне голосування), оформлене протоколом №13/01-2023 від 13.01.2023.

Стягнуто з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" на користь Акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" 1 342,00 грн судового збору.

Повернуто Акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" 1 342,00 грн судового збору з Державного бюджету України, сплата якого підтверджується платіжним документом №4127 від 25.01.2023.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулась Компанія "ЕРІСВЕЛЛ ТРЕЙДІЕНГ ЛІМІТЕД", в якій просить скасувати рішення, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції не наведено обґрунтування в чому полягає порушення прав Позивача оскаржуваним рішенням Наглядової Ради, незважаючи на те, що така обставина перш за все підлягає обов`язковому з`ясуванню судом у кожному судовому спорі.

Суд відхилив і твердження третіх осіб 1, 2, 3 щодо того, що оскаржуване позивачем рішення наглядової ради від 13.01.2023 не порушує права позивача, однак не надав пояснення такого твердження, а саме не розкрив, в чому все таки полягає порушення прав позивача, всупереч усталеній практиці Верховного Суду.

Таким чином, суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, зазначив лише про те, що кожне рішення органу управління може так чи інакше порушувати інтерес акціонера, при цьому не конкретизуючи, яке саме право чи інтерес Позивача порушений та не описуючи, в чому саме полягає порушення. А також в оскаржуваному рішенні не вказується причинний зв`язок між порушенням та оскаржуваним рішеннями органів управління акціонерного товариства, і як саме рішення суду про задоволення позовних вимог відновить порушене право чи інтерес позивача. Теоретично таке порушення може стосуватися права управителя на управління. Однак, Наглядова Рада у складі, сформованому АТ "Чорноморнафтогаз", не має перешкод в управлінні АТ "Дніпрогаз". В рамках розгляду даної справи в суді першої інстанції дана обставина позивачем та відповідачем не заперечувалася.

Управитель активно здійснює "управління" Товариством, передаючи усе майно АТ "Дніпрогаз" компанії, яка також як і Управитель входить до групи НАК "Нафтогаз".

Крім цього, не зрозуміло, як можна порушити право позивача, прийняттям рішення, яке не породило жодних юридичних наслідків та станом на сьогодні його взагалі неможливо виконати державним реєстратором.

Враховуючи, що наразі керівником підприємства є Тімановський Володимир Миколайович, оскаржуване рішення Наглядової Ради неможливо виконати.

Суд першої інстанції помилково зазначив про те, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.05.2023 було позбавлено компанію «Ерісвелл Трейдінг Лімітед» правомочностей щодо володіння, користування та розпорядження майном. Таке твердження суду спростовується самою ж ухвалою, згідно якої заборона, накладена ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 17 травня 2022 року, стосується виключно реалізації окремих корпоративних прав акціонера (не всіх), а саме:

- здійснення облікових операцій щодо внесення змін до системи депозитарного обліку щодо цих акцій;

- розпорядження акціями.

Таким чином, вищезгадане твердження суду першої інстанції суперечить доказам, які містяться в матеріалах справи, оскільки ухвала Печерського районного суду м. Києва про арешт акцій не позбавляла власників акцій правомочностей володіння та користування, що наголошувалося третіми особами 1, 2, 3 при розгляді даної справи.

Суд першої інстанції не взяв до уваги те, що заява Відповідача про визнання позову суперечить інтересам - акціонера АТ "Дніпрогаз" компанії «Ерісвелл Трейдінг Лімітед», про що наголошувалося в судовому засіданні.

Новий склад Наглядової Ради та правління Товариства не діють в інтересах останнього, а визнання позову представником АТ "Дніпрогаз" не свідчить про те, що такий діяв в інтересах підприємства, а не третіх осіб.

Відтак, суд би мав з`ясувати, чи заява про визнання позову, подана представником АТ "Дніпрогаз", не суперечить інтересам компанії «Ерісвелл Трейдінг Лімітед» - як власника активів. До того ж, позбавлення активів АТ "Дніпрогаз" керівництвом, призначеним складом Наглядової Ради, сформованим Управителем, якраз свідчить про те, що представники компанії, які подають відповідні заяви про визнання позову, діють не в інтересах АТ "Дніпрогаз", а в інтересах особи, якій передане майно підприємства.

Наявність судової справи №921/600/22 не звільняє суд від обов`язку здійснити перевірку обґрунтованості твердження учасника справи про нікчемність укладеного правочину.

Договір управління майном від 05.07.2022 є нікчемним з огляду на те, що останній вчинено без участі (посередництва) інвестиційної фірми.

Правочини щодо фінансових інструментів, вчинені без участі (посередництва) інвестиційної фірми є нікчемними (ч. 13 ст. 36 Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки").

Даний аргумент, не був предметом дослідження у справі №921/600/22, а суд обмежений підставами позову, який був поданий акціонером АТ "Тернопільгаз".

Відтак, суд не може посилатися на те, що правочин не визнаний недійсним, якщо є підстави, які свідчать про його нікчемність та не потребують визнання такого правочину недійсним у судовому порядку.

Суд першої інстанції визнав заміну членів наглядової ради АТ "Дніпрогаз" здійснену АТ "Чорноморнафтогаз" на підставі повідомлення законною. Натомість, такий висновок суду першої інстанції суперечить встановленим обставинам та доказам, які містяться у матеріалах справи і яким суд взагалі не надав правової оцінки.

Повідомлення про зміну членів Наглядової Ради, яке направлене Управителем на адресу АТ "Дніпрогаз" прийняте з порушенням вимог Статуту та законодавства, оскільки треті особи 1, 2, 3 до матеріалів справи долучили відповідь від 01.08.2022 №4911-Лв-8007-0822 та від 28.07.2022 №СК-4053-4911-0722 позивачу на отримане від останнього повідомлення (арк. 251, том 1), у якій треті особи 1, 2, 3 повідомили, що легітимним складом наглядової ради відповідача є особи, обрані загальними зборами відповідача 21.04.2021 (протокол №1 від 19.04.2021), які не голосували та не обирали зазначених позивачем членів наглядової ради відповідача.

Однак суд першої інстанції не надав жодної правової оцінки вказаній відповіді АТ "Дніпрогаз", а також, що позиція Товариства є прямо протилежною зазначеній у відзиві на позовну заяву, а також заяві про визнання позову.

У випадку невідповідності письмового повідомлення про заміну члена Наглядової ради - представника акціонера, вимогам Статуту та/або закону, воно вважається недійсним і не тягне за собою ніяких юридичних наслідків для Товариства та її органів (посадових осіб Товариства). Товариство протягом 5 (п`яти) днів з моменту отримання такого повідомлення надсилає лист відповідному акціонеру (акціонерам) про невідповідність письмового повідомлення вимогам Статуту та/або закону.

Таким чином, згідно Статуту Товариства, для заміни членів Наглядової ради -представників акціонера, окрім факту отримання повідомлення про заміну складу Наглядової ради Товариствами необхідно щоб таке повідомлення відповідало вимогам закону та/або статуту. В іншому випадку, таке повідомлення є недійсним і не тягне за собою жодних юридичних наслідків.

AT "Дніпрогаз" вчинило дію, яка має юридичне значення на підтвердження позиції щодо того, що зміни AT "Чорноморнафтогаз" членів наглядової ради-представників не відбулося.

Повідомлення про заміну складу Наглядової Ради AT "Дніпрогаз" суперечить закону, оскільки на час надсилання такого повідомлення та на час його отримання Товариством Управитель не вніс відповідних відомостей у систему депозитарного обліку, щодо наявності в останнього прав на цінні папери та прав за цінними паперами.

Судом встановлено, що 08.08.2022 за розпорядженням позивача депозитарною установою публічним акціонерним товариством «Банк «Кліринговий дім» було внесено зміни до анкети рахунку у цінних паперах власників-депонентів щодо призначення позивача управителем/керуючим. Зазначена інформація міститься у листі позивача від 11.08.2022 №326/22 за підписом Світлани Нєжнової та у долученій третіми особами 1, 2, 3 до матеріалів справи інформації про блокування (обмеження прав за цінними паперами) від 08.08.2022 по рахункам у цінних паперах третіх осіб 1, 2, 3 (арк. 253-261, том 1).

Отже, повідомлення про зміну складу Наглядової Ради AT "Дніпрогаз" було складено та отримано Товариством раніше, ніж були внесені відповідні зміни у систему депозитарного обліку.

Таким чином, наявність самого договору про управління майном не є достатнім доказом для підтвердження набуття Позивачем прав за цінними паперами, в тому числі і на зміну членів наглядової ради AT "Дніпрогаз".

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначає, що право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі «Роуз Торія проти Іспанії», параграфи 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії», параграф 32).

З`ясувавши всі фактичні обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд першої інстанції правомірно установив, що ухвала про арешт активів є тим самим рішенням органу судової влади, яке тимчасово позбавляє власника відповідних прав.

З моменту постановлення слідчим суддею (судом) ухвали про арешт активів та ухвали про їх передачу в управління Національному агентству, виключно останнє є особою, уповноваженою здійснювати права володіння, користування та розпорядження цим майном, зокрема має визначене Законом - частиною другою статті 21 Закону України "Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів", право на передачу цього майна в управління іншим особам.

Суд першої інстанції, перевіривши наявність законних підстав, дійшов правомірного висновку прийняти визнання позову відповідачем, оскільки дії останнього не суперечили інтересам товариства, яке він представляє, та підтверджуються фактичними обставинами справи та поданими до суду доказами.

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначає, що члени наглядової ради АТ «ДНІПРОГАЗ» обрані згідно протоколу № 1 від 21.04.2021, які одночасно є представниками Третіх осіб та здійснювали управління АТ «ДНІПРОГАЗ» в інтересах Третіх осіб як акціонерів, більше не мають можливості здійснювати таке управління та представляти інтереси Третіх осіб під час здійснення управління АТ «ДНІПРОГАЗ», оскільки Треті особи обмежені в реалізації своїх корпоративних прав в силу ухвали суду.

22 липня 2022 року ДАТ «Чорноморнафтогаз», як Управитель активами, надіслано повідомлення про зміну членів Наглядової ради «АТ «Дніпрогаз» - представників акціонерів, а саме представника акціонера Компанії «ЕРІСВЕЛЛ ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД» Яковенко Н.Л. на нового члена Наглядової ради ОСОБА_1 ; представника акціонера Компанії «СОДЕМАН ЛІМІТЕД» Прокшина Ігоря Сергійовича на нового члена Наглядової ради ОСОБА_6; представника компанії «ТАНТЕР ХОЛДІНГС ЛІМІТЕД» ОСОБА_15 на нового члена Наглядової ради ОСОБА_3 .

З огляду на викладене, повноваження членів Наглядової ради «АТ «Дніпрогаз» - представників акціонерів компаній «ЕРІСВЕЛЛ ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД», «СОДЕМАН ЛІМІТЕД», «ТАНТЕР ХОЛДІНГС ЛІМІТЕД» були припинені.

Оскільки накладення арешту на корпоративні права, зокрема належні Третім особам, відбулось через встановлення судом факту вчинення дій, що мають ознаки кримінальних правопорушень, що мали на меті одержання неправомірної вигоди бенефіціарними власниками та власниками корпоративних прав АТ «ДНІПРОГАЗ», цілком логічним є обмеження прав Третіх осіб щодо участі в якості акціонера в діяльності АТ «ДНІПРОГАЗ».

Тобто, права Третіх осіб вже обмежені застосуванням заходами кримінально- процесуального примусу, а взамін цього відповідно до встановлених законодавством процедур було обрано Позивача як управителя корпоративними правами Третіх осіб.

За таких обставин, доводи представника Компанії "ЕРІСВЕЛЛ ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД" щодо права управління своїми акціями, участі у загальних зборах та права голосу, під час дії прийнятих у кримінальному провадженні ухвал суду про арешт, вилучення та передачі корпоративних прав в управління АРМА, не є слушними.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2024 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Іванова О.Г. (доповідач), судді - Парусніков Ю.Б., Верхогляд Т.А.

З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 12.01.2024 здійснено запит матеріалів справи №904/516/23 із Господарського суду Дніпропетровської області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

17.01.2024 матеріали справи №904/516/23 надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.01.2024 (суддя - доповідач Іванов О.Г.) апеляційну скаргу третьої особи-3 залишено без руху через незазначення останнім інформації щодо наявності/відсутності у представника заявника електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), яка є обов`язковою відповідно до ч.2 ст.258 ГПК України. Скаржнику наданий строк для усунення недоліків апеляційної скарги відповідно до ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.01.2024 (у складі колегії суддів: головуючого судді - Іванова О.Г. (доповідач), судді - Парусніков Ю.Б., Верхогляд Т.А.) відкрито апеляційне провадження за скаргою Компанії "ЕРІСВЕЛЛ ТРЕЙДІЕНГ ЛІМІТЕД" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.11.2023 у справі №904/516/23; судове засідання з розгляду апеляційної скарги призначено на 27.03.2024.

У судовому засіданні 27.03.2024 заслухані пояснення учасників процесу; оголошена перерва до 18.06.2024

В судовому засіданні 18.06.2024 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 17.05.2022 у справі №757/11188/22-к задоволено клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора та накладено арешт на корпоративні права, заборонено здійснювати облікові операції щодо внесення змін до системи депозитарного обліку щодо цих акцій та розпоряджатися ними, що належать на праві власності, зокрема:

- КОМПАНІЇ «ТАНТЕР ХОЛДІНГС ЛІМІТЕД» (TANTER HOLDINGS LIMITED, місцезнаходження: Laskareos, 21, Strovolos Nicosia 2028 КІПР), а саме: цінні папери - акції, вид цінного паперу 01110100 (акція проста бездокументарна іменна), емітовані АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "ДНІПРОГАЗ" (ідентифікаційний код 20262860) у кількості 6 518 088 штук номінальною вартістю 0,05 грн кожна (депозитарна установа - Публічне акціонерне товариство "Банк "КЛІРИНГОВИЙ ДІМ", ідентифікаційний код 21665382), що належать КОМПАНІЇ «ТАНТЕР ХОЛДІНГС ЛІМІТЕД» (TANTER HOLDINGS LIMITED, місцезнаходження: Laskareos, 21, Strovolos Nicosia 2028 КІПР) та становлять 16,5599% від загальної кількості;

- КОМПАНІЇ «ЕРІСВЕЛЛ ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД» (ERISWELL TRADING LIMITED, місцезнаходження: Eleftheriou Venizelou, 35 Cyprus, Nicosia, 1107 КІПР), а саме: цінні папери - акції, вид цінного паперу 01110100 (акція проста бездокументарна іменна), емітовані АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "ДНІПРОГАЗ" (ідентифікаційний код 20262860) у кількості 6 552 464 штук номінальною вартістю 0,05 грн кожна (депозитарна установа - Публічне акціонерне товариство "Банк "КЛІРИНГОВИЙ ДІМ", ідентифікаційний код 21665382), що належать КОМПАНІЇ «ЕРІСВЕЛЛ ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД» (ERISWELL TRADING LIMITED, місцезнаходження: Eleftheriou Venizelou, 35 Cyprus, Nicosia, 1107 КІПР) та становлять 16,6472% від загальної кількості;

- КОМПАНІЇ «СОДЕМАН ЛІМІТЕД» (SODEMAN LIMITED, місцезнаходження: Irakleous, 9А, Pallouriotissa Nicosia 1046 КІПР), а саме: цінні папери - акції, вид цінного паперу 01110100 (акція проста бездокументарна іменна), емітовані АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "ДНІПРОГАЗ" (ідентифікаційний код 20262860) у кількості 3 828 381 штук номінальною вартістю 0,05 грн кожна (депозитарна установа - Публічне акціонерне товариство "Банк "КЛІРИНГОВИЙ ДІМ", ідентифікаційний код 21665382), що належать КОМПАНІЇ «СОДЕМАН ЛІМІТЕД» (SODEMAN LIMITED, місцезнаходження: Irakleous, 9А, Pallouriotissa Nicosia 1046 КІПР) та становлять 9,7264% від загальної кількості.

Постановляючи 17.05.2022 ухвалу у справі №757/11188/22-к, суд встановив, що в ході здійснення досудового розслідування встановлено таке. Міністерством енергетики України проведено оцінку виконання вимог постанови Кабінету міністрів України від 21.02.2017 №95 "Про забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових".

За результатами проведеного дослідження документів та інформації, наявної в Міністерстві енергетики України, надано негативну оцінку діяльності Міністерства щодо виконання вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 №95 "Про забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових", з огляду на недотримання термінів укладання Договорів (Додаткових угод), які передбачені пунктом 4 Постанови, відсутності обґрунтування причин підписання Додаткових угод до договорів "Про надання на праві господарського відання державного майна, яке використовується для забезпечення розподілу природного газу, замість укладання Договорів експлуатації газорозподільних систем або їх складових, більша частина переліків переданого майна складалась майже 5,5 років потому.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2012 №770 "Деякі питання використання державного майна для забезпечення розподілу природного газу" було доручено Міненерговугілля укласти з господарськими товариствами із газопостачання та газифікації, на балансі яких обліковується державне майно, яке використовується для забезпечення розподілу природного газу, не підлягає приватизації і не може бути відокремлене від їх основного виробництва, договори про надання такого майна на праві господарського відання.

Оскільки, на балансі операторів газорозподільних систем, утворених у процесі корпоратизації, обліковувалося державне майно газорозподільних систем, яке не увійшло до статутного капіталу, не підлягало приватизації і не могло бути відокремлене від їх основного виробництва, то згідно постанови Кабінету Міністрів України від 20.08.2012 №770 "Деякі питання використання державного майна для забезпечення розподілу природного газу" у 2012 - 2013 роках були укладені договори про надання такого майна на праві господарського відання. Зазначене майно використовувалося господарськими товариствами із газопостачання та газифікації у своїй господарській діяльності для надання споживачам природного газу послуг з його розподілу.

У травні - червні 2017 року уповноважена службова особа Міненерговугілля підписала з іншими операторами ГРМ протоколи розбіжностей із змістом, що суперечить вимогам Постанови та Закону України "Про ринок природного газу".

Протоколи розбіжностей підписано уповноваженою особою Міненерговугілля та представниками операторів газорозподільних систем, які передбачають оплату за експлуатацію газорозподільних систем та їх складових, лише за умови включення цих витрат до структури тарифу, який затверджується НКРЕКП, що суперечить Закону України "Про ринок природного газу", примірному договору експлуатації газорозподільних систем та їх складових, затвердженому Постановою №95 та не передбачено положеннями цієї постанови.

У відповідності до звіту № 01 21 за результатами проведеної оцінки виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 №95 "Про забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових" розрахункова сума недоотриманих бюджетом надходжень за період з травня 2017 року по грудень 2020 року включно становить 1.550.000.000,00 грн.

Крім того, встановлено, що службові особи Міненерговугілля України, зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч інтересам служби та Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 №95 "Про забезпечення інвективного використання газорозподільних систем або їх складових", внесли зміни до договорів експлуатації газорозподільних систем або їх складових, які суперечать вказаній Постанові, що спричинило тяжкі наслідки внаслідок використання державного майна на безоплатній основі та недоотримання державним бюджетом грошових коштів в особливо великих розмірах.

Також встановлено, що корпоративні права, зокрема оператора газорозподільної системи ПАТ "Дніпрогаз" (Відповідача) є об`єктом кримінально протиправних дій, оскільки використовувались під час вчинення кримінального правопорушення, а тому постановою старшого слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань від 16.05.2022 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000160 від 22.02.2021.

Київський апеляційний суд ухвалою від 19.12.2022 у справі №757/11188/22-к ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.05.2022 залишив без змін, оскільки задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження №0000160 про накладення арешту на корпоративні права товариств, слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку про необхідність накладення арешту на вказане майно, з метою збереження речових доказів, як просив прокурор у своєму клопотанні.

Разом із указаним, в ухвалі Київського апеляційного суду вказано, що ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

В подальшому, ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 24.05.2022 у справі №757/11783/22-к з метою забезпечення збереження речових доказів та їх економічної вартості передано, зокрема корпоративні права:

- КОМПАНІЇ «ТАНТЕР ХОЛДІНГС ЛІМІТЕД» (TANTER HOLDINGS LIMITED, місцезнаходження: Laskareos, 21, Strovolos Nicosia 2028 КІПР), а саме: цінні папери - акції, вид цінного паперу 01110100 (акція проста бездокументарна іменна), емітовані АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "ДНІПРОГАЗ" (ідентифікаційний код 20262860) у кількості 6 518 088 штук номінальною вартістю 0,05 грн кожна (депозитарна установа - Публічне акціонерне товариство "Банк "КЛІРИНГОВИЙ ДІМ", ідентифікаційний код 21665382), що належать КОМПАНІЇ «ТАНТЕР ХОЛДІНГС ЛІМІТЕД» (TANTER HOLDINGS LIMITED, місцезнаходження: Laskareos, 21, Strovolos Nicosia 2028 КІПР) та становлять 16,5599% від загальної кількості;

- КОМПАНІЇ «ЕРІСВЕЛЛ ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД» (ERISWELL TRADING LIMITED, місцезнаходження: Eleftheriou Venizelou, 35 Cyprus, Nicosia, 1107 КІПР), а саме: цінні папери - акції, вид цінного паперу 01110100 (акція проста бездокументарна іменна), емітовані АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "ДНІПРОГАЗ" (ідентифікаційний код 20262860) у кількості 6 552 464 штук номінальною вартістю 0,05 грн кожна (депозитарна установа - Публічне акціонерне товариство "Банк "КЛІРИНГОВИЙ ДІМ", ідентифікаційний код 21665382), що належать КОМПАНІЇ «ЕРІСВЕЛЛ ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД» (ERISWELL TRADING LIMITED, місцезнаходження: Eleftheriou Venizelou, 35 Cyprus, Nicosia, 1107 КІПР) та становлять 16,6472% від загальної кількості;

- КОМПАНІЇ «СОДЕМАН ЛІМІТЕД» (SODEMAN LIMITED, місцезнаходження: Irakleous, 9А, Pallouriotissa Nicosia 1046 КІПР), а саме: цінні папери - акції, вид цінного паперу 01110100 (акція проста бездокументарна іменна), емітовані АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "ДНІПРОГАЗ" (ідентифікаційний код 20262860) у кількості 3 828 381 штук номінальною вартістю 0,05 грн кожна (депозитарна установа - Публічне акціонерне товариство "Банк "КЛІРИНГОВИЙ ДІМ", ідентифікаційний код 21665382), що належать КОМПАНІЇ «СОДЕМАН ЛІМІТЕД» (SODEMAN LIMITED, місцезнаходження: Irakleous, 9А, Pallouriotissa Nicosia 1046 КІПР) та становлять 9,7264% від загальної кількості, на які ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 17.05.2022 у справі №757/11188/22-к накладено арешт, в управління третій особі-5.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 28.05.2022 №429-р "Деякі питання управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у виняткових випадках" з метою запобігання ризику виникнення надзвичайної ситуації в енергетичній сфері, відповідно до статті 21-1 Закону України "Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів" Кабінет Міністрів України погодився з пропозицією Національного агентства з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, і Міністерства енергетики щодо передачі в управління Акціонерному товариству "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" (код згідно з ) активів, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, згідно з переліком, що додається до оригіналу.

Вказаним розпорядженням визначено, що активи передаються до завершення здійснення процесуальних заходів.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 01.07.2022 №552-р "Деякі питання діяльності акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"" попередньо погоджено рішення правління акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" щодо надання згоди на вчинення Акціонерним товариством "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" значного правочину, а саме - укладення з Національним агентством з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, договору управління активами (майном) шляхом погодження рішення акціонера акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз".

05.07.2022 між Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі - третя особа-5, установник управління) та Акціонерним товариством "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" (далі - позивач, управитель) був укладений договір №11/2022 управління активами (майном) (далі - договір), відповідно до п. 1.1 умов якого у порядку та на умовах, визначених договором, установник управління передає управителеві на строк, визначений у пункті 1.2 розділу 1 договору, майно (далі - актив/активи) в управління, а управитель приймає активи та зобов`язується за плату здійснювати від свого імені управління такими активами.

У п.п. 1.1.1 п. 1.1 договору визначено, що до переліку активів, що передаються в управління вказані, зокрема такі:

- корпоративні права, що належать на праві власності третій особі-2, а саме цінні папери - акції, вид цінного паперу 01110100 (акція проста бездокуметарна іменна), міжнародний ідентифікаційний номер UA, емітовані відповідачем у кількості 6.518.088 штук номінальною вартістю 0,05 грн кожна (депозитна установа - публічне акціонерне товариство "Банк "Кліринговий дім"), що належать третій особі-2 та становлять 16,5599% від загальної кількості (п. 20 переліку);

- корпоративні права, що належать на праві власності третій особі-3, а саме цінні папери - акції, вид цінного паперу 01110100 (акція проста бездокуметарна іменна), міжнародний ідентифікаційний номер UA, емітовані відповідачем у кількості 6.552.464 штук номінальною вартістю 0,05 грн кожна (депозитна установа - публічне акціонерне товариство "Банк "Кліринговий дім"), що належать третій особі-3 та становлять 16,6472% від загальної кількості (п. 22 переліку);

- корпоративні права, що належать на праві власності третій особі-1, а саме цінні папери - акції, вид цінного паперу 01110100 (акція проста бездокуметарна іменна), міжнародний ідентифікаційний номер UA, емітовані відповідачем у кількості 3.828.381 штук номінальною вартістю 0,05 грн кожна (депозитна установа - публічне акціонерне товариство "Банк "Кліринговий дім"), що належать третій особі-2 та становлять 9,7264% від загальної кількості (п. 23 переліку).

Згідно із п. 1.2 договору строк управління активами: з дати підписання цього договору і до 05.07.2027, або до усунення ризику збою та/або переривання функціонування активів, що може призвести до виникнення надзвичайних ситуацій і до завершення процесуальних заходів, про що управитель (позивач) отримує повідомлення від установника управління (третьої особи-5) та перебігу наступних п`яти місяців після такого повідомлення, або до дня одержання управителем повідомлення про намір припинення (розірвання) дії договору у разі надходження винесеного у межах наданих законом повноважень рішень прокурора, а також судового рішення, що набрало законної сили, яким скасовано арешт прийнятих в управління активів, набрання законної сили судовими рішеннями про конфіскацію, спеціальну конфіскацію, стягнення активів в дохід держави в кримінальному провадженні, які перебувають в управлінні третьої особи-5, або до випадку, визначеного у розділі 6 договору. Дані щодо припинення цього договору вносяться до системи депозитарного обліку цінних паперів.

Управитель (позивач), відповідно до п. 1.3 договору, набуває повноважень щодо реалізації прав на цінні папери та прав за цінними паперами з дати укладання цього договору.

Цей договір набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє в частині управління активами до 05.07.2027, або до усунення ризику збою та/або переривання функціонування активів, що може призвести до виникнення надзвичайних ситуацій і до завершення процесуальних заходів, про що управитель (позивач) отримує повідомлення від установника управління (третьої особи-5) та перебігу наступних п`яти місяців після такого повідомлення, або до дня одержання управителем повідомлення про намір припинення (розірвання) дії договору у разі надходження винесеного у межах наданих законом повноважень рішень прокурора, а також судового рішення, що набрало законної сили, яким скасовано арешт прийнятих в управління активів, набрання законної сили судовими рішеннями про конфіскацію, спеціальну конфіскацію, стягнення активів в дохід держави в кримінальному провадженні, які перебувають в управлінні третьої особи-5, або до випадку, визначеного у розділі 6 договору, а в частині виконання управителем грошових зобов`язань перед установником управління (третьою особою-5) та зобов`язань щодо повернення активів установнику управління, до їх повного виконання (п. 6.1 договору).

Визнання договору №11/2022 від 05.07.2022 про управління майном (активами), укладеного між Акціонерним товариством Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» та Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів недійсним було предметом судового розгляду у справі №921/600/22.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 04.05.2023 у задоволені позову було відмовлено. Рішення в апеляційному порядку не оскаржувалося та набрало законної сили 11.07.2023 (дата ухвали Західного апеляційного господарського суду про повернення апеляційної скарги).

З огляду на наявність ухвали Печерського районного суду міста Києва від 17.05.2022 у справі №757/11188/22, ухвали Печерського районного суду міста Києва від 24.05.2022 у справі №757/11783/22-к та договору №11/2022 від 05.07.2022 управління активами (майном) управитель активами - позивач адресував відповідачу повідомлення про заміну членів наглядової ради - представників акціонерів - третіх осіб 1, 2, 3. Справжність підпису управителя активами відповідача генерального директора позивача ОСОБА_4 22.07.2022 засвідчила приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу. Вказане повідомлення зареєстровано в реєстрі за №193.

Обрання ОСОБА_4 генеральним директором Позивача підтверджується рішенням акціонера Позивача від 12.03.2018 за №13/2018. Відповідно до наказу від 13.03.2018 за №23-ОД щодо виконання рішення акціонера ОСОБА_5 приступила до виконання обов`язків генерального директора позивача з 13.03.2018.

Треті особи 1, 2, 3 до матеріалів справи долучили відповідь від 01.08.2022 №4911-Лв-8007-0822 та від 28.07.2022 №СК-4053-4911-0722 Позивачу на отримане від останнього повідомлення (арк. 251, том 1), у якій треті особи 1, 2, 3 повідомили, що легітимним складом наглядової ради відповідача є особи, обрані загальними зборами відповідача 21.04.2021 (протокол №1 від 19.04.2021), які не голосували та не обирали зазначених позивачем членів наглядової ради відповідача.

08.08.2022 за розпорядженням Позивача депозитарною установою публічним акціонерним товариством "Банк "Кліринговий дім" було внесено зміни до анкети рахунку у цінних паперах власників-депонентів щодо призначення позивача управителем/керуючим. Зазначена інформація міститься у листі позивача від 11.08.2022 №326/22 за підписом ОСОБА_4 та у долученій третіми особами 1, 2, 3 до матеріалів справи інформації про блокування (обмеження прав за цінними паперами) від 08.08.2022 по рахункам у цінних паперах третіх осіб 1, 2, 3 (арк. 253-261, том 1).

Засідання наглядової ради відповідача відбулося 11.01.2023, на якому були присутні її члени. До порядку денного винесено такі питання: обрання голови та секретаря наглядової ради товариства відповідача; припинення повноважень голови та членів правління товариства відповідача, обрання голови та членів правління товариства відповідача.

За результатами засідання наглядової ради відповідача головою наглядової ради відповідача обрано ОСОБА_6 ; секретарем наглядової ради відповідача обрано ОСОБА_1 ; припинено повноваження голови правління відповідача ОСОБА_7 з дати прийняття цього рішення. Також головою правління відповідача обрано ОСОБА_8 з дня, наступного за днем прийняття даного рішення, членами правління відповідача обрано ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 з дня, наступного за днем прийняття цього рішення.

Рішення засідання наглядової ради товариства відповідача оформлено протоколом №1/23 засідання наглядової ради Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз". Справжність підписів голови, члена та секретаря наглядової ради відповідача засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за місцем проведення засідання наглядової ради товариства відповідача, а саме за адресою: місто Київ, вулиця Михайлівська, будинок 12, офіс 230. В реєстрі зареєстровано за №№ 17, 18, 19.

13.01.2023 у заочному голосуванні наглядової ради прийняли участь: голова наглядової ради - представник третьої особи-1, представник акціонера - третьої особи-2. У вказаному заочному голосуванні наглядової ради не прийняв участь член наглядової ради - представник акціонера - третьої особи-3.

До порядку денного поставлено такі питання:

1. Обрання тимчасово виконуючого обов`язки голови та секретаря наглядової ради;

2. Припинення повноважень голови та членів правління товариства;

3. Обрання голови та членів правління товариства.

Так, за результатами засідання, проведеного 13.01.2023 прийнято такі рішення:

1. Обрано тимчасово виконуючих обов`язків голови та секретаря наглядової ради, яких уповноважили підписати у нотаріуса протокол засідання наглядової ради;

2. Припинено повноваження голови та членів правління товариства відповідача;

3. Обрано голову та членів правління товариства відповідача.

Вирішено вважати повноваження обраних голови та членів правління товариства відповідача такими, що набули чинності з дати прийняття цього рішення та які будуть діяти до 30.06.2025 (включно).

Також вирішено внести зміни до відомостей стосовно товариства відповідача в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Вказане рішення наглядової ради, оформлене протоколом №13/01-2023 від 13.01.2023 засідання наглядової ради товариства відповідача, яке 13.01.2023 посвідчене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за №49.

Оскільки Позивач вважає, що рішення наглядової ради, оформлене протоколом №13/01-2023 від 13.01.2023, прийнято її нелегітимним складом, наявні підстави для визнання вказаного рішення недійсним з огляду на наведені обставини.

Колегія суддів також встановила, що Відповідач визнав позовні вимоги та просить суд їх задовольнити з наведених позивачем підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд виходив з того, що з 24.05.2022 повноваження щодо управління рахунками у цінних паперах, які належали третім особам 1, 2, 3, перейшло до третьої особи-5.

Як встановлено судом, третя особа-5 передала корпоративні права, що належали на праві власності, зокрема, третім особам-1, 2, 3 в управління управителю, тобто Позивачу за договором від 05.07.2022.

Станом на 13.01.2023 (дата прийняття оскаржуваного позивачем рішення наглядової ради) договір від 05.07.2022 у встановленому порядку не розірваний і не визнаний недійсним, а тому він /договір/ є обов`язковим для виконання.

Таким чином, повноваження власника цінних паперів, які належали, зокрема третім особам 1, 2, 3, належать позивачу з 05.07.2022. З огляду на що повноваження власника цінних паперів, які належали третім особам 1, 2, 3 і які перешли до позивача, припинилися у третіх осіб 1, 2, 3 саме з 05.07.2022.

З огляду на встановлені у справі обставини і наявні докази суд дійшов висновку, що проведення засідання наглядової ради відповідача 13.01.2023 за участі представників третіх осіб 1, 2, 3 є неправомірним, а тому наявні підстави для визнання недійсним, з моменту винесення, рішення наглядової ради відповідача, оформленого протоколом №13/01-2023 від 13.01.2023.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

До предмету доказування у даній справі входять обставини: наявності/відсутності порушення прав позивача; встановлення повноважень складу наглядової ради відповідача; дійсність/недійсність рішення наглядової ради Відповідача, оформленого протоколом від 13.01.2023 №13/01-2023.

У статті 96-1 ЦК України надано визначення праву учасників юридичних осіб (корпоративні права) як сукупності правомочностей, що належать особі як учаснику (засновнику, акціонеру, пайовику) юридичної особи відповідно до закону та статуту товариства (ч. 1). Корпоративні права набуваються особою з моменту набуття права власності на частку (акцію, пай або інший об`єкт цивільних прав, що засвідчує участь особи в юридичній особі) у статутному капіталі юридичної особи (ч. 2). Учасники (засновники, акціонери, пайовики) юридичної особи мають право у порядку, встановленому установчим документом та законом: 1) брати участь в управлінні юридичною особою у порядку, визначеному установчим документом, крім випадків, встановлених законом; 2) брати участь у розподілі прибутку юридичної особи і одержувати його частину (дивіденди), якщо така юридична особа має на меті одержання прибутку; 3) у випадках, передбачених законом та установчим документом, вийти з юридичної особи; 4) здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, паїв та інших об`єктів цивільних прав, що засвідчують участь у юридичній особі, у порядку, встановленому законом; 5) одержувати інформацію про діяльність юридичної особи у порядку, встановленому установчим документом; 6) одержати частину майна юридичної особи у разі її ліквідації в порядку та у випадках, передбачених законом, установчим документом (право на ліквідаційну квоту) (ч. 3). Учасники юридичних осіб можуть також мати інші права, встановлені статутом та законом (ч. 4). Законом можуть бути встановлені для певних осіб обмеження щодо володіння корпоративними правами. Законом можуть бути встановлені умови та/або обмеження щодо реалізації окремих корпоративних прав певними особами (ч. 5). Корпоративними відносинами є відносини між учасниками (засновниками, акціонерами, пайовиками) юридичних осіб, у тому числі які виникають між ними до державної реєстрації юридичної особи, а також відносини між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, пайовиками) щодо виникнення, здійснення, зміни і припинення корпоративних прав (ч. 6).

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України "Про акціонерні товариства" (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) кожною простою акцією акціонерного товариства її власнику - акціонеру надається однакова сукупність прав, включаючи права на: 1) участь в управлінні товариством; 2) отримання дивідендів; 3) отримання у разі ліквідації товариства частини його майна або вартості частини майна товариства; 4) отримання інформації про господарську діяльність товариства.

В частині 1 ст. 92 ЦК України визначено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 та ч. 1 ст. 39 Закону України "Про акціонерні товариства" загальні збори є вищим органом акціонерного товариства. Загальні збори акціонерів можуть вирішувати будь-які питання діяльності акціонерного товариства, крім тих, що віднесені до компетенції наглядової ради або ради директорів законом або статутом акціонерного товариства.

Наглядова рада акціонерного товариства (далі - наглядова рада) є колегіальним органом, що в межах компетенції, визначеної статутом акціонерного товариства та цим Законом, здійснює управління товариством, а також контролює та регулює діяльність його виконавчого органу (ч. 1 ст. 69 Закону України "Про акціонерні товариства").

Матеріалами справи підтверджено, що Товариство Відповідача є приватним акціонерним товариством (п. 1.4 Статуту Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз", затвердженого загальними зборами акціонерів відповідача (протокол загальних зборів акціонерів відповідача №1 від 21.04.2021), у якому створено наглядову раду.

За змістом ст. 71 Закону України "Про акціонерні товариства" до компетенції наглядової ради належить вирішення питань, передбачених цим Законом, статутом акціонерного товариства (ч. 1). Частиною 2 цієї статті визначено виключну компетенцію наглядової ради.

Питання, що належать до виключної компетенції наглядової ради, не можуть вирішуватися іншими органами товариства, крім загальних зборів у випадках, прямо передбачених цим Законом (ч. 3). Посадові особи органів акціонерного товариства забезпечують членам наглядової ради доступ до інформації в межах, передбачених цим Законом та статутом акціонерного товариства (ч. 4). Якщо кількість членів наглядової ради, повноваження яких дійсні, становить половину або менше половини її загального складу, визначеного відповідно до вимог закону, наглядова рада не може приймати рішення, крім рішень з питань проведення загальних зборів для обрання решти членів наглядової ради, а в разі обрання членів наглядової ради шляхом кумулятивного голосування - для обрання всього складу наглядової ради (ч. 5).

Відповідно до ст. 74 Закону України "Про акціонерні товариства" засідання наглядової ради скликаються за ініціативою голови наглядової ради або на вимогу члена наглядової ради. Засідання наглядової ради також скликаються на вимогу виконавчого органу товариства чи його члена, інших осіб, визначених статутом акціонерного товариства, які беруть участь у засіданні наглядової ради. На вимогу наглядової ради в її засіданні або в розгляді окремих питань порядку денного засідання беруть участь члени виконавчого органу товариства та інші визначені наглядовою радою особи в порядку, встановленому положенням про наглядову раду. Засідання наглядової ради проводяться за потреби з періодичністю, визначеною статутом акціонерного товариства. У засіданні наглядової ради на її запрошення з правом дорадчого голосу можуть брати участь представники профспілкового або іншого уповноваженого трудовим колективом органу, який підписав колективний договір від імені трудового колективу (ч. 1). Засідання наглядової ради є правомочним, якщо в ньому бере участь більше половини її складу, за умови, що інше не передбачено статутом акціонерного товариства. У разі дострокового припинення повноважень одного чи кількох членів наглядової ради і до обрання повного складу наглядової ради засідання наглядової ради є правомочними для вирішення питань відповідно до її компетенції, за умови що кількість членів наглядової ради, повноваження яких є чинними, становить більше половини її загального складу (ч. 2). Рішення наглядової ради приймається простою більшістю голосів членів наглядової ради від їх загальної кількості, які мають право голосу, якщо для прийняття такого рішення статутом акціонерного товариства не передбачено більшої кількості голосів (ч. 3). На засіданні наглядової ради кожний член наглядової ради має один голос. Статутом акціонерного товариства може передбачатися право вирішального голосу голови наглядової ради у разі рівного розподілу голосів членів наглядової ради під час прийняття рішень (ч. 4). Протокол засідання наглядової ради оформлюється протягом п`яти робочих днів після проведення засідання. Протокол засідання наглядової ради може складатися у формі електронного документа, на який накладаються кваліфіковані електронні підписи голови наглядової ради та секретаря такого засідання (ч. 5).

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Реалізуючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Законодавець у ч.ч. 1, 2 ст. 4 ГПК України встановив, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який має відповідати тим фактичним обставинам, які склалися, виходячи із тих відносин, які відповідають відповідним нормам права (постанова Верховного Суду від 02.02.2022 у справі №910/18962/20).

Порушенням є такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке. Порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Звертаючись з позовом за захистом порушеного права, позивач має обрати спосіб захисту, який відповідає змісту права, що порушене й буде здатний таке право поновити; обраний спосіб захисту має бути передбачений приписами ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України, або ж визначений іншим Законом чи укладеним між сторонами договором. Законодавчі обмеження матеріально правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Завданням суду при здійсненні правосуддя є забезпечення, зокрема, захисту прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави, відтак, встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті. Вказані норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес (постанова Верховного Суду від 10.09.2020 у справі №904/3368/18).

Верховний Суд наголошував, що вказаний вище підхід є загальним і може застосовуватись при розгляді будь-яких категорій спорів, оскільки недоведеність порушення прав, за захистом яких було пред`явлено позов, у будь-якому випадку є підставою для відмови у його задоволенні (постанова Верховного Суду від 10.09.2020 у справі №904/3368/18).

Верховний Суд у постанові від 10.11.2021 по справі №910/8060/19 вказав, що під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Під ефективністю судового захисту розуміється спроможність судового рішення (за наслідками його виконання) призвести до усунення невизначеності у праві позивача та відновити права та законні інтереси особи, на захист яких було подано відповідний позов.

Поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними (рішення Європейського суду з прав людини від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" (Doran v. Ireland)).

Ефективність означає як попередження стверджуваного порушення чи його продовження, так і надання відповідного відшкодування за будь-яке порушення, яке вже відбулося (рішення ЄСПЛ від 26.10.2000 у справі "Кудла проти Польщі" (Kudla v. Poland)).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 05.04.2005 у справі "Афанасьєв проти України" зазначено, що засіб захисту, що вимагається, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003).

Таким чином, виходячи зі змісту статей 15, 16 ЦК України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством - ефективність); відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Відтак, обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі №916/1415/19 (провадження №12-80гс20, пункт 6.21), від 02.02.2021 у справі №925/642/19 (провадження №12-52гс20, пункт 52), від 22.06.2021 у справі №220/606/18 (провадження №14-125цс20, пункт 76).

Отже, рішення наглядової ради товариства може бути оскаржене в судовому порядку акціонером товариства шляхом пред`явлення позову про визнання його недійсним, якщо таке рішення не відповідає вимогам законодавства, статуту або, якщо порушено порядок прийняття такого рішення, а також, якщо воно порушує права чи законні інтереси такого акціонера товариства.

Водночас, позивач за таким позовом має довести спроможність судового рішення про визнання недійсним рішення наглядової ради товариства призвести до усунення невизначеності у праві позивача та відновити його права та законні інтереси, на захист яких було подано такий позов. Також, виснуючи, чи підлягає захисту порушене право, суд має дати оцінку чи не спричинить задоволення позову порушення прав інших осіб, та чи не завдасть їм шкоди (ч. 3 ст. 16, ч.ч. 2, 3 ст. 13 ЦК України).

Слід наголосити, що право на судовий захист шляхом оскарження рішень органів управління акціонерного товариства (зокрема наглядової ради) пов`язане із порушенням не лише суб`єктивних корпоративних прав, а й охоронюваних законом інтересів (законних інтересів), які у свою чергу можуть становити самостійний об`єкт судового захисту. Водночас важливим є те, що особа вправі звертатись до суду за захистом не будь-якого, а виключно охоронюваного законом інтересу, порушеного рішенням, що оскаржується.

Зміст поняття "охоронюваний законом інтерес" був визначений Конституційним Судом України у рішенні №18-рп/2004 від 01.12.2004, відповідно до якого це поняття треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, яке є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і Законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Конституційний Суд України у мотивувальній частині зазначеного рішення вказав на те, що:

- поняття "охоронюваний законом інтерес" у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" (інтерес у вузькому розумінні цього слова), означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним (абзац 3 підпункту 3.6 пункту 3);

- легітимний інтерес акціонерного товариства не є простою сукупністю законних інтересів його акціонерів. Індивідуальні інтереси останніх, як правило, відрізняються суперечливістю, а нерідко й конфліктністю, оскільки спрямовуються на пошук і використання або створення шляхів і засобів для задоволення різних за обсягом і змістом потреб та відрізняються різними мотивами у таких бажаннях і прагненнях. Не можуть бути завжди тотожними інтереси власника однієї акції та інтереси держателя контрольного пакету акцій, лабільні інтереси міноритарного (дрібного) акціонера, стратегічні інтереси акціонерного товариства у цілому тощо (абзац 1 підпункту 4.1. пункту 4);

- проблема правового захисту індивідуальних інтересів, особливо міноритарних акціонерів, як і виключення можливості зловживання такими інтересами, у сучасному законодавстві України ефективно не вирішена. В результаті акціонери, які мають незначний пакет акцій, взагалі не можуть впливати на діяльність товариства, їхні голоси фактично не враховуються на загальних зборах під час прийняття рішень, тобто законодавець свідомо допускає абсолютний пріоритет більшості голосуючих акцій, якими володіють кілька або навіть один акціонер, над меншістю голосуючих акцій, що належать переважній більшості учасників товариства - міноритарним акціонерам, і цим самим відбувається повне погашення законних індивідуальних інтересів останніх інтересами акціонерного товариства, формулювання яких залишається, як правило, прерогативою меншості учасників товариства (абзац 1 підпункту 4.3 пункту 4);

- акціонер може захищати свої безпосередні права чи охоронювані законом інтереси шляхом звернення до суду у випадку їх порушення, оспорювання чи невизнання самим акціонерним товариством, учасником якого він є, органами чи іншими акціонерами цього товариства; порядок судового захисту порушених будь-ким, у тому числі третіми особами, прав чи охоронюваних законом інтересів акціонерного товариства, які не можуть вважатися тотожними простій сукупності індивідуальних охоронюваних законом інтересів його акціонерів, визначається законом (абзац 1 підпункту 4.4 пункту 4).

Отже, в акціонерному товаристві інтерес акціонера реалізується як безпосередньо через здійснення акціонером корпоративних прав, так і опосередковано - через діяльність самого товариства, учасником якого він є.

Будь-яке рішення, прийняте органами акціонерного товариства, так чи інакше стосується інтересу акціонера, який може бути прямим, опосередкованим чи потенційним. Кожний акціонер має (чи принаймні повинен мати, діючи добросовісно) інтерес у тому, щоб органи управління діяли відповідно до закону. Це так званий інтерес "всіх та кожного" у легітимності прийнятих рішень, який поряд з цим має абстрактний та загальний характер.

З огляду на функції наглядової ради, визначені у статті 69 Закону України "Про акціонерні товариства", а саме: здійснення управління товариством, контроль та регулювання діяльності його виконавчого органу, акціонер має безсумнівно законний інтерес в обранні як членів наглядової ради, так і членів правління.

Як встановлено колегією суддів, у заочному голосуванні наглядової ради, яке відбулося 13.01.2023 і за результатами якого прийнято рішення, оформлене оскаржуваним протоколом, взяли участь представники третіх осіб 1, 2, 3.

Водночас, колегія суддів акцентує увагу на тому, що ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 17.05.2022 у справі №757/11188/22-к накладено арешт на корпоративні права, зокрема третіх осіб 1, 2, 3, і зокрема третім особам 1, 2, 3 заборонено здійснювати облікові операції щодо внесення змін до системи депозитарного обліку щодо цих акцій та розпоряджатися ними, що належать на праві власності.

Оскільки Київський апеляційний суд ухвалою від 19.12.2022 у справі №757/11188/22-к ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.05.2022 залишив без змін, з 19.12.2022 (дата набрання останньою законної сили) третім особам 1, 2, 3 заборонено і брати участь в управлінні акціонерного товариства відповідача.

При цьому ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 24.05.2022 у справі №757/11783/22-к, яка набрала законної сили 24.05.2022, з метою забезпечення збереження речових доказів та їх економічної вартості корпоративні права, зокрема, третіх осіб 1, 2, 3 /на які ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 17.05.2022 у справі №757/11188/22-к накладено арешт/ передано в управління третій особі-5.

Колегія суддів наголошує, що ухвала про арешт активів є тим самим рішенням органу судової влади, яке тимчасово позбавляє власника відповідних прав.

Відповідно до частини 1 статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з абзацом 7 частини 6 статті 100 КПК України речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.

Положеннями частини 1 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі - Національне агентство), є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері виявлення та розшуку активів, на які може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, та/або з управління активами, на які накладено арешт або які конфісковано у кримінальному провадженні (ч. 1 статті 2 ЗУ "Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів" № 772-VІІІ).

Активи - кошти, майно, майнові та інші права, на які може бути накладено або накладено арешт у кримінальному провадженні або які конфісковані за рішенням суду у кримінальному провадженні (п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону № 772-VІІІ).

Управління активами - діяльність із володіння, користування та/або розпорядження активами, тобто забезпечення збереження активів, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, та їх економічної вартості або реалізація таких активів чи передача їх в управління відповідно до цього Закону, а також реалізація активів, конфіскованих у кримінальному провадженні (п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону № 772-VІІІ).

Відповідно до статті 19 Закону Національне агентство здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі як захід забезпечення позову - лише щодо позову, пред`явленого в інтересах держави, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, сума або вартість яких дорівнює або перевищує 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року.

Зазначені активи приймаються в управління на підставі ухвали слідчого судді, суду чи згоди власника активів, копії яких надсилаються Національному агентству не пізніше наступного робочого дня після їх винесення (надання) з відповідним зверненням прокурора.

У разі прийняття в управління активів, які чи права на які та їх обтяження підлягають державній реєстрації, Національне агентство надсилає того самого дня інформацію про накладення арешту на активи органам, що ведуть державні реєстри таких активів, прав на них або їх обтяжень. У разі прийняття в управління цінних паперів інформація також надсилається відповідним учасникам депозитарної системи України.

Згідно частин 1, 2 статті 21 Закону № 772-VІІІ управління рухомим та нерухомим майном, цінними паперами, майновими та іншими правами здійснюється Національним агентством шляхом реалізації відповідних активів або передачі їх в управління.

Управління активами здійснюється на підставі договору, укладеного відповідно до глави 70 Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що арешт активів, які є речовими доказами та об`єктами ймовірної конфіскації, а також їх передача в управління Національного агентства на підставі ухвали слідчого судді (суду) є діями, які здійснюються з метою досягнення завдань кримінального провадження.

Саме ухвала про арешт активів є тим самим рішенням органу судової влади, яке тимчасово позбавляє власника відповідних прав.

З моменту арешту активів право власності власника цих активів є тимчасово обмеженим: власник тимчасово позбавляється прав володіння, розпорядження та користування майном, не може самостійно визначати долю активів, самостійно ними користуватися, зокрема передавати їх в тимчасове володіння чи користування третім особам.

Ухвала слідчого судді (суду) про передачу активів в управління Національному агентству є визначеним слідчим суддею (судом) спеціальним порядком зберігання речових доказів, яким забезпечується виконання ухвали про арешт цих активів.

Отже, з моменту постановлення слідчим суддею (судом) ухвали про арешт активів та ухвали про їх передачу в управління Національному агентству, виключно останнє є особою, уповноваженою здійснювати права володіння, користування та розпорядження цим майном, зокрема має визначене Законом - частиною другою статті 21 Закону України "Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів", право на передачу цього майна в управління іншим особам.

Таким чином, Договір управління активами (майном) №11/2022 від 05.07.2022 укладено саме на підставі норми ст. 21-1 Закону та на виконання рішення суду, а тому до правовідносин, що склалися, не застосовуються норми ч. 12, 13 ст. 36 Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки".

Матеріалами справи підтверджено, що АРМА звернулася до КМУ з повідомленням про необхідність застосування передбачених ст. 21-1 Закону України від 10.11.2015 №772-VІІІ «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» (далі - Закон №772) виняткових випадків передачі в управління арештованих активів без конкурсу.

28 травня 2022 року відповідно до розпорядження КМУ № 429-р «Деякі питання управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у виняткових випадках» забезпечено передачу активів, а АТ «Чорноморнафтогаз», Міністерству енергетики та Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, вжити відповідно до законодавства всіх дієвих заходів, спрямованих на запобігання ризику збою та/або переривання функціонування активів, що може призвести до виникнення надзвичайних ситуацій.

Таким чином, з метою запобігання ризику виникнення надзвичайної ситуації в енергетичній сфері, відповідно до ст. 21-1 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» розпорядженням КМУ від 28.05.2022 № 429-р «Деякі питання управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у виняткових випадках» прийнято рішення погодитися з пропозицією АРМА і Міністерства енергетики щодо передачі в управління АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» активів, на які накладено арешт у кримінальному провадженні №0000160 від 22.02.2021.

Вказаним розпорядженням визначено, що активи передаються до завершення здійснення процесуальних заходів.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 01.07.2022 №552-р «Деякі питання діяльності акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»» попередньо погоджено рішення правління акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" щодо надання згоди на вчинення акціонерним товариством "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" значного правочину, а саме - укладення з Національним агентством з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, договору управління активами (майном) шляхом погодження рішення акціонера акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз".

Згідно зі ст. ст. 1, 9, 10, 19, 21-1, 22, 24 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України, ст. 6 Глави 1 та Главою 70 Цивільного кодексу України, у порядку виконання ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24.05.2022 № 757/11783/22-к, Розпорядження КМУ № 429-р, між АРМА та АТ «Чорноморнафтогаз» укладено договір управління активами (майном) від 05.07.2022 № 11/2022, відповідно до пункту 1.1 якого у порядку та на умовах договору Установник Управління передає Управителю на строк, визначений у п. 1.2 розділу 1 Договору майно (далі Активи) в управління, а Управитель приймає Активи та зобов`язується за плату здійснювати від свого імені управління такими активами.

Відтак, 05.07.2022 між АРМА та АТ «Чорноморнафтогаз» було укладено Договір № 11/2022 про управління активами.

Отже, як було зазначено раніше, саме ухвала про арешт активів є тим самим рішенням органу судової влади, який тимчасово обмежує власника у здійсненні ним своїх прав щодо арештованих активів.

Керуючись наведеними вище положеннями закону, на підставі ухвали слідчого судді в межах кримінального провадження, арештовані активи передані в управління АРМА, який, в свою чергу, будучи підконтрольним КМУ, на підставі розпорядження останнього уклав договір з управління такими активами.

Доводи заявника апеляційної скарги про те, що Договір №11/2022 від 05.07.2022 є нікчемним, оскільки його вчинено без участі (посередництва) інвестиційної фірми, є необґрунтованими, адже як вбачається із змісту розпорядження Уряду, його прийнято саме на підставі норми ст. 21-1 Закону та на виконання рішення суду, а тому до правовідносин, що склалися, не застосовуються норми ч. 12, 13 ст. 36 Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки".

Наведені Апелянтом критерії стосуються інвестиційних фірм, які провадять діяльність з торгівлі фінансовими інструментами, зокрема, діяльність з управління портфелем фінансових інструментів.

Відповідно до ч.1 ст.44 Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки», діяльність з торгівлі фінансовими інструментами провадиться інвестиційними фірмами, які створюються у формі акціонерного товариства, товариства з обмеженою відповідальністю або товариства з додатковою відповідальністю, для яких операції з фінансовими інструментами є виключним видом діяльності, крім випадків, передбачених цим Законом.

Діяльність з торгівлі фінансовими інструментами, включає, зокрема, діяльність з управління портфелем фінансових інструментів. Так, у відповідності до ч.9 ст.44 Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діяльність з управління портфелем фінансових інструментів - це діяльність інвестиційної фірми з управління портфелями фінансових інструментів, які складаються з одного або більше фінансових інструментів, в інтересах клієнтів.

В даному випадку АТ ДАК «Чорноморнафтогаз» не здійснює діяльність з управління портфелем фінансових інструментів, а здійснює діяльність управління активами на підставі ст. 21-1 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» на виконання рішення суду. Діяльність з управління портфелем фінансових інструментів та діяльність управління активами не є тотожними видами діяльності, оскільки, діяльність з управління портфелем фінансових інструментів, зокрема, передбачає торгівлю фінансовими інструментами, в той час, як діяльність управління активами передбачає заборону відчужувати активи, передані в управління.

Таким чином, оскільки, Договір №11/2022 від 05.07.2022 укладено саме на підставі норми ст. 21-1 Закону та на виконання рішення суду, а тому до правовідносин, що склалися, не застосовуються норми ч. 12, 13 ст. 36 Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки".

Частиною 1 ст. 35 Закону України «Про ринок капіталу та організовані товарні ринки» закріплено, що до особи, яка набула право на цінний папір, одночасно переходять у сукупності всі права, які ним посвідчуються (права за цінним папером), крім випадків, встановлених законом або правочином.

Пунктом 3 ст. 4 Закону України «Про ринок капіталу та організовані товарні ринки» визначено, що Права на іменний цінний папір та права за іменним цінним папером переходять до іншої особи у порядку, встановленому законодавством про депозитарну систему України.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про депозитарну систему України», набуття і припинення прав на цінні папери і прав за цінними паперами здійснюються шляхом фіксації відповідного факту в системі депозитарного обліку. У системі депозитарного обліку реєструються обмеження прав на цінні папери. У системі депозитарного обліку можуть реєструватися обмеження прав за цінними паперами у випадках та в порядку, встановлених Комісією.

Згідно з ч. 5 ст. 35 Закону України «Про ринок капіталу та організовані товарні ринки», особливості переходу прав на цінні папери та прав за цінними паперами встановлюються Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку та/або правочином щодо таких цінних паперів.

Порядок провадження депозитарної діяльності Центральним депозитарієм цінних паперів (далі - Центральний депозитарій) та депозитарними установами з надання послуг із зберігання та обліку цінних паперів, обліку і обслуговування набуття, припинення та переходу прав на цінні папери і прав за цінними паперами та обмежень прав на цінні папери на рахунках у цінних паперах, вимоги до порядку відкриття та ведення рахунків у цінних паперах, порядку проведення операцій на рахунках у цінних паперах та їх видів, порядку зарахування цінних паперів до системи депозитарного обліку при емісії, їх обліку та зберігання, а також списання цінних паперів у зв`язку з їх погашенням та/або анулюванням, порядку внесення змін до системи депозитарного обліку стосовно цінних паперів конкретного власника, стосовно всього випуску цінних паперів, стосовно здійснення розрахунків за правочинами щодо цінних паперів тощо, вимоги до діяльності учасників депозитарної системи та взаємовідносин між ними, вимоги до порядку складання реєстру власників іменних цінних паперів, у тому числі порядку взаємодії депозитарних установ з Центральним депозитарієм щодо складання реєстру, вимоги до змісту внутрішніх документів професійних учасників депозитарної системи України та інші вимоги, встановлення яких належить до компетенції Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (далі - Комісія) відповідно до Закону України "Про депозитарну систему України" (далі - Закон) врегульовано Положенням про провадження депозитарної діяльності, яке затверджено Рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 23.04.2013 за №735 і зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 27.06.2013 за №1084/23616.

Пунктом 10 глави 1 розділу V Положення про провадження депозитарної діяльності (у редакції від 11.02.2022, яка застосована по всьому документу судового рішення) визначено, що у разі передачі цінних паперів депонента, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, АРМА на підставі відповідної ухвали слідчого судді, суду або згоди власника цінних паперів на їх передачу в управління АРМА статусу керуючого рахунком щодо рахунку в цінних паперах такого депонента в депозитарній установі набуває АРМА або юридична/фізична особа - підприємець, якій АРМА за результатами конкурсу в порядку, встановленому законом, такі цінні папери передані в управління (далі - Управитель).

Визначення "керуючий рахунком у цінних паперах" (далі - керуючий рахунком) наведене у п. 2 розділу І Положення про провадження депозитарної діяльності і значить статус, якого в депозитарній установі набуває особа, якій депонентом, номінальним утримувачем надані повноваження щодо управління його рахунком у цінних паперах, або Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) чи Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі - АРМА) / визначена АРМА особа у випадках та порядку, встановлених законодавством, або в Центральному депозитарії - юридична особа, якій емітентом, депозитарієм-кореспондентом надані повноваження щодо управління його рахунком у цінних паперах, або суб`єкт управління об`єктами державної власності/комунальної власності, який відповідно до законодавства України виконує функції з управління корпоративними правами, які є об`єктами державної власності / комунальної власності, за цінними паперами, що належать державі / територіальній громаді, права на які обліковуються на такому рахунку в цінних паперах, обсяг повноважень керуючого рахунком встановлюється відповідним правочином або відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 10, 11 глави 1 Розділу 5 Положення про провадження депозитарної діяльності, затвердженого рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 23.04.2013 №735:

- у разі передачі цінних паперів депонента, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, АРМА на підставі відповідної ухвали слідчого судді, суду або згоди власника цінних паперів на їх передачу в управління АРМА статусу керуючого рахунком щодо рахунку в цінних паперах такого депонента в депозитарній установі набуває АРМА або юридична/фізична особа - підприємець, якій АРМА за результатами конкурсу в порядку, встановленому законом, такі цінні папери передані в управління (далі - Управитель);

- у разі передачі цінних паперів в управління АРМА реалізація прав на такі цінні папери та прав за ними здійснюється АРМА;

- у разі передачі цінних паперів АРМА в управління Управителю Управитель здійснює повноваження власника таких цінних паперів на підставі договору про управління між АРМА та Управителем з урахуванням вимог та обмежень, встановлених законодавством;

- набуття Фондом, АРМА/Управителем статусу керуючого рахунком у цінних паперах не потребує відповідного розпорядження депонента та обов`язкового переоформлення анкети рахунку в цінних паперах депонента.

Отже, чинними нормами законодавства встановлено, що набуття управителем статусу керуючого рахунком у цінних паперах не потребує обов`язкового переоформлення анкети рахунку в цінних паперах депонента.

Таким чином, з 24.05.2022 повноваження щодо управління рахунками у цінних паперах, які належали третім особам 1, 2, 3, перейшло до третьої особи-5.

Доводи апелянта в апеляційній скарзі спростовуються наведеним вище, матеріалами справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і висновків суду першої інстанції не спростовують.

Як встановлено колегією суддів і підтверджується матеріалами справи, третя особа-5 передала корпоративні права, що належали на праві власності, зокрема, третім особам-1, 2, 3 в управління управителю, тобто Позивачу за договором від 05.07.2022.

Згідно із абз. 4 п. 11 гл. 1 розділу V Положення про провадження депозитарної діяльності у разі передачі цінних паперів АРМА в управління Управителю Управитель здійснює повноваження власника таких цінних паперів на підставі договору про управління між АРМА та Управителем з урахуванням вимог та обмежень, встановлених законодавством.

Слід відзначити, що питання дійсності /недійсності/ договору від 05.07.2022 було предметом судового розгляду, за результатами якого судом не встановлено недійсності договору від 05.07.2022, що підтверджується рішенням Господарського суду Тернопільської області від 04.05.2023, яке набрало законної сили 11.07.2023.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 04.05.2023 у задоволені позову було відмовлено. Рішення в апеляційному порядку не оскаржувалося та набрало законної сили 11.07.2023 (дата ухвали Західного апеляційного господарського суду про повернення апеляційної скарги).

Згідно з ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 15.11.2023 у справі №185/7362/22 презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення, породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Відтак, станом на 13.01.2023 (дата прийняття оскаржуваного позивачем рішення наглядової ради) договір від 05.07.2022 у встановленому порядку не розірваний і не визнаний недійсним, а тому він /договір/ є обов`язковим для виконання.

При цьому, колегія суддів враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 22.12.2022 у справі №640/8916/20, згідно з яким навіть у разі визнання в судовому порядку дій, що передують укладенню договорів про управління майном, та самих договорів недійсними право, у даному випадку, третіх осіб 1, 2, 3 на користування майном не буде поновлене, оскільки сторони за оспорюваним правочином хоча і повернуться у початковий стан, однак законна сила ухвали про арешт залишиться незмінною.

Статтею 197 ЦК України визначено, що до особи, яка набула право на цінний папір, одночасно переходять у сукупності всі права, які ним посвідчуються (права за цінним папером).

Таким чином, повноваження власника цінних паперів, які належали, зокрема третім особам 1, 2, 3, належать позивачу з 05.07.2022.

Логічним є висновок, що повноваження власника цінних паперів, які належали третім особам 1, 2, 3 і які перешли до позивача, припинилися у третіх осіб 1, 2, 3 саме з 05.07.2022.

Отже, участь в управлінні товариством відповідача має право здійснювати позивач, а не треті особи 1, 2, 3, а тому твердження останніх відхиляються судом як безпідставні.

Колегія суддів акцентує увагу, що жодних доказів переходу прав власника цінних паперів, станом на 13.01.2023 /дата прийняття оскаржуваного позивачем рішення/ до третіх осіб 1, 2, 3 матеріали справи не містять.

З огляду на встановлені у справі обставини і наявні докази господарський суд дійшов правильного висновку, що проведення засідання наглядової ради відповідача 13.01.2023 за участі представників третіх осіб 1, 2, 3 є неправомірним, а тому наявні підстави для визнання недійсним, з моменту винесення, рішення наглядової ради відповідача, оформленого протоколом №13/01-2023 від 13.01.2023.

Відповідно до п. 1.3 Договору управління активами Управитель (АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз») набуває повноваження щодо реалізації прав на цінні папери та прав за цінними паперами з дати укладення цього Договору.

Згідно з пунктом 8.1 Договору управління активами здійснення управління Активами Управителем, передбачає, серед іншого, визначення кандидатур для обрання до складу органів управління юридичних осіб, корпоративні права яких передаються в управління.

Відповідно до частини 7 ст. 53 Закону України «Про акціонерні товариства» у разі заміни члена наглядової ради - представника акціонера повноваження відкликаного члена наглядової ради припиняються, а новий член наглядової ради набуває повноважень з моменту отримання акціонерним товариством письмового повідомлення від акціонера (акціонерів), представником якого є відповідний член наглядової ради.

Повідомлення про заміну члена наглядової ради - представника акціонера повинно містити інформацію про нового члена наглядової ради, який призначається на заміну відкликаного (прізвище, ім`я, по батькові (найменування) акціонера (акціонерів), розмір пакета акцій, що йому належить або їм сукупно належить).

На виконання положень ст. 53 Закону України «Про акціонерні товариства» та на підставі умов Договору управління активами, АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз», як Управителем активами, надіслано АТ «Дніпрогаз» повідомлення про зміну членів Наглядової Ради представників акціонерів, а саме: представника акціонера Компанії «ЕРІСВЕЛЛ ТРЕЙДІЕНГ ЛІМІТЕД» (ERISWELL TRADING LTD) Яковенко Надію Леонідівну на нового члена Наглядової Ради ОСОБА_1; представника акціонера Компанії «СОДЕМАН ЛІМІТЕД» (Sodeman LTD) Прокошина Ігоря Сергійовича на нового члена Наглядової Ради ОСОБА_6; представника акціонера Компанії «ТАНТЕР ХОЛДІНГС ЛІМІТЕД» (TANTER HOLDINGS LTD) ОСОБА_15 на нового члена Наглядової Ради ОСОБА_16.

Слід зауважити, що повідомлення, надіслане на адресу АТ «Дніпрогаз» містило в собі всю необхідну інформацію про нових членів наглядової ради, які призначаються на заміну відкликаних (прізвище, ім`я, по батькові (найменування) акціонера (акціонерів), розмір пакета акцій, що йому належить або їм сукупно належить), а також містило інформацію стосовно Договору, на підставі якого діяв Управитель та набув права управління відповідними корпоративними правами), та відповідно відповідало встановленим до повідомлень такого роду вимогам.

Таким чином, здійснюючи управління корпоративними правами АТ «Дніпрогаз» та реалізуючи своє законне право та повноваження на управління Товариством, керуючись ст. 53 Закону та п. 8.1 Договору управління активами, Управителем було змінено членів Наглядової ради.

З урахуванням вищевикладеного, AT «ДАТ «Чорноморнафтогаз» було дотримано вимог чинного законодавства та правомірно сформовано новий склад Наглядової ради AT «Дніпрогаз».

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 22.12.2021 у справі №924/641/20.

Так, в мотивувальній частині постанови Верховного Суду у справі №924/641/20 від 22.12.2021 зазначено наступне:

« 65. Верховний Суд вважає, що положення абзацу другого частини першої статті 57 Закону України "Про акціонерні товариства" у системному зв`язку з положеннями абзацу другого частини шостої та частини сьомої статті 53 цього Закону слід розуміти так, що підстава, визначена у пункті 5 (здійснення письмового повідомлення про заміну члена Наглядової ради, який є представником акціонера), є одночасно як самостійною підставою для припинення повноваження члена Наглядової ради (що реалізуються у будь-який час з власної волі акціонера), так і тим процесуальним та процедурним механізмом, за допомогою якого акціонер реалізує своє право на заміну члена Наглядової ради у разі припинення повноважень з об`єктивних причин, які знаходяться поза волею акціонера (пункти 1 4).

66. З цих підстав Верховний Суд доходить висновку, що реалізація членом Наглядової ради свого права припинити повноваження за власним бажанням жодним чином не виключає право акціонера здійснити заміну свого представника без рішення загальних зборів та не обмежує таке право певним строком (зокрема двома тижнями). Акціонер, представник якого припинив свої повноваження члена Наглядової ради за власним бажанням відповідно до пункту 1 частини першої статті 57 Закону України "Про акціонерні товариства", залишає за собою право на участь в діяльності поточного складу Наглядової ради, надане відповідним рішенням про обрання відповідного складу, шляхом призначення нової кандидатури представника на заміну того, що припинив повноваження.

67. З огляду на висновки, що сформульовані у цій постанові, Палата для забезпечення єдності судової практики з питання реалізації акціонером права на заміну члена Наглядової ради, який є представником акціонера, відступає від висновків щодо застосування норм частин шостої та сьомої статті 53, частини першої статті 57 Закону "Про акціонерні товариства" у подібних правовідносинах, що викладені у постановах колегій суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.09.2021 у справі №910/3917/20 та від 11.02.2021 у справі №924/344/20.»

З огляду на викладене посилання апелянта на невідповідність повідомлення про зміну членів Наглядової Ради представників акціонерів, у зв`язку з відсутністю розміщення даного повідомлення на веб-сайті АТ «Дніпрогаз», є безпідставними, оскільки чинні норми законодавства не містять такої підстави для визнання повідомлення таким, що не відповідає вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач позовні вимоги визнав повністю.

Статтею 191 ГПК України установлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відзив, у якому відповідач визнав позовні вимоги, підписаний адвокатом відповідача Сільвановичем Геннадієм Борисовичем, повноваження якого підтверджуються ордером на надання правничої (правової) допомоги серії АЕ №1185281 від 07.03.2023.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що позов визнала повноважна особа.

Господарський суд перевірив наявність для того законних підстав та дійшов підставного висновку прийняти визнання позову відповідачем, оскільки дії останнього не суперечать інтересам товариства, яке він представляє, та підтверджуються як фактичними обставинами справи, так і поданими до суду доказами.

Доводи ж апелянта про неефективність управління активами не стосуються предмету розгляду даної справи та в основному зводяться до незгоди останнього з легітимністю мети накладення арешту та передачі арештованих активів в управління.

Крім того, власник арештованого майна, у випадку незгоди із діями Управителя (третьої особи) та/або за наявності припущень недотримання Управителем вимог законодавства, не позбавлений права звернення до АРМА щодо проведення відповідної перевірки, що і буде належним та ефективним способом захисту його прав. Натомість, матеріали справи не містять жодного доказу такого звернення.

Тому, оцінивши фактичні обставини справи, господарський суд дійшов правильного висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо клопотання Компанії "ЕРІСВЕЛЛ ТРЕЙДІЕНГ ЛІМІТЕД" про звернення до Суду ЄС про винесення попереднього рішення.

Відповідно до п. 3 ст.19 розд. ІІІ "Положення про інституції" Договору про Європейський Союз Суд ЄС ухвалює згідно із Договорами:

(а) рішення щодо заяв, поданих Державою-членом, інституцією або фізичною чи юридичною особою;

(b) попередні рішення за запитами, поданими судами чи трибуналами Держав-членів, щодо тлумачення права Союзу або дійсності актів, прийнятими інституціями;

(c) рішення в інших випадках, передбачених Договорами.

Згідно із ст.267 Договору про функціонування Європейського Союзу Суд ЄС має юрисдикцію ухвалювати попередні рішення щодо:

(a) тлумачення Договорів;

(b) дійсності та тлумачення актів інституцій, органів, офісів чи агенцій Союзу;

У випадку, коли таке питання порушено перед будь-яким судом чи трибуналом Держави-члена, цей суд або трибунал, якщо вважає, що рішення стосовно цього питання є необхідним для надання йому можливості ухвалити рішення, може звернутися із запитом до Суду винести рішення щодо цього питання.

У випадку, коли будь-яке таке питання порушено у справі, яка перебуває на розгляді у суді чи трибуналі держави-члена, рішення яких не можна оскаржити за допомогою правових засобів національного законодавства, цей суд або трибунал має порушити таке питання перед Судом.

Якщо таке питання порушено у справі, розгляд якої триває в суді або трибуналі держави-члена стосовно особи, яка перебуває під вартою, Суд ЄС діє із мінімальною затримкою.

Крім того, в Рекомендаціях для національних судів та трибуналів щодо ініціювання провадження стосовно ухвалення попереднього рішення Суду ЄС (2019/С 380/01) підкреслюється, що такі Рекомендації були розроблені для судів чи трибуналів Держав-членів ЄС. У п.1 вказаних Рекомендацій зазначається, що механізм звернення із запитом про ухвалення прийняття попереднього рішення, який є фундаментальним для права ЄС, спрямований на забезпечення уніфікованого тлумачення та правозастосування права ЄС в межах ЄС шляхом надання судам та трибуналам Держав-членів засобів для порушення питань, з метою ухвалення попереднього рішення, у Суді ЄС стосовно тлумачення права ЄС або дійсності актів, прийнятих інституціями, органами, офісами чи агенціями Союзу.

Суд ЄС має юрисдикцію розглядати преюдиціальні запити від судів держав-членів або третіх держав, якщо це передбачено міжнародними угодами, в яких ЄС або держави-члени є учасниками (ст.93 Регламенту Суду справедливості). Частина 2 ст.322 Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом надає можливість арбітражній групі подавати преюдиціальні запити до Суду ЄС, якщо у неї виникає питання щодо тлумачення права ЄС.

У рішенні, ухваленому у справі С-168/06 Суд справедливості відмовив у розгляді преюдиціального запиту від адміністративного суду міста Лодзь (Польща), оскільки запит був поданий стосовно справи, яка була ініційована ще до вступу Польщі у ЄС, а отже, базувалася на праві, яке діяло до набуття членства Польщею. У справі Сегаmіkа Рагаdуї польський суд звернувся із питанням щодо тлумачення Першої та Шостої Директив про ПДВ. Суд справедливості встановив, що фактичні обставини в основному провадженні стосувались періоду, який передував вступу Польщі до ЄС. Тому Суд дійшов висновку, що він не має юрисдикції ухвалювати попереднє рішення у цій справі.

У справі Rechberger (справа С-140/97) австрійський суд мав розглянути вимоги кількох покупців, що придбали комплексні тури в туристичних операторів. У цій справі постало питання тлумачення Директиви про комплексні подорожі, комплексні відпустки та комплексні тури, які Австрія вже мала імплементувати з огляду на Угоду про Європейську економічну зону, підписантом якої була Австрія перед вступом до ЄС. У деяких справах провадження було відкрито перед вступом Австрії до ЄС, тоді як в інших справах провадження було відкрито після дати вступу. Суд ЄС дійшов висновку, що він має юрисдикцію ухвалити рішення щодо імплементації Австрією Директиви стосовно періоду, який слідував після вступу Австрії до ЄС.

Отже, з огляду на зазначені вище положення установчих договорів ЄС, зміст Рекомендацій Суду ЄС та беручи до уваги висновки Суду ЄС в наведених справах, колегія суддів вважає, що на сьогодні у Центрального апеляційного господарського суду немає процесуальної можливості звертатись із запитом про ухвалення попереднього рішення до Суду ЄС.

Такої ж позиції дотримується Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі №918/686/21 від 03.11.2023.

З огляду на викладене у задоволенні клопотання Компанії "ЕРІСВЕЛЛ ТРЕЙДІЕНГ ЛІМІТЕД" про звернення до Суду ЄС про винесення попереднього рішення колегія суддів відмовила.

Також 25.03.2024 до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від апелянта надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Верховним Судом справи №922/331/23 та оприлюднення в установленому порядку повного тексту судового рішення, яке обґрунтовано пов`язаністю справ та нормою п.7 ч.1 ст.228 ГПК України.

В задоволенні цього клопотання колегія суддів також відмовляє, оскільки судове рішення Верховного Суду у справі №922/331/23 вже оприлюднено.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини сторін, прийняв законне та обґрунтоване рішення, тому у відповідності до ст. 276 ГПК України в задоволенні скарги слід відмовити, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Компанії "ЕРІСВЕЛЛ ТРЕЙДІЕНГ ЛІМІТЕД" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.11.2023 у справі №904/516/23 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.11.2023 у справі №904/516/23 - залишити без змін.

Судові витрати Компанії "ЕРІСВЕЛЛ ТРЕЙДІЕНГ ЛІМІТЕД" за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 29.07.2024.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Ю.Б. Парусніков