ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.07.2024 Справа №905/784/24

Суддя Господарського суду Донецької області Макарова Ю.В., розглянувши матеріали позовної заяви:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги", м.Дніпро

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Куліш Юрія Миколайовича, м.Лиман, Донецька область

про стягнення 27085,50грн.

без участі (виклику) учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" м.Дніпро звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом до Фізичної особи-підприємця Куліш Юрія Миколайовича, м. Лиман, Донецька область про стягнення 27085,50грн. з яких: 25963,28грн. - сума заборгованості, 650,72грн. - 3% річних, 471,50грн - інфляція.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договору про постачання електричної енергії споживачу №1590 від 01.01.2019 в частинні своєчасної та повної оплати поставленої електричної енергії за період травень - червень 2023 та листопад 2023.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 28.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/784/24; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; встановлено відповідачу строк до 18.06.2024 (з урахуванням часу пересилання засобами зв`язку) для подання відзиву на позов.

Порядок виклику учасників справи у судове засідання визначено ст. 120 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), відповідно приписів ч.ч.2, ч. 3 якої суд повідомляє учасників справи про вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язкова. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Частиною 5 ст.176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст.242 цього Кодексу, та з додержанням вимог ч.4 ст. 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч.11 ст. 242 ГПК України (в редакції Закону №3200-IX від 29.06.2023) якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до п.5.8 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженої рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 №1845/0/15-21, офіційна електронна адреса - сервіс Електронного кабінету ЄСІТС.

Згідно з п.2 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

Ухвала про відкриття провадження у справі направлена до електронного кабінету позивача та згідно довідки, сформованої у системі "Діловодство спеціалізованого суду", доставлена до електронного кабінету Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" - 28.05.2024 о 16:34год.

Таким чином, враховуючи доставку позивачу копії ухвали суду через сервіс електронного кабінету, позивач є таким, що належним чином повідомлений про порушення провадження у справі.

Станом на час відкриття провадження та винесення рішення у справі Фізична особа-підприємець Куліш Юрій Миколайович в силу приписів ч. 6 ст.6 ГПК України (в редакції ЗУ від 29.06.2023 №3200-IX) не зареєстрував власний електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами. В силу вимог вказаної правової норми для фізичних осіб-підприємців реєстрація електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС не є обов`язковою.

Станом на 24.07.2024 відзив на позовну заяву, клопотання з процесуальних питань від відповідача не надходили.

Щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, суд відзначає наступне.

Статтею 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" визначено перелік відомостей, про фізичну особу-підприємця, які вносяться до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Зокрема, передбачено, що в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про фізичну особу-підприємця: місцезнаходження, інформація для здійснення зв`язку, а саме телефон, адреса електронної пошти (п. 5, п.8 ч. 4 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань").

Частиною 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" встановлено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Так, відповідно до Єдиного державного реєстру станом на час порушення провадження у справі та на час винесення рішення по справі місце проживання Фізичної особи-підприємця Куліш Юрій Миколайович (РНОКПП НОМЕР_1 ) значиться за наступною адресою: АДРЕСА_1 .

Відомості щодо зміни місцезнаходження відповідача в матеріалах справи відсутні.

Відтак, копія ухвали суду від 28.05.2024 була направлена відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідно до положень ст.242 ГПК України засобами поштового зв`язку на зазначену у ЄДР адресу, однак поштове відправлення було повернуто оператором поштового зв`язку Укрпошта на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Разом з цим, в матеріалах справи відсутні будь-які інші відомості про знаходження відповідача за іншою адресою ніж та, що зазначалась вище.

Отже, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на офіційну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №1-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 21.01.2021 по справі №910/16249/19.

За змістом ч.6 ст. 120 ГПК суд викликає або повідомляє експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

У Єдиному державному реєстрі відсутня інформація щодо інших засобів здійснення зв`язку з фізичною-особою підприємцем.

Додатково копія ухвали суду від 28.05.2024 надсилалася відповідачу на вказану позивачем у позовній заяві електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до довідки, сформованої у системі "Діловодство спеціалізованого суду", документ доставлено до вказаної електронної скриньки 28.05.2024.

З огляду на відсутність у відповідача електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, повідомлення останнього про відкриття провадження у справі суд здійснив в порядку ст.12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, відтак в силу вказаної правової норми відповідач вважається таким, що повідомлений про розгляд справи.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

На виконання приписів чинних нормативно-правових актів процесуальний документ по справі був оприлюднений в Єдиному державному реєстрі судових рішень, який є відкритим для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Таким чином, сторони у справі не були позбавлені можливості своєчасно ознайомитись з відповідним процесуальним документом в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Отже, судом було вжито всіх можливих заходів для належного повідомлення відповідача про розгляд справи №905/784/24.

Відповідно до ч.4 ст.13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами ч.2 ст.178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи відсутність відзиву на позов, заперечень від сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) не надходило, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами. Статтею 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" передбачено, що в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Тобто, навіть в умовах воєнного стану конституційне право особи на судовий захист не може бути обмеженим.

Відповідно до ст.248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч.4 ст.240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив наступні фактичні обставини.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" розміщено на офіційному веб сайті https://www.dn.yasno.com.ua публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та комерційної пропозиції до вказаного договору.

01.01.2019 Фізична особа-підприємець Куліш Юрій Миколайович приєднався до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг ТОВ "Донецькі енергетичні послуги" шляхом здійснення попередньої оплати, постачання здійснюється на умовах комерційної пропозиції «Універсальна» для малих непобутових споживачів. Для проведення розрахунків позивачем було відкрито відповідачу особовий рахунок №1590.

Таким чином, 01.01.2019 між ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» (далі - позивач, постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Куліш Юрієм Миколайовичем, м.Лиман, Донецька область (далі - відповідач, споживач) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №1590 (далі - договір), за умовами якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п.1.1 даний договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам постачальником універсальних послуг та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до цього договору, згідно із заявою-приєднання яка є додатком до договору.

Умови договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії", затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 (далі - ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів (п.1.2 договору).

Згідно п.2.1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору.

Пунктом 2.2. договору визначено, що обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у споживача укладеного в установленому порядку з оператором системи договору про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу/передачі електричної енергії. Побутовий споживач використовує електричну енергію виключно на власні побутові потреби, у тому числі для освітлення, живлення електроприладів тощо, що не включає професійну та/або господарську діяльність. Малі непобутові споживачі можуть використовувати електричну енергію для професійної, господарської, підприємницької та іншої діяльності.

За змістом п.3.4. договору датою початку постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні.

У відповідності до п.5.1. договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком до цього договору.

Спосіб визначення ціни за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції Постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни на електричну енергію (5.2. договору).

Відповідно до п.5.7. договору ціна (тариф) на електричну енергію має зазначатися постачальником у рахунках на оплату спожитої електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни.

Відповідно до п.5.8. договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Згідно п.5.10. договору оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої споживачем. Всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, зокрема, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього договору.

Споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору (п. п. 1 п. 6.2 договору).

Відповідно до п.7.2 договору постачальник зобов`язується обчислювати і виставляти рахунки споживачу відповідно до вимог та у порядку, передбачених ПРРЕЕ та цим договором.

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальністю, передбачену цим договором та чинним законодавством (п.9.1. договору).

Відповідно до умов п.11.1 договору спори та розбіжності, що можуть виникнути із виконання умов цього договору, у разі якщо вони не будуть узгоджені шляхом переговорів між сторонами, можуть бути вирішенні шляхом звернення споживача до Інформаційно-консультаційного центру по роботі із споживачами електричної енергії, що створюється Постачальником згідно з Положенням про Інформаційно-консультаційний центр по роботі із споживачами електричної енергії, затвердженим постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 12 березня 2009 року №299, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 6 квітня 2009 року за № 308/16324 (із змінами) (далі - Положення про ІКЦ).

Під час вирішення спорів сторони мають керуватися порядком врегулювання спорів, встановленим цими ПРРЕЕ та Положенням про ІКЦ.

Згідно п.13.1 договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набуває чинності з дати подання споживачем заяви-приєднання. Умови цього договору починають виконуватися з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної споживачем у заяві-приєднанні.

Усі повідомлення за цим договором вважаються зробленими належним чином у разі, якщо повідомлення здійснені в письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, вручені кур`єром або особисто під підпис за зазначеними в цьому договорі адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділу зв`язку у якому обслуговується одержувач. Додатками до договору можуть бути передбачені інші способи направлення повідомлень. Всі додатки до договору є невід`ємною частиною (п.13.8. договору).

Додатком 2 до договору є комерційна пропозиція «Універсальна» постачальника універсальних послуг ТОВ "Донецькі енергетичні послуги" для малих непобутових споживачів (далі - комерційна пропозиція).

Розділом 4 комерційної пропозиції передбачено, що оплата здійснюється на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання постачальника, зазначений у договорі та/або розрахункових документах. Прийняттям цієї Комерційної пропозиції, споживач надає згоду та доручає постачальнику здійснювати повернення грошових коштів, що надійшли в рахунок оплати електричної енергії (аванси, переплати тощо), шляхом їх зарахування між відповідними рахунками в тому числі із спеціальним режимом використання (між договорами в разі повного переходу з постачання електричної енергії на умовах універсальної послуги до постачання за вільними цінами), таким чином, щоб забезпечити їх коректне відображення, зокрема, у випадку помилкового перерахування споживачем, зарахування переплат в рахунок погашення заборгованості чи споживання майбутніх періодів, у випадку коригування обсягів оператором системи, та в інших випадках, в тому числі при внесенні змін до чинного законодавства.

Відповідно до абзацу 4 розділу 5 комерційної пропозиції розрахунок (оплата) за фактично спожиту електричну енергію має здійснюватися споживачем у строк не більше 5 робочих днів після закінчення розрахункового періоду, незалежно від отримання рахунку.

При цьому, абз.5 розділу 5 комерційної пропозиції встановлено, що виставлення рахунків за спожиту електроенергію здійснюється не пізніше 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим, за умови отримання даних про обсяги споживання від споживача/оператора системи/адміністратора комерційного обліку. Виставлення рахунку здійснюється шляхом його формування в програмному комплексі постачальника з можливістю перегляду споживачем в сервісі «Особистий кабінет». За умови цієї комерційної пропозиції споживач має обов`язок зареєструватися в сервісі «Особистий кабінет» та користуватись відповідним сервісом.

Рахунок за фактичне споживання формується споживачем самостійно в сервісі «Особистий кабінет» не пізніше 24 годин після закінчення розрахункового періоду. В інших випадках рахунок надається постачальником споживачу на підставі отриманих від споживача/оператора розподілу/адміністратора комерційного обліку даних та може бути отриманий споживачем у відповідному енергоофісі постачальника ( абз.6, розділу 5 комерційної пропозиції).

Відповідно до абз.7 розділу 5 комерційної пропозиції у разі не отримання споживачем рахунку, споживач здійснює оплату за спожиту електричну енергію, в установлені даним розділом строки, за платіжним документом, самостійно оформленим споживачем.

Порушення строків оплати, передбачених цією Комерційною пропозицією, є підставою для направлення вимоги постачальника про забезпечення виконання зобов`язання (абз.10, розділу 5 комерційної пропозиції).

Матеріали справи не містять доказів припинення дії договору, отже договір постачання електричної енергії вважається чинним на час виникнення спірних правовідносин.

У підтвердження виконання своїх зобов`язань за договором з поставки відповідачу електричної енергії позивачем надані суду акти про прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії) за період травень 2023 на суму 20413,72грн, червень 2023 на суму 2442,11грн, липень 2023 на суму 1267,85грн, листопад 2023 на суму 1840,04грн., всього на загальну суму 25963,72грн.

Позивачем оформлені рахунки за спожиту електроенергію: №1590 від 25.05.2023 за травень 2023 на суму 20413,72грн, кінцева дата сплати 01.06.2023; №1590 від 04.07.2023 за червень 2023 на суму 2442,11грн, кінцева дата сплати 11.07.2024; №1590 від 01.08.2023 за липень 2023 на суму 1267,85грн, кінцева дата сплати 08.08.2023; №1590 від 04.12.2023 за листопад 2023 на суму 1840,04грн, кінцева дата сплати 11.12.2023.

30.11.2023 направив на електрону адресу відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 претензію №24/10038 від 23.11.2023 з вимогою сплати заборгованості за спожиту електричну енергію, зокрема за період травень 2023 - липень 2023.

Позивач стверджує, що 01.12.2023 рекомендованим листом на адресу відповідача були направлені акти приймання-передавання за травень 2023, червень 2023, липень 2023, листопад 2023, у підтвердження чого суду надано сформований АТ «Укрпошта» список рекомендованих листів №41869 від 01.12.2023.

Відповідно до розрахунку ціни позову та за твердженням позивача, відповідачем було здійснено погашення нарахувань за попередні не спірні розрахункові періоди (платіжне доручення № від 30.01.2024), а надлишок оплати 0,44грн було зараховано як погашення боргу за травень 2023. Таким чином, заборгованість за оплату електроенергії за травень 2023 складає 20413,28грн.

Посилаючись на те, що відповідач не виконав свої зобов`язання зі сплати вартості спожитої електричної енергії за період травень 2023, червень 2023, липень 2023, листопад 2023, це стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом про стягнення суми боргу за спожиту електроенергію у розмірі 25963,28грн, 3% річних у розмірі 650,72грн та інфляційних втрат у розмірі 471,50грн.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги позивача до відповідача такими, що підлягають задоволенню, враховуючи наступне:

Регулювання відносин, що виникають у зв`язку із продажем електричної енергії, здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про ринок електричної енергії", Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 і безпосередньо договором.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та правочини.

Згідно зі статтею 509 ЦК України, статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статей 11, 509 ЦК України, статті 174 ГК України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

В даному випадку спірні правовідносини сторін виникли на підставі укладеного між учасниками справи договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №1590 від 01.01.2019, який за своєю правовою природою є договором енергопостачання, визначає порядок та умови постачання електричної енергії.

Згідно частини 1 статті 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Відповідно до частини 1 статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно частини 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Згідно частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Умови укладеного між сторонами договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №1590 від 01.01.2019 розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 (далі по тексту - ПРРЕЕ).

Закон України "Про ринок електричної енергії" визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Положеннями частин 1, 2 статті 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

За умовами Розділу 4 ПРРЕЕ розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів.

Дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

За змістом п.4.7. ПРРЕЕ оплата електричної енергії здійснюється споживачем виходячи з умов відповідного договору про постачання електричної енергії і може, зокрема, бути у формі: 1) планових платежів з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку; 2) попередньої оплати з остаточним розрахунком, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку; 3) оплати за фактично відпущену електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку. За наявності відповідного устаткування проведення оплати може бути реалізоване із застосуванням картки попередньої оплати.

Згідно п.4.8. ПРРЕЕ форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між електропостачальником та споживачем про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції до договору).

Відповідно до п.2.3.11 ПРРЕЕ комерційний облік на роздрібному ринку електричної енергії організовується адміністратором комерційного обліку (далі - АКО) та здійснюється постачальниками послуг комерційного обліку відповідно до вимог Закону України «Про ринок електричної енергії», Кодексу комерційного обліку електричної енергії та ПРРЕЕ.

Пунктом 4.12 ПРРЕЕ визначено, що розрахунки між споживачем та електропостачальником здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку (далі - АКО) в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку електричної енергії (далі - ККОЕЕ), про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Відповідно до п.10 ПРРЕЕ до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії виконує відповідний оператор системи розподілу (далі - ОСР).

Згідно з п. 9.14.1 ККОЕЕ адміністратор комерційного обліку (далі - АКО) має передавати адміністратору розрахунків та учасникам ринку сертифіковані дані комерційного обліку в обсязі необхідному та достатньому для проведення ними розрахунків та виставлення рахунків своїм контрагентам.

Відповідно до п. 12.4.4 ККОЕЕ до дати запуску інформаційного обміну між учасниками ринку через Датахаб функції щодо ведення реєстрів точок комерційного обліку, а також приймання результатів вимірювання (показів лічильників) від учасників ринку та/або ППКО, обробки, формування, профілювання, валідації, агрегації та передачі даних комерційного обліку для розрахунків на ринку виконують оператори системи за місцем провадження ними господарської діяльності з розподілу/передачі електричної енергії.

При здійсненні спірних нарахувань позивачем використовувалась надана ОСР інформація про спожиті відповідачем обсяги електричної енергії, дані від якого є пріоритетними згідно галузевого законодавства, а саме - п. 8.6.15 ККОЕЕ встановлено, що дані, отримані від споживача, при проведенні процедур їх перевірки та в розрахунках мають менший пріоритет ніж виміряні дані з контрольних лічильників або дані, отримані безпосередньо оператором системи або ППКО.

Так матеріалами справи підтверджується, що на запит позивача №24/7316 від 11.04.2024 щодо фактично спожитої відповідачем електроенергії ПрАТ "ДТЕК Донецькі електромережі" у листі №67/6278-вих від 25.04.2024 повідомило фактичний (звітній) обсяг споживання за період з лютого по липень 2023 та листопад 2023 по точках комерційного обліку споживача, відповідно до яких за травень 2023 спожито 3423 кВт/год, червень 2023 спожито 410 кВт/год, липень 2023 спожито 207 кВт/год, листопад 2023 спожито 229кВт/год.

Судом встановлено, що вказані у актах та рахунках обсяги споживання відповідають даним, отриманим за запитом від оператора системи розподілу. Таким чином, позивачем нарахована спожита електрична енергія з урахуванням отриманих даних від ОСР, що відповідає нормам чинного законодавства.

Відповідно до ст.129 Конституції України та ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Згідно із ст.2 ст.73 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

З огляду на вимоги ч.ч.1, 3 ст.74 ст.73 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За приписом ст.76 ГПК України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

Судом встановлено, що у виконання договору позивач поставив (продав) відповідачу електричну енергію за період травень - липень 2023 та листопад 2023 на загальну суму 25963,72грн.

Факт отримання електроенергії у вказаних в спірних актах об`ємах не спростований відповідачем в розумінні ст.ст. 76-77 ГПК України належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи, як і не надано доказів оскарження вказаних у рахунках постачальника обсягів спожитої електроенергії чи доказів звернення щодо отримання роз`яснень стосовно виставлених рахунків та обсягів споживання електроенергії.

Передання позивачем електроенергії відповідачу за договором надає позивачу законне очікування, що вартість поставленої електроенергії за цим договором буде оплачена, виходячи з погодженої сторонами вартості.

Відповідно до статті 526 ЦК України та частини 1 статті 193 ГК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п.5.10. договору оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.

В свою чергу, розділом 5 комерційної пропозиції визначений порядок виставлення рахунку, а саме шляхом його формування в програмному комплексі постачальника з можливістю перегляду споживачем в сервісі «Особистий кабінет». За умовами комерційної пропозиції, споживач має обов`язок зареєструватися в сервісі «Особистий кабінет» та користуватись відповідним сервісом.

Наявні в матеріалах справи рахунки за спожиту електричну енергію містять кінцеву дату сплати, водночас враховуючи умови п.5.10. договору про сплату рахунку не менше 5 робочих днів від дати його отримання споживачем, позивачем відповідно до приєднаного до позову розрахунку позовних вимог визначений строк оплати 5 робочих днів від дати вручення (формування) рахунку.

Враховуючи вищевикладені умови договору, відповідач повинен був здійснити остаточний розрахунок з позивачем наступним чином:

- за травень 2023 до 01.06.2023 включно;

- за червень 2023 до 11.07.2024 включно;

- за липень 2023 до 08.08.2023 включно;

- за листопад 2023 до 11.12.2023 включно.

Згідно з п.1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно статті 202 ГК України та статті 598 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи відсутність доказів сплати заборгованості за період травень 2023 - липень 2023 та листопад 2023 у загальному розмірі 25963,28грн (враховуючи 0,44грн, які було зараховано в оплату боргу за травень 2023), суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача заявленої суми основного боргу, отже, позов в цій частині підлягає задоволенню.

У зв`язку з несвоєчасною оплатою поставленої (проданої) електроенергії позивачем на підставі ч.2 ст.625 ЦК України також заявлено до стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 650,72грн та інфляційні втрати у розмірі 471,50грн, розглядаючи позов в цій частині суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові 07.04.2020 у справі №910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відтак, вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови).

Відповідно до приєднаного до позову розрахунку ціни позову, заявлені до стягнення 3% річних нараховані позивачем наступним чином:

- за травень 2023 з 02.06.2023 по 30.01.2024 на суму 20413,72грн та з 31.01.2024 по 22.04.2024 на суму 20413,28грн у загальному розмірі 546,45грн.

- за червень 2023 з 12.07.2023 по 22.04.2024 на суму 2442,11грн у розмірі 57,34грн.

- за липень 2023 з 09.08.2023 по 22.04.2024 на суму 1267,85грн у розмірі 26,86грн;

- листопад 2023 з 12.12.2023 по 22.04.2024 на суму 1840,04грн у розмірі 20,07грн;

За наслідками дослідження розрахунку позовних вимог в частині заявлених процентів, суд встановив, що при їх нарахуванні на заборгованість періоду травень 2023 позивачем не враховано, що день сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення у даному випадку відсотків річних. Аналогічна позиція викладена у п.1.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошового зобов`язання».

Суд зазначає, що кінець відліку періоду прострочення є день, що передує дню, в якому відбулося погашення/припинення відповідного грошового зобов`язання.

Так, дослідивши розрахунок, суд встановив, що позивачем неправомірно здійснюється нарахування 3% річних на суму боргу 20413,72грн по 30.01.2024 включно, у той час як за бухгалтерським обліком позивача 30.01.2024 було здійснено часткове погашення заборгованості за розрахунковий період травень 2023 у розмірі 0,44грн.

З огляду на викладене, правомірним є нарахування 3% річних на суму боргу 20413,72грн до 29.01.2024.

Здійснивши за допомогою програми інформаційно-пошукової системи "ЛІГА Закон" власний розрахунок, встановив, що сума нарахувань 3% річних за травень 2023 складає 546,45грн за наступним підрахунком:

- за період з 02.06.2023 по 29.01.2024 на суму 20413,72грн 3% річних складають 405,90грн;

- за період з 30.01.2024 по 22.04.2024 на суму 20413,28грн 3% річних складають 140,55грн.

Відтак, незважаючи на допущений позивачем недолік під час підрахунку, заявлений позивачем розмір 3% річних за травень 2023 не перевищують розмір, який є правомірним.

Таким чином, перевіривши розрахунок 3% річних за всіма спірними розрахунковими періодами, суд дійшов висновку про правомірність позовних вимог в цій частині у заявленому розмірі 650,72грн.

Щодо стягнення інфляційних втрат у розмірі 471,50грн.

У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням унаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

Інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення становить місяць.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Цивільним кодексом України, як основним актом цивільного законодавства, не передбачено механізму здійснення розрахунку інфляційних втрат кредитора у зв`язку із простроченням боржника у виконанні грошового зобов`язання.

Водночас Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 20.11.2020 по справі №910/13071/19, від 26.06.2020 у справі №905/21/19 дійшов висновків, що при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007.

Оскільки на практиці існують різні підходи до застосуванням механізму розрахунку інфляційних втрат у порядку частини другої статті 625 ЦК України у разі, якщо прострочення виконання грошового зобов`язання становить неповний місяць, Об`єднана палата Касаційного господарського суду роз`яснила, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Відповідно до приєднаного до позову розрахунку, заявлені до стягнення інфляційні втрати нараховані позивачем наступним чином:

За травень 2023 у загальному розмірі 345,38грн (на суму 20413,72грн з 01.07.2023 по 31.07.2023 у розмірі 122,48грн; на суму 20291,24грн з 01.08.2023 по 31.08.2023 у розмірі 284,08грн; на суму 20007,20грн з 01.09.2023 по 30.09.2023 у розмірі 100,04грн; на суму 20107,20грн з 01.10.2023 по 31.10.2023 у розмірі 160,86грн; на суму 20268,06грн з 01.11.2023 по 30.11.2023 у розмірі 101,34грн; на суму 20369,40грн з 01.12.2023 по 31.12.2023 у розмірі 142,59грн; на суму 20511,55грн з 01.01.2024 по 31.01.2024 у розмірі 82.05грн; на суму 20593,60грн з 01.02.2024 по 29.02.2024 у розмірі 61,78грн; на суму 20655,38грн з 01.03.2024 по 31.03.2024 у розмірі 103,28грн).

За червень 2023 у загальному розмірі 56,31грн (на суму 2442,1грн з 01.08.2023 по 31.08.2023 у розмірі 34,19грн; на суму 2407,92грн з 01.09.2023 по 30.09.3023 у розмірі 12,04грн; на суму 2419,96грн з 01.10.2023 по 31.10.2023 у розмірі 19,36грн; на суму 2439,32грн з 01.11.2023 по 30.11.2023 у розмірі 12,20грн; на суму 2451,52грн з 01.12.2023 по 31.12.2023 у розмірі 17,16грн; на суму 2468,68грн з 01.01.2024 по 31.01.2024 у розмірі 9,87грн; на суму 2478,55грн з 01.02.2024 по 29.02.2024 у розмірі 7,44грн; на суму 2485,99грн з 01.03.2024 по 31.03.2024 у розмірі 12,43грн).

За липень 2023 у загальному розмірі 47,65грн (на суму 1267,85грн з 01.09.2023 по 30.09.2023 у розмірі 6,34грн; на суму 1274,19грн з 01.10.2023 по 31.10.2023 у розмірі 10,19грн; на суму 1284,38грн з 01.11.2023 по 30.11.2023 у розмірі 6,42грн; на суму 1290,80грн з 01.12.2023 по 31.12.2023 у розмірі 9,04грн; на суму 1299,84грн з 01.01.2024 по 31.01.2024 у розмірі 5,20грн; на суму 1305,04грн з 01.02.2024 по 29.02.2024 у розмірі 3,92грн; на суму 1308,96грн з 01.03.2024 по 31.03.2024 у розмірі 6,54грн).

За листопад 2023 у загальному розмірі 22,16грн (на суму 1840,04грн з 01.01.2024 по 31.01.2024 у розмірі 7,36грн; на суму 1847,40грн з 01.02.2024 по 29.02.2024 у розмірі 5,54грн; на суму 1852,94грн з 01.03.2024 на суму 9,26грн).

За наслідками перевірки розрахунку судом встановлено, що позивачем під час розрахунку правильно обрані індекси інфляції, вимоги в цій частині не перевищують розмір, який є правомірним, у зв`язку з чим вимоги в цій частині підлягають задоволенню у заявленому розмірі 471,50грн.

Згідно ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідачів.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 74, 76, 129, 236-241, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Куліш Юрія Миколайовича ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" (49001, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Січових Стрільців 4Д, ) суму заборгованості у розмірі 25963,28грн, 3% річних у розмірі 650,72грн, суму інфляційних втрат у розмірі 471,50грн та судовий збір у розмірі 2422,40грн.

Після набрання рішенням законної сили видати накази у встановленому порядку.

Рішення набирає законної сили в порядки та строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення в порядку, передбаченому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 24.07.2024.

Суддя Ю.В. Макарова