ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"29" липня 2024 р. м. Київ Справа № 911/1944/24

Суддя Господарського суду Київської області Антонова В.М., розглянувши матеріали за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Садівницьке Товариство «Стугна-1» Управління Південно-Західної залізниці» про визнання незаконним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Господарського суду Київської області з позовом до Обслуговуючого кооперативу «Садівницьке Товариство «Стугна-1» Управління Південно-Західної залізниці» у якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення правління Обслуговуючого кооперативу «Садівницьке Товариство «Стугна-1» Управління Південно-Західної залізниці», яке оформлене протоколом від 10.06.2023;

- зобов`язати Обслуговуючий кооператив «Садівницьке Товариство «Стугна-1» Управління Південно-Західної залізниці» здійснити перерахунок заборгованості по електроенергії по земельній ділянці №35 вул. Прохолодна, що у м. Українка, СК «Садівницьке Товариство «Стугна- 1» Управління Південно-Західної залізниці».

Позов обґрунтовано тим, що рішення правління Обслуговуючого кооперативу «Садівницьке товариство «Стугна-1» Управління Південного-Західної залізниці», оформленого протоколом від 10.06.2023, яким встановлено плату за надані послуги з електрозабезпечення садових будинків у кооперативі з 01.06.2023 в розмірі 3,00 грн/кВт, прийнято всупереч постанові Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 №483, якою на період з 01.06.2023 по 31.12.2023 затверджено фіксовану ціну на електричну енергію в гривнях за 1 кВт·год в розмірі 2,64 грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст.174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно із ч.2 ст.174 ГПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують направлення іншим учасникам справи копій позовної заяви і доданих до неї документів з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 172 ГПК України передбачено, що позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копію та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Як визначено ч.7 ст.42 ГПК України якщо цим Кодексом передбачено обов`язок учасника справи щодо надсилання копій документів іншим учасникам справи, такі документи в електронній формі можуть направлятися з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а в разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

Разом з тим, усупереч наведеним вище вимогам, позивачем не надано жодних належних доказів направлення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Отже, позивачу слід надати суду докази направлення позовної заяви та доданих до неї документів на адресу відповідача.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За приписами статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою або фізичною особою підприємцем встановлюється в розмірі: 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до абз.2 ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позивач у прохальній частині зазначає дві вимоги немайнового характеру:

- визнати незаконним та скасувати рішення правління Обслуговуючого кооперативу «Садівницьке Товариство «Стугна-1» Управління Південно-Західної залізниці», яке оформлене протоколом від 10.06.2023;

- зобов`язати Обслуговуючий кооператив «Садівницьке Товариство «Стугна-1» Управління Південно-Західної залізниці» здійснити перерахунок заборгованості по електроенергії по земельній ділянці №35 вул. Прохолодна, що у м. Українка, СК «Садівницьке Товариство «Стугна- 1» Управління Південно-Західної залізниці».

Відповідно до ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" установлено, що станом на 01.01.2024 прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 3 028,00 грн.

Як зазначено вище, позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру, а тому сплаті підлягає судовий збір у розмірі 6 056, 00 грн (3 028, 00 грн * 2).

Отже, за поданий позов позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 6 056,00 грн, проте, вказані вимоги закону не виконав.

У свою чергу позивач зазначає, що він на підставі ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору.

Згідно з ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів

Суд звертає увагу позивача, що спори щодо захисту прав споживачів не підвідомчі господарським судам та відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України відносяться до юрисдикції загальних судів.

Враховуючи предмет даного спору, суд дійшов висновку, що в даному випадку спір між сторонами виник з корпоративних відносин.

Отже, позивач не звільнений від сплати судового збору за подання даного позову на підставі ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», в зв`язку з чим, його твердження про звільнення від сплати судового збору за звернення до господарського суду з даним позовом є безпідставними.

Частина 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначає перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Позивач в позові не зазначає та не надає до нього доказів, що він відноситься до переліку осіб, визначених ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», які звільнені від сплати судового збору.

Водночас суд вказує, що статтею 9 Конституції України регламентовано, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" суд зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення.

Окрім того, у справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Креуз проти Польщі" Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Отже, позивачем не дотримано вимоги щодо обов`язкової сплати судового збору, що є порушенням п.2 ч.1 ст.164 ГПК України.

Враховуючи наведене вище, позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 6 056, 00 грн та надати суду докази такої сплати, а саме оригінал платіжного доручення про перерахування судового збору.

Згідно із ч.2, 4 ст.164 ГПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). До заяви про визнання акта чи договору недійсним додається також копія (або оригінал) оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування.

Відповідно до ст. 91 ГПК України письмові докази, до яких належать і документи, подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Зокрема, учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Всупереч наведеному, позивачем долучено до позовної заяви копії документів, які не засвідчені.

Враховуючи викладене вище, позивачу слід надати суду належним чином засвідчені копії документів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Окрім цього, однією з вимог позивача є: визнати незаконним та скасувати рішення правління Обслуговуючого кооперативу «Садівницьке Товариство «Стугна-1» Управління Південно-Західної залізниці», яке оформлене протоколом від 10.06.2023.

Суд звертає увагу, що даним протоколом від 10.06.2023 було розглянуто та прийнято рішення з наступних питань порядку денного: 1.Про надання послуг з електрозабезпечення садових будинків. 2.Про встановлення оплати за надання послуг з водопостачання. У прохальній частині позивач не конкретизує, до якого саме рішення звернена дана вимога.

З огляду на викладене вище, позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху.

При цьому суд звертає увагу, що заява про усунення недоліків також має бути направлена на адресу відповідача.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч.4 ст.174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Керуючись ст. 162, 164, 174, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

2. Встановити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя В.М. Антонова