ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

23.07.2024 Справа № 917/1095/24

Суддя господарського суду Полтавської області Ореховська О.О., при секретарі судового засідання Кобець Н.С., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні матеріали

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми "ЧБГ", вул. Каденюка Леоніда, буд. 34, с. Піски, Миргородський район, Полтавська область, 37233;

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрукти Полтавщини", с. Піски, Миргородський район, Полтавська область, 37233;

про відкриття провадження у справі про банкрутство,

За участі представників учасників - згідно протоколу судового засідання

В судовому засіданні постановлено вступну та резолютивну частину даної ухвали відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу Україні. Повний текст ухвали суду буде виготовлено протягом 5 днів з дня проголошення вступної і резолютивної частин ухвали.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірми "ЧБГ" (далі - ТОВ Агрофірми "ЧБГ", ініціюючий кредитор) звернулося до суду із заявою (вх. №1159/24 від 05.07.2024) про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрукти Полтавщини" (далі - ТОВ "Фрукти Полтавщини", боржник) відповідно до вимог Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2024 справі присвоєно єдиний унікальний номер 917/1095/24 та визначено головуючим у справі суддю Ореховську О.О.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 09.07.2024 заяву ТОВ Агрофірми "ЧБГ" про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Фрукти Полтавщини" прийнято судом до розгляду; призначено підготовче засідання суду на 23.07.2024; зобов`язано ініціюючого кредитора надати суду до 20.07.2024 оригінали доданих до заяви документів (для огляду в судовому засіданні), договір страхування діяльності арбітражного керуючого, документальні докази сплати арбітражним керуючим страхового платежу за договором страхування; зобов"язано боржника до дати проведення підготовчого засідання надати відзив на заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Зазначена ухвала суду надіслана учасникам у справі в їх електронні кабінети у системі ЄСІТС і була доставлена 09.07.2024 о 16:20, що підтверджується відповідними довідками про доставку електронних листів (а.с. 5-7 т. 2).

19.07.2024 ініціюючий кредитор через канцелярію суду з клопотанням вх. № 9909 надав документи по справі.

22.07.2024 від боржника надійшов відзив на заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство (вх. № 9949), у якому боржник просить суд відмовити у задоволені заяви ТОВ Агрофірми "ЧБГ" про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Фрукти Полтавщини" за мотивами, наведеними у відзиві. Разом з цим, у відзиві боржником заявлено до суду клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, клопотання про застосування до ініціюючого кредитора заходів для запобігання зловживання процесуальними правами та витребування доказів.

Ініціюючий кредитор та боржник явку своїх уповноважених представників в судове засідання не забезпечили.

Згідно з ч.2 ст. 8 КУзПБ право на звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство мають боржник, кредитор.

Умови та порядок відновлення платоспроможності боржника-юридичної особи або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи встановлено Кодексом України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ).

Частинами 1,2 ст. 34 КУзПБ унормовано, що заява про відкриття провадження у справі про банкрутство подається кредитором або боржником у письмовій формі та повинна містити зокрема, виклад обставин, що є підставою для звернення до суду; перелік документів, що додаються до заяви, а також відомості про розмір вимог із зазначенням окремо розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає сплаті. До заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство додаються докази сплати судового збору, крім випадків, коли згідно із законом судовий збір не підлягає сплаті; довіреність чи інший документ, що засвідчує повноваження представника, якщо заяву підписано представником; докази авансування винагороди арбітражному керуючому трьох розмірів мінімальної заробітної плати за три місяці виконання повноважень; докази надсилання боржнику копії заяви і доданих до неї документів.

Суд відзначає, що процедура банкрутства щодо боржника переслідує публічний та приватний інтерес. Захист публічного інтересу, зокрема, знаходить свій вияв у недопущенні фіктивного банкрутства, а також недопущення доведення боржника до банкрутства.

Захист приватного інтересу, в свою чергу, полягає в максимальному задоволенні вимог кредиторів, відновленні платоспроможності боржника або його ліквідації та продажу його майна у ліквідаційній процедурі з метою погашення вимог кредиторів.

Отже, однією з основних функцій господарського суду під час провадження у справі про банкрутство є дотримання балансу захисту публічного та приватного інтересів.

При цьому провадження у справах про банкрутство характеризується особливим процесуальним порядком розгляду справ, специфічністю цілей і завдань, особливим суб`єктним складом, тривалістю судового провадження, що істотно відрізняють це провадження від позовного.

З огляду на положення процесуального закону, у справах позовного провадження господарський суд, здійснюючи правосуддя, обмежений принципами диспозитивності та змагальності сторін, водночас у справах про банкрутство судовий контроль є невід`ємною складовою цього провадження. Зокрема, форми такого контролю можуть бути різними, направленими на регулювання процедур банкрутства, спрямованими, наприклад, на перевірку обґрунтованості відкриття провадження у справах про банкрутство (як у цій справі), недопущення фіктивного банкрутства, визначення розміру грошових вимог конкурсних кредиторів, належність формування ліквідаційної маси, дотримання порядку переходу до наступних процедур банкрутства тощо. Цим переслідується мета захисту публічного і приватного інтересів у процедурах банкрутства, про що йшлося вище.

Наявність боргу при ініціюванні справи про банкрутство підтверджується доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором. Доказами на підтвердження наявності боргу можуть бути, зокрема, судові рішення, господарські правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення. Такими доказами можуть бути, зокрема, банківські виписки, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки, листи, протоколи, та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань.

За змістом ч. 1 ст. 35 КУзПБ у разі відсутності підстав для відмови у прийнятті, залишення без руху або для повернення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство господарський суд приймає заяву до розгляду, про що не пізніше п`яти днів з дня її надходження постановляє ухвалу, в якій, серед іншого, зазначається дата проведення підготовчого засідання суду. Також ухвалою про прийняття заяви про відкриття провадження у справі господарський суд має право вирішити питання про зобов`язання заявника, боржника та інших осіб надати суду додаткові відомості, необхідні для вирішення питання про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Порядок відкриття провадження у справі про банкрутство регламентований ст. 39 КУзПБ.

Відповідно до частин 1-5 ст. 39 КУзПБ перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи. Якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, господарський суд перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість. У разі якщо до господарського суду до дня підготовчого засідання надійшло кілька заяв і одна з них прийнята судом до розгляду, інші ухвалою господарського суду приєднуються до матеріалів справи і розглядаються одночасно. У разі визнання вимог заявника необґрунтованими господарський суд оцінює обґрунтованість вимог інших заяв кредиторів, приєднаних до матеріалів справи, і вирішує питання про відкриття провадження у справі у порядку, передбаченому цією статтею. За результатами розгляду заяви про відкриття провадження у справі та відзиву боржника господарський суд постановляє ухвалу про: відкриття провадження у справі; відмову у відкритті провадження у справі.

Отже, завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є перевірка обґрунтованості вимог ініціюючого кредитора на предмет (1) наявності між заявником і боржником грошового зобов`язання в розумінні абзацу 5 частини першої статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства; (2) встановлення наявності спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження; (3) встановлення обставин задоволення таких вимог до проведення підготовчого засідання у справі.

За таких обставин, відповідно до правової позиції Верховного Суду, обов`язком ініціюючого кредитора є надання суду достатніх належних доказів існування непогашеного грошового зобов`язання боржника перед кредитором з метою виключення у майбутньому розумних сумнівів інших кредиторів боржника в обґрунтованості відкриття провадження у справі про банкрутство (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2021 у справі № 904/3251/20, від 16.06.2022 у справі № 910/13242/21).

Тож важливим питанням при відкритті провадження у справі про банкрутство є питання обґрунтованості кредиторських вимог ініціюючого кредитора, за заявою якого відкривається провадження у справі.

Використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог створює загрозу визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника і відкриття на підставі такої заборгованості провадження у справі про банкрутство. Наведене порушує права кредиторів у справі про банкрутство з обґрунтованими грошовими вимогами, а також порушує права боржника у справі про банкрутство (постанови Верховного Суду від 07.10.2020 у справі № 914/2404/19, від 28.01.2021 у справі № 910/4510/20).

Верховний Суд у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 911/2043/20 також зазначив, що з моменту відкриття провадження у справі банкрутство боржник перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника (аналогічний за змістом правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 918/420/16 та в низці постанов Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справах про банкрутство).

Тому, з огляду на важливі правові наслідки відкриття провадження у справі про банкрутство, які, крім заявника та боржника, стосуються невизначеного кола осіб - потенційних кредиторів боржника, ухваленню відповідного рішення суду має передувати системний аналіз обставин, пов`язаних із правовідносинами, з посиланням на які заявник обґрунтовує свої вимоги до боржника, на підставі поданих доказів. Лише після з`ясування та перевірки таких обставин суд може встановити обґрунтованість вимог кредитора до боржника, а також наявність чи відсутність спору про право у цих правовідносинах, як передумови для відкриття провадження у справі (постанова Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 911/2042/20).

Отже, звернення кредитора до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство по суті є реалізацією кредитором права на судовий захист власних майнових прав за відсутності належного виконання грошового зобов`язання боржником. У зв`язку з цим, кредитор повинен надати суду докази на підтвердження наявності у нього права, яке підлягає захисту, та навести обставини, що є підставою для звернення до суду.

При цьому, на господарський суд покладається обов`язок перевірки обґрунтованості вимог ініціюючого кредитора та з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство, що, враховуючи принцип дотримання балансу захисту публічного та приватного інтересів, має здійснюватися судом незалежно від погодження боржником із заявленими вимогами чи, навпаки, пасивної процесуальної поведінки боржника у вигляді неподання ним відзиву на заяву про відкриття відповідного провадження.

Розглядаючи кредиторські вимоги, суд має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, судові рішення, якими вирішено відповідний спір тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям (за їх наявності), та аргументам, запереченням щодо цих вимог з урахуванням чого з`ясувати, чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання (див. висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 10.02.2020 у справі № 909/146/19, від 27.02.2020 у справі № 918/99/19, від 29.03.2021 у справі № 913/479/18).

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 09.07.2024 заяву ТОВ Агрофірми "ЧБГ" про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Фрукти Полтавщини" прийнято судом та призначено до розгляду в підготовчому засіданні 23.07.2024. Також зазначеною ухвалою суду, з - поміж іншого, зобов`язано ініціюючого кредитора надати суду до 20.07.2024 оригінали доданих до заяви документів (для огляду в судовому засіданні).

19.07.2024 від ініціюючого кредитора через канцелярію суду надійшли оригінали документів по справі (вх. № 9909). Дослідивши подані документи суд встановив, що ініціюючий кредитор витребувані судом документи подав не у повному обсязі, письмових пояснень щодо цього ініціюючий кредитор не надав.

Ініціюючий кредитор у підготовче засідання явку свого уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 6 т.2). Проте, ініціюючий кредитор про причини неявки свого представника в підготовче засідання не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав.

Відповідно до ст. 3 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

21.10.2019 було введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства, який набрав чинності 21.04.2019. Зазначений Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника-юридичної особи або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУзПБ, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частиною четвертою ст. 202 ГПК України у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України передбачено, що суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Аналіз змісту наведених норм процесуального закону свідчить, що обов`язковими умовами для застосування, передбачених частиною четвертою статті 202, пунктом 4 частини першої статті 226 ГПК України, процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності.

Отже, правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не недійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

У разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні, нормами статей 202, 226 ГПК України передбачено подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності. Тобто право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності.

При цьому саме у разі подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності і лише в тому разі, якщо його нез`явлення перешкоджає розгляду справи, суд відповідно до вимог статей 120, 121 ГПК України може визнати явку позивача обов`язковою та викликати його у судове засідання.

Водночас частина четверта статті 202, пункт 4 частини першої статті 226 ГПК України не містять вимог про те, що для залишення позову без розгляду позивач має не з`явитися у судове засідання саме у зв`язку з визнанням судом його явки обов`язковою та викликом до суду ( Постанова ОП КГС ВС від 17 березня 2023 року у справі № 910/17906/21).

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Отже у випадку якщо позивач має намір взяти участь у судовому засіданні, однак не має можливості взяти участь у першому засіданні, він має повідомити суд про причини неявки і у випадку визнання таких причин поважними, суд може відкласти розгляд справи.

ЄСПЛ у рішенні від 07 листопада 2017 року у справі "Sukhanov and Others v. Russia" (заяви №№ 56251/12, 23302/13, 53116/15) дійшов висновку, що присутність у судовому засіданні є правом, але не обов`язком позивача.

Водночас у цьому випадку саме позивачем не дотримано порядку, передбаченого нормами ст. 202, 226 ГПК України, лише за умов дотримання якого можливе виникнення у позивача права на розгляд справи за його відсутності.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі "Станков проти Болгарії" від 12 липня 2007 року).

Отже, залишення позовної заяви без розгляду через неявку позивача у судове засідання у разі ненадання ним заяви про розгляд справи за його відсутності не призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд, оскільки особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно (ч. 4 ст. 226 ГПК України).

Суд також, зауважує, що норми статті 226 ГПК України не пов`язують можливість залишення позову без розгляду із стадією судового розгляду.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.12.2020 у справі № 925/337/19.

Як вбачається з матеріалів справи, ініціюючий кредитор не з`явився в підготовче засідання 23.07.2024, не повідомив суд про причини неявки та не подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Зазначені обставини є підставою для залишення заяви ТОВ Агрофірми "ЧБГ" про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника ТОВ "Фрукти Полтавщини" без розгляду.

Враховуючи ту обставину, що судом залишено без розгляду заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Фрукти Полтавщини", клопотання ТОВ "Фрукти Полтавщини" про призначення судової експертизи, клопотання про застосування до ініціюючого кредитора заходів для запобігання зловживання процесуальними правами та витребування доказів у справі судом залишається без розгляду.

Керуючись ст.ст. 226, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми "ЧБГ" про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрукти Полтавщини" за вх. № 1159824 від 05.07.2024 залишити без розгляду.

2. Заяву арбітражного керуючого Скрипника Володимира Леонідовича про участь у справі №917/1095/24 залишити без розгляду.

3. Копію ухвали направити учасникам провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення (підписання) та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені ст.ст. 255, 256 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням приписів Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст ухвали складено та підписано 26.07.2024

Суддя О.О. Ореховська