ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2024 р. м. Ужгород Справа № 907/462/24

Суддя Господарського суду Закарпатської області Лучко Р.М.,

розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбудінвест-Торг», м. Покровськ Донецької області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Стоун Матерія», м. Ужгород

про стягнення 60 646,49 грн

секретар судового засідання Піпар А.Ю.

учасники справи не викликались

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрбудінвест-Торг» звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стоун Матерія» 55 620,00 грн боргу за поставлений товар (суміш соляно-мінеральна), 3061,40 грн інфляційних втрат та 1965,09 грн 3% річних, посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки від 14.11.2022 за №21/22-Т.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №907/462/24 визначено головуючого суддю Лучка Р.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 травня 2024 року.

Ухвалою суду від 20 травня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглянути спір в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та встановлено строки для подання заяв по суті спору.

Відповідач не скористався наданим йому правом заперечити проти позовних вимог та надати суду відзив на позов, його представник в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку шляхом надіслання ухвали від 20.05.2024 до електронного кабінету Товариства з обмеженою відповідальністю «Альс Компані», що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 21.05.2024 року.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач мав час та можливість надати свої заперечення з приводу предмета спору, та докази, які мають значення для розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 ГПК України учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Відтак, відповідно до положень ч. ч. 8, 9 ст. 165, ч. 1 ст. 251 ГПК України у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати вартості товару за Договором поставки №21/22-Т від 14.11.2022, у зв`язку з чим станом на 10.05.2024 (дата оформлення позовної заяви) у нього виникла заборгованість в розмірі 55 620,00 грн, на яку позивачем нараховано 3061,40 грн інфляційних втрат та 1965,09 грн 3% річних, з вимогами про стягнення яких подано означений позов до Господарського суду.

Заперечення (відзив) відповідача.

Відзив на позов по суті заявлених вимог відповідачем не подано.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

14 листопада 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрбудінвест-Торг», як Постачальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Стоун Матерія», як Покупцем укладено Договір поставки №21/22-Т (надалі Договір), за умовами п. 1.1. якого Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, передати у власність Покупця суміш соляно-мінеральну, з якісними показниками відповідно до ТУ У 23.9-1:2022 «Суміш соляно-мінеральна» (Товар), а Покупець, в свою чергу, зобов`язується відповідно до цього Договору оплатити та прийняти цей Товар.

Згідно з п. 1.2. Договору найменування, одиниці виміру та загальна кількість Товару, що підлягає поставці за даним Договором, його часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) визначається в Специфікаціях, які оформлені, у вигляді Додатків до цього Договору та є його невід`ємними частинами. Специфікаціями можуть бути змінені конкретні дані та базові умови поставки (кількість, ціна, умови поставки та оплати Товару). У таких випадках умови поставки та/або оплати, вказані у Специфікації, мають пріоритет над умовами вказаними у тексті Договору.

Відповідно до п. 1.3. Договору Сторони дійшли згоди, що прийняття Покупцем Товару відповідно до видаткової накладної є підтвердженням факту узгодження Сторонами асортименту, якості, кількості та ціни Товару.

Базисні умови поставки за Договором визначені в п. 4.1. Договору: транспортом (або за рахунок) Покупця на умовах самовивозу EXW (за умовами «Інкотермс», в редакції 2010 року), з урахуванням особливостей, передбачених умовами цього Договору.

Приймання-передача Товару здійснюється представниками обох сторін та оформлюється видатковою накладною. Датою поставки та переходу права власності на Товар та усіх ризиків від Постачальника до Покупця є дата належним чином оформленої та підписаної Сторонами видаткової накладної (п. 5.2. Договору).

Ціна товару та порядок розрахунків сторонами Договору визначено у розділі 2 Договору за змістом п.п. 2.1., 2.2. якого ціна на Товар встановлюється Сторонами в Специфікаціях до цього Договору, які підписується Сторонами та є невід`ємними частинами цього Договору. Загальна вартість договору складається з суми всіх підписаних Сторонами Специфікацій до цього Договору.

Оплата за Товар здійснюється на умовах 100% передоплати погодженої до відвантаження партії Товару, визначеної відповідною Специфікацією, на підставі наданого Постачальником рахунку, в національній валюті України, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника. Датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника (п. 2.4. Договору).

Строк дії Договору визначено у п. 10.1. Договору, відповідно до якого Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2023, але в будь-якому випадку до моменту виконання Сторонами зобов`язань за цим Договором.

14 листопада 2022 року між Постачальником та Покупцем укладено Специфікацію №1 (Додаток №1 до Договору), за умовами п. 1 якої Постачальник зобов`язується поставити Покупцю, а Покупець зобов`язаний прийняти та оплатити 100 тон суміші соляно-мінеральної на загальну суму 450 000,00 грн.

Крім того, 01 грудня 2022 року сторонами Договору укладено Специфікацію №2 (Додаток №2 до Договору) на поставку 20 тон суміші соляно-мінеральної на загальну суму 90 000,00 грн (п. 1 Специфікації №2).

Умови поставки Товару та його оплати відповідно до п.п. 2, 3 Специфікацій №1 та №2 є аналогічними зазначеним в розділах 2, 4 Договору умовам.

Судом встановлено, що на виконання умов укладеного Договору, Специфікацій №1 та №2 до нього Постачальником, згідно з видатковими накладними №832 від 22.11.2022 (на суму 225 990,00 грн), №851 від 23.11.2022 (на суму 215 100,00 грн), №961 від 20.12.2022 передано, а Покупцем прийнято зазначений в накладних товар (суміш соляно-мінеральну), загальним обсягом 112,36 тони та на загальну суму 505 620,00 грн, що підтверджується долученими до позовної заяви копіями підписаних сторонами, підписи яких скріплено відтисками печаток Товариств видаткових накладних №832 від 22.11.2022, №851 від 23.11.2022, №961 від 20.12.2022, та не заперечено відповідачем у справі.

За твердженням Позивача, Відповідачем не в повній мірі виконано зобов`язання з оплати вартості переданого йому за Договором згідно з означеними видатковими накладними товару у визначений в п. 2.4. Договору, п. 3 Специфікацій №1 та №2 до нього строк, у зв`язку з чим, з врахуванням здійсненої Покупцем передоплати Товару на суму 450 000,00 грн, заборгованість відповідача складає 55 620,00 грн, стягнення якої разом із нарахованими інфляційними втратами та відсотками річних і є предметом судового розгляду у цій справі.

Надіслані 09.10.2023 та 02.01.2024 позивачем на електронну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Стоун Матерія» вимоги №09.10/2023-16 від 09.10.2023, №0201/2023-03 від 02.01.2024 про сплату заборгованості в сумі 55 620,00 грн залишені відповідачем без відповіді та задоволення.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ

За положеннями ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Аналогічні за змістом норми містяться і в ст.ст. 509, 526 Цивільного кодексу України.

До вимог господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з врахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами правочин є договором поставки.

В силу ст. 712 ЦК України, ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Загальними положеннями про купівлю-продаж визначено обов`язок Покупця оплати товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Відповідно до змісту п. 1 ст. 693 ЦК України визначено, що договором може бути встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, при цьому зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 530 ЦК України обумовлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін ).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч. 2 ст. 530 ЦК України).

При цьому, приписи ч. 7 ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи встановлено, що відповідачем на виконання умов укладеного між сторонами Договору та відповідно до видаткових накладних №832 від 22.11.2022, №851 від 23.11.2022, №961 від 20.12.2022 отримано товар на загальну суму 505 620,00 грн, доказів повної оплати якого суду не надано, а відтак, слід дійти висновку про порушення Товариства з обмеженою відповідальністю «Стоун Матерія» взятих на себе зобов`язань щодо оплати вартості отриманого ним Товару у визначений в п. 2.4. Договору, п. 3 Специфікацій №1 та №2 до нього строк у зв`язку з чим, з урахуванням здійсненої Покупцем передоплати Товару на суму 450 000,00 грн, - на час розгляду справи в суді за відповідачем рахується заборгованість за частину поставленого йому за Договором (за видатковою накладною №961 від 20.12.2022) Товар в сумі 55 620,00 грн.

За таких обставин, сума основної заборгованості перед позивачем станом на час звернення з позовом та вирішення даного спору становить 55 620,00 грн, яка відповідачем не спростована, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення як заявлені обґрунтовано та правомірно.

Щодо 3 % річних та втрат від інфляції.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно поданого позивачем розрахунку, за неналежне виконання договірних умов щодо оплати повної вартості отриманого за видатковою накладною №961 від 20.12.2022 Товару, відповідачу за період з 20.12.2022 до 22.02.2024 нараховано 3% річних в розмірі 1965,09 грн та інфляційні втрати на суму 3061,40 грн.

Водночас, перевіривши правильність здійсненого позивачем розрахунку втрат від інфляції та 3% річних та здійснивши оцінку доказів, на яких він ґрунтується, суд звертає увагу позивача, що відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, а відтак, з урахуванням приписів ч. 1 ст. 692 ЦК України щодо обов`язку Покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, за порушення строків сплати вартості отриманого за видатковою накладною №961 від 20.12.2022 Товару правомірним слід вважати нарахуванням 3% річних та втрат від інфляції, починаючи з наступного дня від дати отримання Товару, тобто з 21.12.2022 року.

З урахуванням викладеного, здійснивши розрахунок відсотків річних, починаючи з 21.12.2022 та в межах визначеного позивачем періоду (тобто до 22.02.2024), суд вважає правомірними та обґрунтованими вимоги про стягнення з відповідача 1960,51 грн 3% річних, а позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

В частині стягнення з відповідача 4,58 грн -3% річних суд відмовляє, позаяк вимоги в цій частині невірно розраховані Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрбудінвест-Торг».

В той же час, здійснивши власний арифметичний розрахунок заявлених вимог в частині нарахованих втрат від інфляції, судом встановлено, що розмір інфляційних за означений позивачем період є більшим та становить 3237,45 грн.

Разом з тим, враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 237 ГПК України суд позбавлений права виходити за межі позовних вимог при ухваленні рішення, а відтак підлягають до задоволення судом вимоги про стягнення з відповідача нарахованих позивачем за період з 21.12.2022 по 22.02.2024 року втрат від інфляції в сумі 3061,40 грн.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 73 ГПК Украни доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Сторонами у справі не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності інших обставин ніж ті, що досліджені судом, а відтак, розглянувши спір на підставі поданих сторонами доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги як обґрунтовано заявлені підлягають до часткового задоволення судом.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони у справі пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 81, 126, 129, 221, 236, 238, 240, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стоун Матерія» (88000, м. Ужгород, вул. Мукачівська, буд. 11, офіс 610, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбудінвест-Торг» (85306, м. Покровськ Донецької області, вул. Шмідта, буд. 161А; адреса для листування: 79049, м. Львів, а/с №10436, ) 55 620,00 грн (п`ятдесят п`ять тисяч шістсот двадцять гривень 00 копійок) заборгованості, 1960,51 грн (одну тисячу дев`ятсот шістдесят гривень 51 копійку) 3% річних, 3061,40 грн (три тисячі шістдесят одну гривню 40 копійок) втрат від інфляції та 3027,77 грн (три тисячі двадцять сім гривень 77 копійок) в повернення сплаченого судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного Господарського суду.

Повне судове рішення складено та підписано 19 липня 2024 року.

Суддя Лучко Р.М.