УХВАЛА

про часткове задоволення заяви про забезпечення позову

м. Київ

29.07.2024Справа № 910/9162/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши матеріали заяви заступника керівника Одеської обласної прокуратури про забезпечення позову у справі № 910/9162/24

за позовом заступника керівника Одеської обласної прокуратури (вул. Пушкінська, 3, м. Одеса, 65026; ідентифікаційний код 03528552) в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України (вул. Грушевського, 12/2, м. Київ, 01008)

до 1) Одеської обласної (військової) державної адміністрації (пр.-т. Шевченко, буд. 4, м. Одеса, 65032; ідентифікаційний код 00022585)

2) Южненської міської ради Одеського району Одеської області (пр.-т. Григорівського Десанту, 18, м. Южне, Одеська обл., 65481; ідентифікаційний код 2101803)

3) Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Хлібна гавань» (вул. Фонтанська дорога, 11, каб. 321, м. Одеса, 65014; ідентифікаційний код 30495209)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» (пр.-т. Берестейський, 14, м. Київ, 01135; ідентифікаційний код 38727770)

про усунення перешкод у розпорядженні акваторією морського порту та земельною ділянкою під нею, зобов`язання повернути земельну ділянку

без виклику представників учасників процесу,

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

До Господарського суду міста Києва звернувся заступник керівника Одеської обласної прокуратури (далі за текстом - Прокурор) в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України (далі за текстом - КСУ, Позивач) з позовом до Одеської обласної (військової) державної адміністрації (далі за текстом - Одеська ОДА, Відповідач-1), Южненської міської ради Одеського району Одеської області (далі за текстом - Южненська міськрада, Відповідач - 2), Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Хлібна гавань» (далі за текстом - ТОВ «ТД «Хлібна гавань», Відповідач-3, в якому Прокурор просить суд:

- усунути перешкоди власнику - державі в особі Кабінету Міністрів України у користуванні та розпорядженні акваторією морського порту Південний та земельною ділянкою під нею шляхом визнання незаконним та скасування розпорядження Одеської обласної державної адміністрації () від 17.01.2014 № 31/А 2014 «Про надання земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ХЛІБНА ГАВАНЬ» у довгострокову оренду на 49 років для будівництва, обслуговування та експлуатації об`єктів інженерно транспортної інфраструктури морського транспорту на території Новобілярської селищної ради Комінтернівського району Одеської області (за межами населених пунктів)»;

- усунути перешкоди власнику - державі в особі Кабінету Міністрів України у користуванні та розпорядженні акваторією морського порту Південний та земельною ділянкою під нею шляхом визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 21.01.2014, укладеного між Одеською обласною державною адміністрацією () та товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ХЛІБНА ГАВАНЬ» () щодо передачі в оренду земельної ділянки площею 11,7394 га, кадастровий номер :01:002:0109 (номер запису про речове право: 43776600 від 30.08.2021);

- усунути перешкоди власнику - державі в особі Кабінету Міністрів України у користуванні та розпорядженні акваторією морського порту Південний та земельною ділянкою під нею шляхом скасування державної реєстрації права комунальної власності Южненської міської ради Одеського району Одеської області () на земельну ділянку із кадастровим номером :01:002:0109 площею 11,7394 га (РНОНМ: 27; номер запису про речове право: 43776600 від 30.08.2021);

- усунути перешкоди власнику - державі в особі Кабінету Міністрів України у користуванні та розпорядженні акваторією морського порту Південний разом із земельною ділянкою під нею шляхом скасування державної реєстрації права оренди товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ХЛІБНА ГАВАНЬ» () щодо земельної ділянки із кадастровим номером :01:002:0109 площею 11,7394 га (РНОHM: 27; номер запису про інше речове право: 4501464);

- усунути перешкоди власнику - державі в особі Кабінету Міністрів України у користуванні та розпорядженні майном шляхом зобов`язання товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ХЛІБНА ГАВАНЬ» () повернути державі в особі Кабінету Міністрів України земельну ділянку із кадастровим номером :01:002:0109 площею 11,7394 га (РНОНМ: 27);

- усунути перешкоди власнику - державі в особі Кабінету Міністрів України у користуванні та розпорядженні майном шляхом зобов`язання Южненської міської ради Одеського району Одеської області () повернути державі в особі Кабінету Міністрів України земельну ділянку із кадастровим номером :01:002:0109 площею 11,7394 га (PHOHM: 27).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 09.09.2024.

Також разом із позовною заявою Прокурором подано заяву про забезпечення позов, в якій просить суд:

- накласти арешт на земельну ділянку площею 11,7394 га, що має кадастровий номер :01:002:0109 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 27);

- заборонити товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Хлібна Гавань» (ЄДРПОУ - 30495209) проводити будь які будівельні роботи на земельній ділянці площею 11, 7394 га, що має кадастровий номер :01:002:0109;

- заборонити Державній інспекції архітектури та містобудування України та її територіальним структурним підрозділам, на час розгляду та до набрання законної сили рішення у справі, здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо будівництва об`єктів нерухомості та введення їх в експлуатацію на земельній ділянці площею 11,7394 га, що має кадастровий номер :01:002:0109;

- заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь які реєстраційні дії щодо новостворених об`єктів нерухомого майна на земельній ділянці площею 11,7394 га, що має кадастровий номер :01:002:0109 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 27).

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ЗАЯВИ ТА ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Із поданої заяви про забезпечення позову вбачається, що Прокурор просить суд вжити заходи забезпечення у зв`язку з наступним.

17.01.2014 Одеською обласною державною адміністрацією прийнято розпорядження № 31/А 2014, яким затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ХЛІБНА ГАВАНЬ» у довгострокову оренду на 49 років, із земель водного фонду, що перебувають у запасі, для будівництва, обслуговування та експлуатації об`єктів інженерно транспортної інфраструктури морського транспорту на території Новобілярської селищної ради Комінтернівського району Одеської області (за межами населених пунктів). Пунктом 2 вказаного розпорядження вирішено надати ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ХЛІБНА ГАВАНЬ» у довгострокову оренду на 49 років земельну ділянку (кадастровий номер: :01:002:0109) площею 11,7394 га, в тому числі 11,7394 га для будівництва, обслуговування та експлуатації об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури морського транспорту на території Новобілярської селищної ради Комінтернівського району Одеської області (за межами населених пунктів).

На підставі вказаного розпорядження, 21.01.2014 між Одеською обласною державною адміністрацією і ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ХЛІБНА ГАВАНЬ» укладено договір оренди земельної ділянки (надалі Договір), згідно з яким Товариство приймає в строкове платне володіння і користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення загальною площею 11,7394 га, яка знаходиться за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, територія Новобілярської селищної ради (за межами населеного пункту).

Право оренди земельної ділянки площею 11,7394 га з кадастровим номером :01:002:0109 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 30.01.2014 (номер запису про інше речове право: 4501464, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27).

На виконання умов договору, сторонами складено акт приймання - передачі земельної ділянки, за яким орендодавець - Одеська ОДА передала, а орендар - ТОВ «ТД «Хлібна Гавань» прийняв земельну ділянку загальною площею 11, 7394 га, кадастровий номер :01:002:0109 в строкове платне користування та володіння.

В подальшому, державним реєстратором виконавчого комітету Южненської міської ради Одеського району Одеської області Дорофєєвою А.А. 03.09.2021 прийнято рішення про державну реєстрацію права комунальної власності на земельну ділянку площею 11, 7394 га, кадастровий номер :01:002:0109 за Южненською міською радою Одеського району Одеської області.

Однак, Прокурор зазначає, що земельна ділянка площею 11, 7394 га, кадастровий номер :01:002:0109 фактично розташована в акваторії Аджалицького лиману та являє собою частину водного об`єкту, а відтак в силу положень статті 14 Водного кодексу України саме КМУ є належним розпорядником акваторії, який в свою чергу жодних розпорядчих документів з приводу вилучення земельної ділянки та передачі її в оренду, а також в комунальну власність не видавав.

Зазначене стало підставою для звернення до суду з позовом про усунення перешкод у розпорядженні акваторією морського порту та земельною ділянкою шляхом визнання незаконним та скасування розпорядження Одеської обласної державної адміністрації, визнання недійсним договору землі, скасування державної реєстрації права комунальної власності та права оренди земельної ділянки, зобов`язання повернути земельну ділянку.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову обґрунтовуються наступним:

- на теперішній час договір оренди земельної ділянки, укладений з Відповідачем - 3 є дійсним, а відтак останній може укласти договір суборенди спірної земельної ділянки, або розпочати забудову земельної ділянки;

- Южненська міськрада на теперішній час є власником земельної ділянки, який може вчиняти будь - які дії, які можуть ускладнити виконання рішення суду, у разі задоволення позову, зокрема поділити земельну ділянку із кадастровим номером :01:002:0109 або об`єднати з іншими земельними ділянками;

- Відповідач-3 може зареєструвати речові права на об`єкти нерухомості, які будуть споруджені на земельній ділянці;

- земельна ділянка, стосовно якої Прокурор просить вжити заходи забезпечення, є предметом даного спору, що підтверджує зв`язок між заявленими вимогами та заходами забезпеченнями.

Так, зазначені дії відповідачів, на переконання Прокурора, може унеможливити поновлення інтересів держави за наслідками розгляду цієї справи та призвести до неефективності обраного прокурором способу захисту, що не буде відповідати принципу процесуальної економії, а також призведе до додаткових фінансових витрат позивачів.

При необхідності подання доказів, на обґрунтування власних доводів Прокурор посилається на постанову Верховного Суду у справі № 905/448/22 від 03.03.2023 в частині доказування очевидних речей.

Прокурор зазначає, що застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на спірну земельну ділянку унеможливить вчинення дій щодо її поділу, об`єднання та передачі прав на неї третім особам.

Заборона судом проводити будь які будівельні роботи на земельній ділянці площею 11,7394 га, з кадастровим номером :01:002:0109 дозволить уникнути ситуації, при якій будівництво та введення об`єктів в експлуатацію призведе до унеможливлення виконання майбутнього рішення суду та подвоєння судових процесів, а саме звернення до суду ще з одним позовом в інтересах позивача у справі.

Заборона Державній інспекції архітектури та містобудування України та її територіальним структурним підрозділам, на час розгляду та до набрання законної сили рішенням у справі, здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо будівництва об`єктів нерухомості та введення їх в експлуатацію на спірній земельній ділянці унеможливить ситуацію, при якій судом буде підтверджено недійсність договору оренди і повернуто земельну ділянку Кабінету Міністрів України, проте в силу розпочатого будівництва або зведення об`єкту, виконати рішення суду про повернення земельної ділянки буде неможливо.

Заборона органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно проводити будь які реєстраційні дії щодо новостворених об`єктів нерухомого майна на земельній ділянці площею 11,7394 га, з кадастровим номером :01:002:0109 мінімізує вірогідність набуття права власності відповідачами або третіми особами на збудовані об`єкти на спірній земельній ділянці.

МОТИВИ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 137 ГПК України закріплено вичерпний перелік заходів забезпечення позову.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову (частина 3 стаття 137 ГПК України).

Відповідно до пункту 1, 2 та 4 частини 1 статті 137 ГПК позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 16.06.2011 № 5-рп/2011 у справі № 1-6/2011 судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є запобігання можливому порушенню в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому ґарантується виконання судових актів. Цим забезпечується можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову. Тобто, забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника) або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача або особи, яка звернулася з відповідними вимогами у справі про банкрутство.

Вжиття заходів забезпечення позову відповідно до статті 136 ГПК України є правом суду, а за наявності відповідних виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 4 статті 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

У випадку звернення до суду з вимогами немайнового характеру не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. Аналогічна правова позиції викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

Із врахуванням викладеного вище та враховуючи обґрунтування поданої заявником заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для її часткового задоволення з огляду на наступне.

Звертаючись до суду з даним позовом Прокурор посилається на порушення інтересів держави та фактично незаконне вибуття із державної власності земельної ділянки водного фонду, розпоряджатися якою уповноважений лише Кабінет Міністрів України.

Враховуючи доводи Прокурора щодо відсутності будь яких розпорядчих документів про вилучення та / або передачу такої земельної ділянки третім особам, основною метою заходів забезпечення має бути збереження цілісності та правового стану спірної земельної ділянки, оскільки згідно переконань Прокурора наразі вона знаходиться в оренді у Відповідача-3 та у комунальній власності Відповідача-2.

Арешт майна - це тимчасовий захід, який має наслідком накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження. При вжитті такого заходу власник майна не обмежується у правах володіння та користування своїм майном, та не позбавляється їх.

Накладення арешту на майно не завдає шкоди та збитків відповідачу, не позбавляє його конституційних прав на володіння та користування вказаним нерухомим майном, здійснення господарської діяльності, отримання доходів, сплату податків тощо, а лише тимчасово обмежить право відповідача реалізувати вказане майно третім особам.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 03.12.2021 у справі №910/4777/21, на яку посилається скаржник.

Суд вказує, що в даному випадку нерухоме майно, на яке Прокурор просить суд накласти арешт безпосередньо стосується предмету спору даній справі, а застосування такого заходу забезпечення позову забезпечить збереження існуючого становища учасників судового спору до остаточного вирішення питання власності спірної земельної ділянки.

При цьому, суд вказує, що застосований судом захід забезпечення позову не обмежує правомочність фактичного власника майна, що відповідно свідчить про забезпечення збереження збалансованості інтересів сторін.

Зазначене вище відповідає висновкам Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладених у постанові від 15.01.2019 у справі № 915/870/18.

Вилучення власності в інтересах судочинства, яке не позбавляє власника його майна, а тільки тимчасово припиняє його можливості користуватися та розпоряджатися цим майном, зазвичай пов`язане із здійсненням контролю за використанням власності, що охоплюється сферою застосування другого абзацу статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Отже, допускається накладення судами арешту або інших обмежень щодо розпорядження майном особи, за умови дотримання таких вищенаведених вимог, встановлених статтею 1 Першого протоколу до Конвенції як законність, пропорційність та загальний інтерес.

Дана правова позиція відображена в постанові Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 910/13208/19.

Відтак, суд вважає за необхідне задовольнити заяву та вжити заходи забезпечення у вигляді накладення арешту на земельну ділянку.

Що стосується інших заходів суд зазначає, що вимога Прокурора про заборону Відповідачу-3 проводити будь які будівельні роботи на спірній земельній ділянці вже фактично є результатом задоволення позову, тобто такий захід за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, що не допускається згідно частини 11 статті 139 ГПК України.

Вимоги Прокурора про заборону Державній інспекції архітектури та містобудування України та її територіальним структурним підрозділам, на час розгляду та до набрання законної сили рішення у справі, здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо будівництва об`єктів нерухомості та введення їх в експлуатацію на земельній ділянці площею 11,7394 га, що має кадастровий номер :01:002:0109 та заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь які реєстраційні дії щодо новостворених об`єктів нерухомого майна на вказаній земельній ділянці на переконання суду є передчасними, оскільки Прокурором не надано доказів того, що на спірній земельній ділянці ведуться будь які будівельні роботи при тому, що Відповідачу - 3 земельна ділянка передану у тимчасове користування ще в 2014 році та на підставі правочину, докази визнання недійсним якого у суду відсутні.

Суд презюмує, що станом на дату подачі заяви про забезпечення будівництво на земельній ділянці площею 11,7394 га, що має кадастровий номер :01:002:0109 не ведеться, оскільки докази зворотного відсутні.

Зазначене відповідно виключає необхідність заборони вчинення дій щодо начебто існуючих новостворених об`єктів нерухомого майна на такій земельній ділянці в силу передчасності таких заходів, необґрунтованості та неадекватності оскільки вони порушують баланс інтересів сторін, оскільки Відповідач-2 станом на час розгляду заяви є законним власником земельної ділянки, а Відповідач-3 є її законним орендарем.

Відтак, заборона підготовки проведення будівельних робіт та самі будівельні роботи на даній стадії судового процесу є неспівмірними з позовними вимогами Прокурора та наданою суду доказовою базою, оскільки враховуючи висновки суду наразі не вбачається за можливе встановити можливість ускладнення чи унеможливлення ефективного поновлення прав Позивача, за захистом яких Прокурором звернувся до суду.

При цьому, вжиття зазначених заборон може вплинути на господарську діяльність Відповідача-3, що є недопустимим до вирішення спору по суті.

Суд зазначає, що посилання Прокурора на постанову Верховного Суду у справі № 905/448/22 від 03.03.2023 в частині доказування очевидних речей не нівелює обов`язок останнього довести наявність обставин, на які він посилається та не звільняє його від такого обов`язку оскільки кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (частини третя статті 13 ГПК України).

Дослідивши правовий висновок, викладений у вказаній вище постанові суд зазначає, що у справі № 905/448/22 суд касаційної інстанції досліджував питання необхідності доказування не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном, яке визнано судом очевидним та надання доказів чого є заздалегідь недосяжним стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Водночас в справі № 910/9162/24 Прокурор жодним чином не обмежений у наданні інформації щодо наявності будівельних робіт на спірній земельній ділянці, що підтвердило б його доводи та аргументи та могло б бути достатнім доказом необхідності вжиття запобіжних заходів про які він просить.

Додатково суд звертає увагу, що вжиття запобіжних заходів не може зводитися до їх вжиття про всякий випадок та без достатньої необхідності.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статей 73-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно статтею 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до частин 1 та 6 статті 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ ЗАЯВИ

Підсумовуючи викладене, дотримуючись принципу змагальності, рівності та верховенства права, суд дійшов висновку, що заява Позивача про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, а саме в частині накладення арешту на спірне нерухоме майно.

Керуючись статтями 136-139, 140, статтею 234 та 235 ГПК України, Господарський суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

1. Заяву заступника керівника Одеської обласної прокуратури про забезпечення позову у справі № 910/9162/24 - задовольнити частково.

2. Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 11,7394 га, що має кадастровий номер :01:002:0109 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 27).

3. У задоволенні іншої частини заяви - відмовити.

4. Боржником за даною ухвалою є: Южненська міська рада Одеського району Одеської області (пр.-т. Григорівського Десанту, 18, м. Южне, Одеська обл., 65481; ідентифікаційний код 2101803)

5. Стягувачем за даною ухвалою є: Одеська обласна прокуратура (вул. Пушкінська, 3, м. Одеса, 65026; ідентифікаційний код 03528552).

6. Ухвала є виконавчим документом, виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень та дійсна для пред`явлення до виконання до 29.10.2024.

Ухвала набрала законної сили 29.07.2024 та може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її підписання до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст ухвали підписано: 29.07.2024

Суддя Антон ПУКАС