УХВАЛА

19 липня 2024 року

м. Київ

cправа № 903/1174/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мамалуй О.О. - головуючий, Баранець О.М., Губенко Н.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги виконавчого комітету Луцької міської ради

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.06.2024

у складі колегії суддів: Тимошенко О.М. - головуючий, Юрчук М.І., Крейбух О.Г.

та на рішення господарського суду Волинської області від 27.02.2024

суддя: Гарбар І.О.

у справі № 903/1174/23

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Комтех Аутдор"

до виконавчого комітету Луцької міської ради

про стягнення 168 802,33 грн,

ВСТАНОВИВ:

Виконавчий комітет Луцької міської ради звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.06.2024 та на рішення господарського суду Волинської області від 27.02.2024 у справі № 903/1174/23.

10.07.2024 до Верховного Суду надійшли заперечення товариства з обмеженою відповідальністю "Комтех Аутдор" проти відкриття касаційного провадження у цій справі. В обґрунтування заперечень заявник зазначає, що касаційна скарга відповідача за формою і змістом не відповідає всім вимогам пункту 2 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), наведені скаржником судові справи, на які він посилається в касаційній скарзі не є подібними до цієї справи, що виключає відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України. У запереченнях товариство з обмеженою відповідальністю "Комтех Аутдор" зазначає, що посилання касатора на випадки оскарження судових рішень у малозначних справах, які встановлені підпунктами "а" та "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України є безпредметними, з огляду на відсутність подібності наведених у скарзі судових справ з цією справою, це стосується і тверджень скаржника про те, що справа також має для нього виняткове значення з огляду на наявність суперечливих судових рішень, що призводить до юридичної невизначеності та порушення принципу верховенства права.

При перевірці матеріалів касаційної скарги Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в)справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

За змістом частини сьомої статті 12 ГПК України розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Позов у цій справі подано у 2023 році.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2023 установлено у розмірі 2 684,00 грн.

Предметом позову у цій справі є стягнення 168 802,33 грн, отже, відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 12 ГПК України справа №903/1174/23 є малозначною, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Звертаючись до суду касаційної інстанції, скаржник зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки при наявності усталеної практики Верховного Суду в аналогічних справах, суди обох інстанцій у цій справі прийняли рішення, які повністю суперечать наведеній практиці Верховного Суду, що у свою чергу спричиняє наявність суперечливих рішень та призводить до порушення права на справедливий суд, закріпленого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини. Скаржник стверджує, що ухвалення судових рішень, які суперечать одне одному, створює у нього ситуацію юридичної невизначеності, що спричиняє зменшення довіри до судової системи, у той час як ця довіра є важливим елементом держави, що керується принципом верховенства права. На думку скаржника, однакове застосування закону за подібних обставин справи та доказової бази обумовлює довіру громадськості до судів та покращує громадську думку стосовно справедливості та правосуддя, яка у даному випадку погіршує таку думку.

Виконавчий комітет Луцької міської ради також зазначає, що ця справа має для нього виняткове значення, адже наявність суперечливих судових рішень призводить до юридичної невизначеності, порушення принципу верховенства права та як результат не можливості скаржнику ефективно відстоювати свої права як учасника судових процесів, які можуть виникати у подальшому від інших юридичних осіб з аналогічних підстав та нагромадженню безпідставного боргового навантаження на бюджет Луцької міської територіальної громади, та як наслідок погіршення життєдіяльності мешканців громади.

Водночас з огляду на зміст касаційної скарги доводи, наведені у ній скаржником, в контексті прийнятих у цій справі судових рішень не дають підстав для висновку, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Посилання скаржника на те, що справа № 903/1174/23 має для нього виняткове значення належним чином не обґрунтоване, оскільки є лише власним припущенням скаржника, не підтверджене жодними доказами та зводиться лише до незгоди з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій. Інші доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі, зводяться до заперечення встановлених судами першої і апеляційної інстанцій обставин справи з одночасним тлумаченням скаржником власного викладення обставин справи, до переоцінки доказів, які були здійсненні судами попередніх інстанцій під час розгляду справи по суті і в цілому до заперечення результату розгляду справи.

Верховний Суд зазначає, що визначені підпунктами "а", "б", "в", "г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки є винятками із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку принцип "правової визначеності" буде порушено.

Подана касаційна скарга не містить обґрунтувань, які могли б бути визнані такими, що підпадають під дію підпунктів "а", "б", "в", "г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою виконавчого комітету Луцької міської ради на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.06.2024 та на рішення господарського суду Волинської області від 27.02.2024 у справі № 903/1174/23, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 233, 234, 235, пунктом 2 частини третьої статті 287, пунктом 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити виконавчому комітету Луцької міської ради у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.06.2024 та на рішення господарського суду Волинської області від 27.02.2024 у справі №903/1174/23.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. О. Мамалуй

Судді О. М. Баранець

Н. М. Губенко