ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2024м. ДніпроСправа № 904/1561/24

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Панна С.П., розглянувши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників

за позовом Державної установи "Сумський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України", 40022, м.Суми, вул.Привокзальна, буд.27,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг", 49000, м.Дніпро, вул.Мандриківська, 47, оф.503,

про визнання додаткової угоди №1 до договору про закупівлю товарів № 30/126 від 09.03.2021 р. недійсною та стягнення безпідставно набутих грошових коштів

СУТЬ СПОРУ:

Державна установа "Сумський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України" звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг", в якій просить суд:

- визнати додаткову угоду № 1 від 11.03.2021р. до договору закупівлю товарів № 30/126 від 09.03.2021р. укладеного між Державною установою "Сумський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" недійсною;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" () на користь Державної установи "Сумський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України" (р/р UA0084481, Державна казначейська служба України, ) безпідставно отримані кошти в сумі 47 680,00грн. та судовий збір в розмірі 6 056,00грн.

Ухвалою суду від 11.04.2024р. позовну заяву Державної установи "Сумський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України" - залишено без руху. Встановлено Державній установі "Сумський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України" строк для усунення недоліків - 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, а саме, зазначити відомості про наявність або відсутність електронного кабінету у позивача та відповідача (з доказами направлення відповідачу); докази сплати судового збору в розмірі 3 028,00грн.

18.04.2024р. до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 18.04.2024р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідач не скористався своїм правом, не направив до суду відзив на позовну заяву. Копію ухвали суду від 18.04.2024р., направлену на адресу відповідача, останній отримав 30.04.2024р., про що свідчить рекомендоване повідомлення 977, наявне в матеріалах справи.

Враховуючи предмет та підстави позову у даній справи, суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Відповідно до частини 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Справа згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод розглядалася протягом розумного строку, у зв`язку із вжитими в Україні карантинними заходами та згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" введенню в Україні воєнного стану з 24 лютого 2022 року.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Суддя Панна С.П. перебувала на лікарняному в період з 08.07.2024р. по 19.07.2024р.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

09.03.2021р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (надалі - постачальник) та Державною установою "Сумський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України" (надалі - замовник) був укладений договір № 30/126 про закупівлю товарів.

Відповідно до п.1.1. договору учасник приймає на себе зобов`язання передати замовнику у власність бензин А-92, дизельне паливо (код ДК021:20-9 "Нафта і дистиляти") надалі - товар, а замовник зобов`язується сплатити і прийняти вказаний товар:

- бензин А-92, 24000 л, ціна з урахуванням ПДВ за 1 літр - 22,50грн., сума з ПДВ - 540 000,00грн.;

- дизельне паливо, 2000 л, ціна з урахуванням ПДВ за 1 літр - 23,50грн., сума з ПДВ - 47 000,00грн.

Всього без ПДВ - 489166,67грн., ПДВ - 97833,33грн., всього з ПДВ - 587 000,00грн.

Пунктом 1.2. договору передбачено, що продаж товару здійснюється відповідно до Закону України "Про публічні закупівлі" 922-VIII від 25.12.2015р. (зі змінами)

Згідно п.1.3. договору, відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скретч-картки) на отримання товару відповідно "Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами" затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.02.1997. (п.2.5. договору)

Товар вважається переданим учасником і прийнятим замовником по кількості і якості з моменту отримання товару згідно умов договору. (п.2.1. договору)

Строк поставки товарів - до 31.12.2021р., або до закінчення терміну дії довірчого документу. (п.5.1. договору)

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін. (п.10.1. договору)

Відповідно до п.10.2. договору строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.10.1. цього договору та діє до 31 грудня 2021 року. Дія договору про закупівлю може бути продовжена на строк, достатній для проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі на початку наступного року в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в початковому договорі про закупівлю, укладеному в попередньому році, якщо видатки на досягнення цієї цілі затверджено в установленому порядку.

Листом від 10.03.2021р. № б/н відповідач направив на адресу позивача лист в якому повідомив про те, що у зв`язку з коливанням ціни на паливо в Україні станом на 10.03.2021р. діючі ціни на товар (паливо) становлять: Бензин А-92 Energy - 24грн. 50коп., в т.ч. ПДВ; дизельне паливо Energy - 25грн. 50 коп. в т.ч. ПДВ, та просив внести зміни до договору № 30/126 від 09.03.2021р.

11.03.2021р. сторонами була підписана додаткова угода № 1 до договору про закупівлю товарів №30/126 від 09.03.2021 року про зменшення кількості товару при цьому збільшення суми договору не відбулося, а саме, були внесені зміни до п.1.1. договору та який був викладений в наступній редакції:

учасник приймає на себе зобов`язання передати замовнику у власність бензин А-92, дизельне паливо (код ДК021:20-9 "Нафта і дистиляти") надалі - товар, а замовник зобов`язується сплатити і прийняти вказаний товар:

- бензин А-92, 22 000 л, ціна з урахуванням ПДВ за 1 літр - 24,50грн., сума з ПДВ - 539 000,00грн.;

- дизельне паливо, 1840 л, ціна з урахуванням ПДВ за 1 літр - 25,50грн., сума з ПДВ - 46 920,00грн.

Всього без ПДВ - 488266,67грн., ПДВ - 97653,33грн., всього з ПДВ - 585 920,00грн.

12.03.2021р. сторонами була укладена додаткова угода № 2 до договору про закупівлю товарів №30/126 від 09.03.2021 про внесення змін до номеру Договору та внесення змін до реквізитів ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ».

В період з 21.10.2022р. по 17.11.2022р. Державною аудиторською службою України Управлінням Північно-Східного офісу Держаудитслужби в Сумській області було проведено перевірку закупівель у Державній установі «Сумський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» про, що видано Акт перевірки від 24.11.2022 р. №201808-31/02. В ході перевірки було встановлено, що в результаті безпідставно підвищеної ціни на товар Бензин А-92 та дизельне паливо, ДУ «Сумський ОЦКПХ МОЗ» було допущено порушення вимог пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», а саме: надмірно сплачені кошти ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» на загальну суму 47 680,00грн., що призвело до негативних наслідків нераціонального використання бюджетних коштів.

Після перевірки Держаудитслужби позивач письмово звернувся до Сумської торгово-промислової палати з проханням надати інформацію щодо коливання ціни на паливо в Сумській області, лист від 24.01.2023 р. №01/196, у відповідь на який Сумська торгово-промислова палата надала офіційний висновок про результати цінового моніторингу.

Позивачем на адресу відповідача була надіслана претензія від 02.02.2023р. №01-7/294 з проханням відшкодувати збитки завдані внаслідок оплати товару за безпідставно завищеними цінами в сумі 47 680,00грн., яка була залишена відповідачем без відповіді.

Позивачем, повторно, було направлено відповідачу претензію №2 від 19.04.2023 р. №01-7/940 з проханням вирішити питання повернення грошових коштів мирним шляхом, яка також була залишена відповідачем без відповіді.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав.

З врахуванням вищевикладеного вбачається, що додаткову угоду № 1 від 11.03.2021р. в частині збільшення ціни за одиницю товару (бензину А-92 - 3 22,50грн. до 24.50грн. та дизельного пального - з 23,50грн. до 25,50грн.) позивачем укладено в порушення вимог пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", яким визначено збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

Загалом внаслідок безпідставного підвищення ціни товару - бензин А 92 та дизельне паливо, зайво сплачено коштів відповідачу на загальну суму 47 680,00грн., яка підтверджується матеріалами справи, підлягаю до стягненню, а також визнання додаткової угоди № 1 від 11.03.2021р. до договору закупівлю товарів № 30/126 від 09.03.2021р. укладеного між Державною установою "Сумський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" недійсною.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст.265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення містить ст. 712 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст.712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів і загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 Цивільного кодексу України (ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Приписи ч.1 ст.203 ЦК України передбачають, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 217 ЦК України передбачено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Згідно з ч. 1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (ч. 1, 3 ст. 180 ГК України).

Відповідно до ст.1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).

Загальна умова ч.1 ст.1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

У випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Положення глави 83 ЦК України "Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави" застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення необхідна наявність наступних умов: 1) збільшення майна в однієї особи (вона набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння); 2) втрата майна іншою особою, тобто збільшення або збереження майна в особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; 3) причинний зв`язок між збільшенням майна в однієї особи і відповідною втратою майна іншою особою; 4) відсутність достатньої правової підстави для збільшення майна в однієї особи за рахунок іншої особи, тобто обов`язковою умовою є збільшення майна однієї сторони (набувача), з одночасним зменшенням його в іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином, тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, передбачених нормами статті 11 ЦК України.

Зокрема, набуття відповідачем як однією зі сторін зобов`язання коштів за рахунок іншої сторони не в порядку виконання договірного зобов`язання, а поза підставами, передбаченими договором, внаслідок перерахування на рахунок відповідача понад вартість товару, який було поставлено, виключає застосування до правовідносин сторін норм зобов`язального права, а є підставою для застосування положень статті 1212 Цивільного кодексу України.

Щодо обґрунтування кожного доказу суд зазначає наступне.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання додаткової угоди № 1 від 11.03.2021р. до договору закупівлю товарів № 30/126 від 09.03.2021р. укладеної між Державною установою "Сумський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" недійсною та стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно отримані кошти в сумі 47 680,00грн.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в розмірі 6 056,00грн. покладається на відповідача.

Керуючись статтями 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Визнати додаткову угоду № 1 від 11.03.2021р. до договору закупівлю товарів № 30/126 від 09.03.2021р. укладену між Державною установою "Сумський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" недійсною.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг", 49000, м.Дніпро, вул.Мандриківська, 47, оф.503, на користь Державної установи "Сумський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України" (р/р UA0084481, Державна казначейська служба України, , 40022, м.Суми, вул.Привокзальна, буд.27) безпідставно отримані кошти в сумі 47 680,00грн. та судовий збір в розмірі 6 056,00грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 22.07.2024

Суддя С.П. Панна