СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року м. Харків Справа № 922/5121/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Гребенюк Н.В. , суддя Шутенко І.А.

за участю секретаря судового засідання Соляник Н.В.

за участю представників сторін:

позивача не з`явився,

відповідача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ДАНІКА (вх. №1234Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 26.02.2024 та на додаткове рішення господарського суду Харківської області від 11.03.2024 у справі №922/5121/23 (повний текст яких складено та підписано 29.02.2024 та 13.03.2024 відповідно в приміщенні господарського суду Харківської області суддею Лавровою Л.С.)

за позовом Управління комунального майна та приватизації департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (Україна, 61003, Харківська область, місто Харків, Майдан Конституції, будинок 16, ідентифікаційний код особи 14095412)

до Товариства з обмеженою відповідальністю ДАНІКА (Україна, 61003, Харківська область, місто Харків, Майдан Павлівський, будинок 5, квартира 53, ідентифікаційний код особи 37762704)

про стягнення коштів, розірвання договору та зобов`язання звільнити приміщення,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 26.02.2024 у справі № 922/5121/23 задоволено позовні вимоги Управління комунального майна та приватизації департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю ДАНІКА на користь Управління комунального майна та приватизації департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради заборгованість в розмірі 8 655,21 грн, пеню - 7 651,15 грн та 6 441,60 грн судового збору.

Розірвано Договір оренди № 5249 від 11 вересня 2013 року, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю ДАНІКА.

Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю ДАНІКА звільнити та повернути Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради нежитлові приміщення цокольного поверху № 49-:-53, 59-:-61 загальною площею 102,4 кв.м в житловому будинку розташованому за адресою: м. Харків, вулиця Зернова, 6, літ. А-5 протягом трьох робочих днів з дня набрання рішенням законної сили.

Додатковим рішенням господарського суду Харківської області від 11.03.2024 у справі №922/5121/23 задоволено заяву Управління комунального майна та приватизації департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (вх. 5975, 5978 від 05.03.2024) про розподіл судових витрат.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю ДАНІКА на користь Управління комунального майна та приватизації департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради витрати на правничу допомогу в розмірі 12212,25 грн.

Не погодившись з рішеннями, ухваленими господарським судом першої інстанції, до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось ТОВ ДАНІКА, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 26.02.2024 та додаткове рішення господарського суду Харківської області від 11.03.2024 у справі № 922/5121/23.

В обґрунтування вимог скарги про скасування рішення господарського суду Харківської області від 26.02.2024 у даній справі заявник зазначає наступне: ТОВ ДАНІКА є сумлінним платником і завжди докладало зусиль для виконання своїх обов`язків, зокрема, після уточнення ситуації зі сплатою орендної плати на особистому прийомі в Управлінні комунального майна 23.10.2023, було сплачено суму 20000,00 грн згідно з усними домовленостями, однак незважаючи на вказані домовленості Управління комунального майна та приватизації департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради подало позов до суду в даній справі; на адресу ТОВ ДАНІКА не надходили документи про досудове врегулювання розбіжностей, тоді як у ст.19 ГПК України зафіксовано необхідність і можливість застосування досудового врегулювання спору; у позовній заяві зазначено, що договір № 5249 від 11.09.2013 укладено з ТОВ Ластівка, що не відповідає дійсності; позивач не надав доказів надсилання відповідачеві листа №792 від 20.02.2023 про заборгованість за договором; поза увагою господарського суду залишилися форс-мажорні обставини, які підтверджені листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1. Також апелянт зазначає, що місцевий господарський суд розглянув справу за відсутності представника ТОВ ДАНІКА, не маючи відомостей про належне повідомлення вказаного учасника справи про судове засідання; поштова кореспонденція не вручалася вказаному товариству через бездіяльність працівників відділення зв`язку.

Заперечуючи проти висновків додаткового рішення господарського суду Харківської області від 11.03.2024, апелянт зазначає, що тривалість усіх судових засідань, в яких брав участь адвокат позивача, складала 32 хвилини (зокрема, судове засідання 26.02.2024 тривало з 09:46 по 09:56 год.); якщо розраховувати вартість послуги «участь у судовому засіданні», керуючись рішенням Ради адвокатів Харківської області від 21.07.2021 №13/1/17, на яке посилається позивач, враховуючи, що мінімальна заробітна плата на грудень 2023 року становила 6700,00 грн, тобто вартість однієї години (виходячи зі ставки 0,25 мінімальної заробітної плати на день оплати) складає 1675,00 грн, відповідач вважає, що фактична вартість участі адвоката у судових засіданнях складає 893,44 грн, а вартість складання позовної заяви 6700,00 грн (тобто розмір 1 мінімальної заробітної плати), усього 7593,44 грн.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.05.2024 витребувано у господарського суду Харківської області матеріали справи № 922/5121/23, відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги до надходження матеріалів справи. 23.05.2024 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №922/5121/23.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.05.2024 апеляційну скаргу було залишено без руху з підстав несплати судового збору у встановленому законом розмірі, а також з огляду на те, що скаржник не навів поважних причин пропуску строку апеляційного оскарження.

Після усунення заявником недоліків скарги, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.06.2024 відкрито апеляційне провадження за вказаною скаргою, встановлено строк позивачу для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 10 днів (з урахуванням вимог ст. 263 ГПК України) з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження, призначено справу до розгляду на "23" липня 2024 р. на 14:15 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань. № 132.

Вказану ухвалу в електронному вигляді було доставлено в електронні кабінети сторін у системі «Електронний суд» 06.06.2024 о 20:20 год.

13.06.2024, тобто в межах установленого судом строку, позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Позивач із посиланням на рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002 № 15-рп/2002 зазначає, що направлення претензії відповідачеві не було обов`язковим, оскільки відповідач знав про наявність заборгованості, бо перестав сплачувати за орендну плату ще у березні 2022 року, попередньо не надіславши позивачу ніякої заяви про відтермінування оплати чи інших пояснень. На думку позивача, зазначене є підставою для стягнення заборгованості та для дострокового розірвання договору оренди; також відповідачем не подано доказів неможливості виконання зобов`язання (Сертифікату ТПП, засвідченого регіональних органом, або інших доказів); відповідач не надавав до суду клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката та заперечень стосовно неспівмірності заявлених позивачем витрат на правничу допомогу. Окрім того, позивач повідомляє, що попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, які Управління понесло у зв`язку із розглядом справи складається з витрат на професійну правничу допомогу у сумі 30000,00 грн, і зазначає, що докази, які підтверджують фактичний розмір понесених позивачем судових витрат, зокрема витрат, пов`язаних з правничою допомогою, будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

18.06.2024 відповідач надав відповідь на відзив на апеляційну скаргу. Заперечуючи проти доводів позивача, ТОВ ДАНІКА наполягає на тому, що досудовий порядок врегулювання спору мало бути дотримано і що товариство надало суду виписку за рахунком за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 про проведення оплати за договором за 2022 рік незважаючи на складну ситуацію; суд першої інстанції не звернув увагу на передбачені договором оренди механізми досудового врегулювання спору між сторонами; форс-мажорні обставини в даному випадку мали місце, при цьому сертифікат ТПП України (про відсутність якого зазначає позивач) не є беззаперечним доказом наявності цих обставин. Стосовно додаткового рішення відповідач зазначає, що при поданні заяви до господарського суду про ухвалення вказаного рішення представник позивача не надав належних доказів на підтвердження своїх повноважень, у матеріалах справи містяться два ордери, і незрозуміло, за яким саме договором і ордером діяв представник позивача. Також відповідач зазначає, що він не був повідомлений про розгляд справи в суді першої інстанції, а тому був позбавлений можливості надати клопотання про зменшення витрат на правову допомогу.

23.07.2024 до суду надійшло клопотання ТОВ ДАНІКА про відкладення розгляду справи, в якому вказане товариство зазначає, що його директор Нестеренко Л.П. є внутрішньо переміщеною особою, яка проживає у смт. Васищеве і яка через похилий вік та хворобу не може прибути в судове засідання 23.07.2024. Також заявник зазначає, що представник ТОВ ДАНІКА адвокат Задніпровський О.О. 22.07.2024 бере участь у судовому засіданні Комінтернівського районного суду м. Харкова і також не має можливості прибути в судове засідання Східного апеляційного господарського суду у справі № 922/5121/23 (доказів участі адвоката Задніпровського О.О. в іншому судовому засіданні до клопотання не додано).

23.07.2024 представник Управління комунального майна та приватизації департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, адвокат Батіг В.В., також подав клопотання про відкладення розгляду справи, в якому посилається на те, що він здійснює представництво інтересів позивача у справах №922/2352/24 та №922/2348/24, в яких підготовчі засідання призначено на 23.07.2024 на 14:30 та на 15:00 відповідно (до заяви додано копії ухвал господарського суду Харківської області про відкриття провадження у вказаних справах, в яких позивачем є Управління комунального майна та приватизації департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради).

У судове засідання 23.07.2024 представники сторін не прибули.

Стосовно клопотань сторін про відкладення розгляду справи колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.11 ст.270 ГПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Відповідно до усталеної правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, в постановах від 24.04.2024 у справі № 910/435/23, від 01.05.2024 у справі № 910/9635/22, відкладення розгляду справи є правом суду, основною передумовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідно до ч.4 ст.13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Як було встановлено вище, обидві сторони були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи належним чином та завчасно, тобто в ході апеляційного розгляду даної справи апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, у межах встановленого строку. При цьому явка представників учасників у судове засідання обов`язковою не визнавалася.

Відповідач посилається на неможливість участі в судовому засіданні директора підприємства, який є особою похилого віку, а також стверджує про неможливість прибуття в судове засідання представника ТОВ ДАНІКА адвоката Задніпровського О.О., посилаючись на те, що вказаний адвокат бере участь у судовому засіданні Комінтернівського районного суду м. Харкова 22.07.2024. Однак заявником не обґрунтовано, яким чином участь у судовому засіданні 22.07.2024 в іншому суді у м. Харкові перешкодила адвокату прибути до засідання Східного апеляційного господарського суду наступного дня, тобто 23.07.2024. Окрім того, до заяви не додано доказів на підтвердження обставин щодо участі представника ТОВ ДАНІКА у будь-яких інших судових засіданнях.

Позивач до клопотання про відкладення розгляду справи додав роздруківки відповідних ухвал господарського суду Харківської області у справах №922/2352/24 та №922/2348/24 за позовами Управління комунального майна та приватизації департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, в яких підготовчі засідання призначено на 23.07.2024 на 14:30 та на 15:00 відповідно. Проте, як вбачається з матеріалів даної справи №922/5121/23, адвокат Батіг В.В. є не єдиним представником позивача. Зокрема, відзив на апеляційну скаргу (т.2, а.с.114) було подано адвокатом Меркуловою Н.А., яка також є повноважним представником Управління комунального майна та приватизації департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради. Однак доказів неможливості прибуття вказаного представника (або іншого адвоката) в судове засідання 23.07.2024 позивач не надав.

Сторони також не довели неможливості вирішення спору у судовому засіданні 23.07.2024 враховуючи, що їх правову позицію викладено в апеляційній скарзі, у відзиві на апеляційну скаргу та у відповіді на відзив на апеляційну скаргу, а також з огляду на ту обставину, що явка представників учасників справи не визнавалася обов`язковою.

Оскільки судом апеляційної інстанції було створено всі необхідні умови для реалізації сторонами своїх процесуальних прав, колегія суддів дійшла висновку про відмову представникам обох сторін у задоволенні клопотань про відкладення розгляду справи та визнала за можливе розглянути справу у даному судовому засіданні за відсутності представників позивача та відповідача.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам та розглянувши справу в порядку ст. 269 ГПК України, колегія суддів зазначає наступне.

11 вересня 2013 року між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю ДАНІКА (орендар) було укладено Договір оренди № 5249 (т.1, а.с.9). Предметом зазначеного Договору, відповідно до п. 1.1. є строкове платне користування Майном, яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова. Пунктом 2.1. Договору передбачено, що набуття орендарем права користування майном настає після підписання сторонами цього Договору та акта приймання-передачі майна.

Об`єкт оренди, визначений договором, був переданий орендодавцем орендареві згідно акта приймання-передачі від 11 вересня 2013 року.

Умовами Договору передбачено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади м. Харкова та пропорції її розподілу, Додаток 2 до Положення про оренду майна територіальної громади м. Харкова, затвердженої рішення 14 сесії Харківської міської ради 7 скликання № 755/17від 20.09.2017. Орендна плата за місяць в момент укладання Договору становила 458,02 грн (чотириста п`ятдесят вісім гривень 02 коп.) без ПДВ за серпень 2013 року. Ставка орендної плати 5% (п`ять відсотків).

Додатковою угодою № 3 від 30.07.2019 року Договір було викладено в новій редакції, згідно якою базова орендна плата становила 1 158,80 грн (одну тисячу сто п`ятдесят вісім гривень 80 коп.) без ПДВ за червень 2019 року. Ставка орендної плати 5% (п`ятнадцять відсотків).

Відповідно до п. 3.3. Договору, нарахування орендної плати починається з дати підписання акта приймання-передачі. Пунктом 3.5. Договору визначено, що орендна плата за орендоване майно сплачується орендарем щомісяця не пізніше 15 (20 в редакції Додаткової угоди № 3 від 30.07.2019 року) числа наступного місяця. Відповідно до п. 3.6. Договору, розмір орендної плати за кожний місяць визначається шляхом коригування орендарем розміру орендної плати за минулий місяць на індекс інфляції за поточний місяць і сплачується ним самостійно. Орендар сплачує орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Згідно п. 11 Методики, розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Відповідно до п. 3.10. Договору, орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується на користь балансоутримувача та бюджету м. Харкова з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня за кожний день прострочення (включаючи день проплати). Згідно п. 3.4. Договору, нарахування орендної плати та пені припиняється з дати підписання акта приймання-передачі майна або з моменту розірвання Договору відповідно до п. 10.6. Відповідно до п. 7.3. Договору, у разі прострочення Орендарем виконання зобов`язання щодо сплати орендної плати в повному обсязі чи частково нарахування та стягнення пені проводиться до моменту сплати основної суми боргу у встановленому п. 3.10 Договору порядку незалежно від строку та моменту, коли зобов`язання повинно було бути виконано.

Відповідно до пп. 4 п. 7.2. Договору Орендодавець має право вимагати розірвання Договору та відшкодування збитків у разі внесення Орендарем 3-х орендних платежів не в повному обсязі. Також, згідно з пп. 4 п. 7.2. Договору право вимагати розірвання Договору, також, виникає у разі, якщо Орендар не виконує пп. 3.5, 3.6, 3.7, 4.1, 4.2, 4.3, 4.4., 4.6, 4.7, 4.8, 4.9, 4.10, 4.11, 4.12, 4.13, 4.16, 4.17, 4.18, 4.20 Договору.

Відповідно до п. 10.3. Договору, договір може бути розірвано на вимогу однієї зі сторін за рішенням суду у випадках, передбачених чинним законодавством та умовами цього Договору. Відповідно до п. 10.6. Договору, дія Договору оренди припиняється, зокрема, достроково за згодою сторін або за рішенням суду.

Відповідач належним чином не виконав обов`язки зі сплати орендних платежів у строк, порядку та розмірі, що були встановлені договором.

За таких обставин, Управління комунального майна та приватизації департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради 03.12.2023 звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ДАНІКА, в якому просило суд:

1. Розірвати Договір оренди № 5249 від 11.09.2013 року, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю ДАНІКА.

2. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю ДАНІКА звільнити та повернути Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради нежитлові приміщення цокольного поверху № 49-:-53, 59-:-61 загальною площею 102,4 кв.м в житловому будинку розташованому за адресою: м. Харків, вулиця Зернова, 6, літ. А-5 протягом трьох робочих днів з дня набрання рішенням законної сили.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ДАНІКА на користь Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради 47 962,31 грн, а саме, заборгованість у сумі 34 447,82 грн та пеня у сумі 13 514,49 грн за Договором оренди № 5249 від 11.09.2013 року.

Як вбачається з доданої до позовної заяви таблиці (т.1, а.с.37), розрахунок заборгованості, з урахуванням часткових оплат, здійснено за період з серпня 2016 року по листопад 2023 року.

Позовну заяву підписано представником позивача, адвокатом Меркуловою Н.А., яка на підтвердження своїх повноважень надала ордер №1152428 від 09.10.2023 (т.1, а.с.8), виданий адвокатським бюро «Антона Новакова» на підставі договору про надання правової допомоги №27 від 22.09.2023.

25.01.2024 Управління комунального майна та приватизації департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради подало до господарського суду заяву про зменшення розміру позовних вимог (т.1, а.с.69), в якій, залишивши незмінними вимоги про розірвання договору оренди та про повернення орендованого майна, зменшило розмір заявлених до стягнення сум заборгованості з орендної плати та пені, а саме, просило стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 8 655,21 грн, пеню - 7 651,15 грн та 6 441,60 грн судового збору.

Заяву про зменшення розміру позовних вимог підписано представником позивача, адвокатом Меркуловою Н.А., яка на підтвердження своїх повноважень надала ордер №1152429 від 02.01.2024 (т.1, а.с.71), виданий адвокатським бюро «Антона Новакова» на підставі договору про надання правової допомоги №45 від 29.12.2023.

В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначив про врахування періоду звільнення відповідача від орендної плати з 24.02.2022 по 30.09.2022. Згідно з доданим до заяви розрахунком (т.1, а.с.72), його здійснено за період з серпня 2016 року по січень 2024 року, зокрема, в ньому враховано сплату відповідачем у грудні 2023 року 20000,00 грн орендної плати.

Суд першої інстанції рішенням від 26.02.2024 задовольнив позов з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

04.03.2024 позивач через систему «Електронний суд» подав заяву (вх. № 5975, 5978) про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу по справі № 922/5121/23, в якій просив стягнути з ТОВ ДАНІКА 12 212,25 грн витрат на професійну правничу допомогу. Заяву підписано представником позивача, адвокатом Меркуловою Н.А.

До заяви додано: копію договору про надання послуг з адвокатської діяльності № 27 від 22.09.2023, укладеного між позивачем та Адвокатським бюро «Антона Новака» строком дії до 31.12.2023, копію договору №45 від 29.12.2023, укладеного між тими ж сторонами, строком дії до 31.12.2024, докази на підтвердження здійсненої позивачем оплати послуг адвокатського бюро (платіжну інструкцію № 201 від 28.11.2023 та виписку з особового рахунку про зарахування платежу від 27.12.2023).

Окрім того, позивач надав витяги: з Акту здавання-приймання наданих послуг (наданої правничої допомоги) № 4 від 22.11.2023 за договором № 27 від 22.09.2023 на суму виконаних робіт 9212,50 грн, з Акту здавання-приймання наданих послуг (наданої правничої допомоги) №2 від 16.02.2024 за договором №45 від 29.12.2023 на суми 426,00 та 443,75 грн, з Акту здавання-приймання наданих послуг (наданої правничої допомоги) № 4 від 01.03.2024 за договором №45 від 29.12.2023 на суму 2130,00 грн. Тобто, згідно із вказаними актами, загальна сума витрат, погоджена позивачем та адвокатським бюро, становила 12212,25 грн.

Надані документи суд першої інстанції визнав належними доказами понесених позивачем витрат на правничу допомогу, у зв`язку з чим додатковим рішенням від 11.03.2024 повністю задовольнив заяву позивача та стягнув з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 12212,25 грн.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам під час апеляційного перегляду рішення господарського суду Харківської області від 26.02.2024 у справі №922/5121/23, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно із ч.1. ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Статтею 286 ГК України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Оскільки орендоване майно є комунальною власністю, до спірних правовідносин застосовуються положення Закону України Про оренду державного та комунального майна, який є спеціальним законодавчим актом у сфері регулювання відносин, пов`язаних з передачею державного та комунального майна в оренду. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України Про оренду державного та комунального майна, орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 17 Закону України Закону України Про оренду державного та комунального майна, орендна плата підлягає коригуванню на індекс інфляції згідно з Методикою розрахунку орендної плати. Якщо орендар отримав майно в оренду без проведення аукціону, відповідне коригування орендної плати на індекс інфляції здійснюється щомісячно. Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору (ст. 652 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Щодо посилань відповідача на те, що ТОВ ДАНІКА сплачувало за оренду у 2022 році, а також сплатило 20000,00 грн в рахунок погашення заборгованості після уточнення ситуації зі сплатою орендної плати на особистому прийомі в Управлінні комунального майна 23.10.2023 колегія суддів зазначає, що, як було встановлено вище, у розрахунку, доданому до заяви про зменшення позовних вимог, позивач врахував і ту суму орендної плати, що була сплачена відповідачем у 2022 році, і суму 20000,00 грн, сплачену у грудні 2023 року.

Разом з тим, як встановлено місцевим господарським судом та не спростовано відповідачем, ТОВ ДАНІКА належним чином не виконало обов`язки зі сплати орендних платежів у строк, порядку та розмірі, встановленими Договором, внаслідок чого виникла заборгованість перед бюджетом Харківської міської територіальної громади з оплати орендної плати за Договором в сумі 8655,21 грн (з урахуванням заяви позивача про зменшення позовних вимог).

Також, у відповідності до вищенаведених умов п. 3.4, 3.10, 7.3 Договору, позивачем було нараховано відповідачу пеню в розмірі 7651,15 грн вказаний розрахунок було перевірено господарським судом та визнано обґрунтованим.

В ході апеляційного провадження відповідач не надав контррозрахунків та заперечень стосовно правильності визначення позивачем та судом першої інстанції розміру сум заборгованості та пені, що підлягають стягненню.

Встановивши обставини щодо неналежного виконання ТОВ ДАНІКА умов договору протягом тривалого часу, місцевий господарський суд також правомірно застосував приписи пп. 4 п. 7.2., п. 10.3. 10.6. Договору щодо правових наслідків у вигляді розірвання договору та, відповідно, зобов`язання орендаря звільнити та повернути Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради орендовані нежитлові приміщення.

Заперечень щодо правильності застосування вищевказаних положень договору відповідач в ході апеляційного провадження також не навів.

Водночас, на думку відповідача, підставою для скасування оскаржуваного рішення є недотримання позивачем досудового порядку вирішення спору.

Стосовно вказаного аргументу колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 9.2 договору оренди № 5249 від 11 вересня 2013 року, дійсно передбачено умову, на яку посилається апелянт: спори, що виникають у ході виконання договору оренди, вирішуються за згодою сторін; якщо згоди не буде досягнуто, спір передається на розгляд суду.

Однак зі змісту вказаного пункту не вбачається беззаперечної обов`язковості саме досудового врегулювання спору.

Відповідно до ч.1 ст.19 ГПК України, на яку посилається апелянт, сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

Однак ТОВ ДАНІКА не довело, що такі заходи в даному випадку є обов`язковими згідно із законом, а також не врахувало приписів ч.2 цієї ж норми, якими встановлено, що особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову.

Тому колегія суддів погоджується з доводами позивача про те, що направлення претензії відповідачеві не було обов`язковим, оскільки відповідач знав про наявність заборгованості з орендної плати, однак не вживав належних та достатніх заходів щодо її своєчасного погашення.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб`єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту (рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002 № 15-рп/2002). Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2023 у справі № 553/1501/15-ц, у постанові Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 910/5561/19 тощо.

Також відповідач стверджує про наявність форс-мажорних обставин, посилаючись в обґрунтування їх наявності виключно на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, який має загальний характер і не є автоматичною підставою для звільнення будь-якої особи від відповідальності за порушення зобов`язання.

Колегія суддів зазначає, що форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. Тобто мають індивідуальний персоніфікований характер щодо конкретного договору та його сторін. Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність (схожий правовий висновок викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.07.2019 у справі №917/1053/18, від 30.11.2021 у справі № 913/785/17, від 25.01.2022 в справі № 904/3886/21, від 30.05.2022 у справі № 922/2475/21, від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21, від 12.03.2024 у справі № 911/2635/22 тощо).

Отже, наявність вказаних обставин підлягає доведенню в загальному порядку, при цьому навіть сертифікат ТПП України не може бути визнано беззаперечним доказом (про що зазначає і сам відповідач у відповіді на відзив на апеляційну скаргу).

Однак ні відповідного сертифікату, ні будь-яких інших доказів, що свідчили б про настання форс-мажорних обставин саме для ТОВ ДАНІКА стосовно неможливості виконання умов спірного договору оренди, відповідачем в ході розгляду справи не надано.

Посилання апелянта на те, що у позовній заяві помилково зазначено назву орендаря - ТОВ Ластівка, підтверджуються матеріалами справи, а саме, при викладенні обставин справи у позовній заяві дійсно допущено таку помилку. Однак враховуючи, що за змістом позовної заяви та доданих до неї документів орендарем за договором оренди № 5249 від 11 вересня 2013 року є саме ТОВ ДАНІКА, до якого Управління комунального майна та приватизації департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради і подало позов у даній справі, колегія суддів зазначає, що зазначена помилка у тексті позову не вплинула на правильність його задоволення місцевим господарським судом.

Також в апеляційній скарзі ТОВ ДАНІКА зазначало, що місцевий господарський суд не повідомляв його належним чином про розгляд даної справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвали господарського суду, направлені на належну адресу місцезнаходження відповідача, яку зазначено ним також і в апеляційній скарзі (м. Харків, майдан Павлівський, буд.5, кв.53), поверталися на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до ч.6 ст.242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (такий висновок викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постановах від 13.01.2020 у справі №910/22873/17, від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19, від 19.05.2021 у справі №910/16033/20, від 20.07.2021 у справі №916/1178/20). Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (схожий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 та в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі № 910/16249/19, від 19.05.2021 у справі № 910/16033/20).

У постанові від 11.07.2024 у справі № 903/237/23 Верховний Суд зазначив, що апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що в розумінні пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення слід вважати проставлення в поштовому повідомленні відмітки про його повернення "за закінченням терміну зберігання".

Колегія суддів зазначає, що відповідач є юридичною особою, на яку відповідно до статті 4, частини першої, пункту 10 частини другої статті 9 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" покладено обов`язок зазначати достовірні дані щодо власного місцезнаходження, які відповідно до статті 10 зазначеного Закону вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок" та Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270. Про відповідне зазначив Верховний Суд у постанові від 30.03.2023 у справі № 910/2654/22.

Як вказує сам апелянт, кореспонденція не доставлялася на його адресу через бездіяльність працівників відділення зв`язку (а не суду). Тому, враховуючи, що судом першої інстанції в межах встановленого для розгляду справи строку вчинялись необхідні та достатні дії для належного повідомлення відповідача про дату, час і місце судових засідань у цій справі, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення в порядку п.3 ч.3 ст.277 ГПК України.

Окрім того, з 18 жовтня 2023 року введено в дію Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами" від 29.06.2023 № 3200-IX. Зокрема, приписами частини шостої статті 6 Господарського процесуального кодексу України (у редакції Закону, з урахуванням змін) унормовано, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку.

Однак ТОВ ДАНІКА в апеляційній скарзі не надано обґрунтування щодо причин не здійснення ним реєстрації електронного кабінету у системі «Електронний суд» у встановлений вказаним законом строк. Суд апеляційної інстанції зазначає, що у разі своєчасного виконання наведених приписів закону відповідач мав би змогу отримувати документи від позивача та від суду незалежно від дій чи бездіяльності працівників відділень зв`язку.

Будь-яких інших аргументів, що могли б бути визнані підставою для задоволення апеляційної скарги в цій частині, скасування оскаржуваного рішення від 26.02.2024 у даній справі та відмови в позові відповідачем під час апеляційного провадження не наведено.

З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а також те, що доводи апелянта не є підставою скасування рішення суду, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Стосовно додаткового рішення господарського суду Харківської області від 11.03.2024 у справі №922/5121/23 колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень ч 3. ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Положеннями ч. 8 ст. 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У позовній заяві в даній справі представником позивача було зазначено, що докази, які підтверджують фактичний розмір понесених позивачем судових витрат, зокрема, витрат, пов`язаних із правничою допомогою, будуть подані до суду протягом 5 днів після ухвалення рішення.

Як було встановлено вище, заяву про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 922/5121/23 позивач подав 04.03.2024, тобто в межах п`ятиденного строку після ухвалення господарським судом рішення від 26.02.2024 (враховуючи, що 02.03.2024 та 03.02.2024 вихідні дні).

До вказаної заяви дійсно не було додано доказів на підтвердження повноважень адвоката Меркулової Н.А., яка її подала (про що зазначає апелянт). Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що на момент подання цієї заяви відповідні докази вже містилися у справі. А саме, як було встановлено вище, разом із позовною заявою, поданою у 2023 році, адвокатом Меркуловою Н.А. на підтвердження своїх повноважень надано ордер №1152428 від 09.10.2023 (т.1, а.с.8), виданий адвокатським бюро «Антона Новакова» на підставі договору про надання правової допомоги №27 від 22.09.2023 (який діяв до кінця 2023 року), а до заяви про зменшення позовних вимог, поданої у 2024 році, адвокат Меркулова Н.А. додала ордер №1152429 від 02.01.2024 (т.1, а.с.71), виданий адвокатським бюро «Антона Новакова» на підставі договору про надання правової допомоги №45 від 29.12.2023, який укладено строком дії до 31.12.2024.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.60 ГПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

З урахуванням викладеного, колегія суддів зазначає, що твердження апелянта про те, що заяву подано особою без повноважень, спростовуються матеріалами справи.

Посилання ТОВ ДАНІКА на те, що йому незрозуміло, за яким саме договором і ордером діяв представник позивача при зверненні з заявою про прийняття додаткового рішення, також не можуть бути визнані належним аргументом, оскільки, як було встановлено вище, повноваження адвоката Меркулової Н.А. на представництво інтересів позивача як у 2023 році, так і у 2024 році підтверджено належним чином.

Із наданих позивачем доказів вбачається, що між Управлінням комунального майна та приватизації департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (замовник) та Адвокатським бюро «Антона Новака» (виконавець) було укладено договір про надання послуг з адвокатської діяльності №27 від 22.09.2023 строком дії до 31.12.2023. Відповідно до п. 1.1 договору, виконавець зобов`язується протягом терміну дії цього Договору надати замовнику послуги, зазначені в п.п. 1.2., 1.3. Договору, а замовник - прийняти і оплатити ці послуги. Згідно з п. 1.3. Договору послуги, що надаються за цим Договором, включають, зокрема, забезпечення здійснення представництва у судах під час здійснення господарського судочинства (п. 1.3.1 Договору), а також підготовку, складення та подання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру з питань, що є предметом правового супроводу (п. 1.3.2. Договору). Згідно з п. 3.1. Договору, застосовується ставка за годину наданих послуг, яка визначена в рішенні Ради адвокатів Харківської області від 21.07.2021 №13/1/7 в розмірі 0,25 мінімальної заробітної плати на день оплати, що на дату укладення Договору, дорівнює 1675,00 грн.

Також між Управлінням комунального майна та приватизації департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (замовник) та Адвокатським бюро «Антона Новака» (виконавець) було укладено договір про надання послуг з адвокатської діяльності №45 від 29.12.2023 строком дії до 31.12.2024, з аналогічними умовами. Відповідно, ставку за годину наданих послуг було встановлено станом на 01.01.2024 у розмірі 1775,00 грн.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у п. п. 130-131 постанови від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).

Згідно з Актом здавання-приймання наданих послуг (наданої правничої допомоги) № 4 від 22.11.2023 за договором № 27 від 22.09.2023, виконавець витратив 5,5 годин на підготовку позовної заяви (з додатками) до ТОВ ДАНІКА, отже, з урахуванням ставки 1675,00 грн за годину роботи, розмір гонорару виконавця становить 9212,50 грн.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що, на його думку, при визначенні гонорару за подання позовної заяви слід керуватися рішенням Ради адвокатів Харківської області від 21.07.2021 № 13/1/7 та визначити цей гонорар у розмірі однієї мінімальної зарплати, тобто 6700,00 грн.

Проте, як було встановлено вище, суму гонорару за подання позовної заяви правомірно визначено саме на підставі умов договору №27 від 22.09.2023, виходячи із фактичних витрат часу на підготовку позову. Щодо рішення Ради адвокатів, на яке посилається апелянт, колегія суддів зазначає, що воно має рекомендаційний характер і встановлює лише нижню межу розміру гонорару, а саме, щодо гонорару за подання позовної заяви у рішенні зазначено «від однієї мінімальної зарплати».

З огляду на значний період, за який розраховано суму позову, та з урахуванням складності розрахунків, колегія суддів вважає 5,5 годин розумною тривалістю часу для підготовки позовної заяви у даній справі, відповідно, сума витрат у розмірі 9212,50 грн є документально підтвердженою і не завищеною.

Згідно з Актом здавання-приймання наданих послуг (наданої правничої допомоги) №2 від 16.02.2024 за договором №45 від 29.12.2023, представник позивача витратив 0,24 год. на участь у судовому засіданні 29.01.2024 у справі №922/5121/23 та 0,25 год. на участь у судовому засіданні 05.02.2024 у цій справі, отже, за ставкою 1675,00 грн за годину роботи, встановленою договором №45 від 29.12.2023, розмір оплати становить 426,00 грн та 443,75 грн відповідно.

Апелянт стверджує, що позивачем не враховано тривалість судових засідань 29.01.2024 та 05.02.2024. Разом з тим, із протоколів цих судових засідань (т.1, а.с. 84, 89) вбачається, що засідання розпочалися пізніше призначеного часу, відповідно, тривалість участі в них представника позивача (з урахуванням часу очікування) є не меншою, ніж вказано в акті. Колегія суддів зазначає, що очікування судового засідання також є складовою правничої допомоги, про що неодноразово зазначав Верховний Суд, зокрема, такі висновки наведено в додатковій постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.11.2023 у справі №914/2355/21, у додатковій постанові Верховного Суду від 04.06.2024 у справі № 913/50/22 тощо).

Окрім того, відповідач у здійсненому ним контррозрахунку застосовує погодинну ставку 1675,00 грн, яка була встановлена договором №27 від 22.09.2023 і діяла у 2023 році, тоді як на 2024 рік у договорі №45 від 29.12.2023 погодинну ставку визначено станом на 01.01.2024 у розмірі 1775,00 грн саме цю ставку було обґрунтовано застосовано позивачем при визначенні вартості послуг на правову допомогу, які надавалися у 2024 році.

Отже, в цій частині розрахунків витрат на правову допомогу заперечення відповідача не знайшли підтвердження в ході апеляційного провадження.

Відповідно до Акту здавання-приймання наданих послуг (наданої правничої допомоги) №4 від 01.03.2024 за договором №45 від 29.12.2023 на участь у судовому засіданні 26.02.2024 у справі №922/5121/23 представник позивача витратив 1,2 години, розмір гонорару в сумі розраховано за ставкою 1775,00 грн за годину роботи, встановленою договором №45 від 29.12.2023, у сумі 2130,00 грн.

Проте, як вбачається з протоколу судового засідання 26.02.2024 (т.1, а.с.101), воно розпочалося у призначений час і тривало трохи менше 10 хвилин про що обґрунтовано зазначає відповідач в апеляційній скарзі. Отже, виходячи з погодинної ставки 1775,00 грн розмір гонорару адвоката за вказану роботу має становити 295,08 грн (а не 2130,00 грн, як зазначено позивачем).

Однак місцевий господарський суд залишив відповідні обставини поза увагою всупереч приписам п.1 ч.5 ст.129 ГПК України, якою встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22, у постанові Верховного Суду від 13.02.2024 у справі № 926/2551/23, у постанові Верховного Суду від 14.05.2024 у справі № 909/130/23.

За таких обставин, колегія суддів, у відповідності до вищенаведених приписів ч.5 ст.129 ГПК України та практики суду касаційної інстанції щодо застосування вказаної норми, зазначає, що документально підтвердженим розміром витрат на правову допомогу, пов`язаних із розглядом даної справи, є сума 10377,33 грн (9212,50 грн + 426,00 + 443,75 грн + 295,08 грн), а не сума 12212,25 грн, яку заявив до стягнення позивач у зв`язку з чим додаткове рішення господарського суду підлягає зміні як таке, що прийнято при нез`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а саме - щодо розміру гонорару за участь представника позивача в судовому засіданні 26.02.2024.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції керуючись положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладає витрати за подання апеляційної скарги на апелянта.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 277, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ДАНІКА (вх. №1234Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 26.02.2024 та на додаткове рішення господарського суду Харківської області від 11.03.2024 у справі № 922/5121/23 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Харківської області від 26.02.2024 у справі № 922/5121/23 залишити без змін.

Додаткове рішення господарського суду Харківської області від 11.03.2024 у справі №922/5121/23 змінити, виклавши абзаци 1 3 його резолютивної частини в наступній редакції:

Заяву Управління комунального майна та приватизації департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (вх. 5975, 5978 від 05.03.2024) про розподіл судових витрат задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у справі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ДАНІКА (Україна, 61003, Харківська область, місто Харків, Майдан Павлівський, будинок 5, квартира 53, ідентифікаційний код особи 37762704) на користь Управління комунального майна та приватизації департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (Україна, 61003, Харківська область, місто Харків, Майдан Конституції, будинок 16, ідентифікаційний код особи 14095412) витрати на правничу допомогу в розмірі 10377,33 грн. В іншій частині в заяві відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 29.07.2024.

Головуючий суддя М.М. Слободін

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя І.А. Шутенко