ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"24" липня 2024 р. м. Київ Справа № 911/1057/20

Господарський суд Київської області у складі судді Колесника Р.М., за участю секретаря судового засідання Тимошенка Д.Ю., розглянувши матеріали справи за позовом

Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, місто Київ, Кловський узвіз, будинок 9/1, код: 30019801)

до

Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» (08150, Київська область, Фастівський р-н, місто Боярка, вулиця Шевченка, будинок 178, код: 20578072)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 6, код: 20077720)

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

Комунальне підприємство Бородянської селищної ради «Бородянкатепловодопостачання» (07801, Київська обл., Бородянський р-н, селище міського типу Бородянка, вулиця Вокзальна, будинок 1-А код: 33710516),

Комунальне підприємство «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради (08150, Київська обл., Фастівський р-н, місто Боярка, вулиця Незалежності, будинок 9, код: 23576122),

Комунальне підприємство «Тетіївтепломережа» Тетіївської міської ради (09801, Київська обл., Білоцерківський р-н, місто Тетіїв, вул. Соборна, будинок 19-А, код: 24879282),

Комунальне підприємство «Управління житлово-комунального господарства» (07100, Київська обл., місто Славутич, вулиця Військових Будівельників, будинок 8, код: 31476318),

Товариство з обмеженою відповідальністю «Теплоненерго» (04053, місто Київ, вул. Винниченка Володимира, будинок 7, код: 32921714)

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укропт «Мастер-Енерго» (21050, Вінницька обл., місто Вінниця, вулиця Миколи Оводова, будинок 51, код: 33482826)

Товариство з обмеженою відповідальністю «Омега-Капітал» (04212, місто Київ, вулиця Маршала Тимошенка, будинок 21, код 35488730)

про стягнення 801878312,84 гривень,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Господарського суду Київської області перебуває справа № 911/1057/20 за позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (далі по тексту АТ «Укртрансгаз»/позивач) про стягнення з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» (далі по тексту АТ «Київоблгаз»/відповідач) заборгованості за договором транспортування природного газу від 17.12.2015 № у загальному розмірі 801878312,84 гривень, з яких: 690348202,41 гривень заборгованість за послуги балансування обсягів природного газу, 41348856,23 гривень 3% річних та 70181254,20 гривень інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем своїх договірних зобов`язань щодо оплати послуг балансування обсягів природного газу, внаслідок чого утворилась стягувана сума основної заборгованості, що стало підставою для додаткового нарахування та вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Київської області від 11.10.2021 у справі № 911/1057/20, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2022, у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 13.07.2022 рішення Господарського суду Київської області від 11.10.2021 постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2022 у справі № 911/1057/20 скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 28.07.2022 справа № 911/1057/20 передана на розгляд судді Колесника Р.М.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 01.08.2022 справу № 911/1057/20 прийнято до провадження суддею Колесником Р.М., призначено проведення підготовчого засідання на 31.08.2022 та запропоновано сторонам подати до суду письмові пояснення з урахуванням висновків, що викладено в постанові Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 911/1057/20.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.11.2022, зокрема, клопотання АТ «Київоблгаз» про призначення у справі комплексної судово-економічної та будівельно-технічної експертизи задоволено частково; призначено у справі судову економічну експертизу та зупинено провадження у справі № 911/1057/20.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2023 у справі № 911/1057/20 ухвалу Господарського суду Київської області від 30.11.2022 скасовано, а справу № 911/1057/20 передано до Господарського суду Київської області для продовження розгляду.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.03.2023 проведення підготовчого засідання призначено на 12.04.2023.

До суду 11.04.2023 від АТ «Київоблгаз» надійшло клопотання про призначення у справі комплексної судової експертизи, а також клопотання про зупинення провадження у справі, яке аргументоване тим, що об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду прийнято до розгляду справу № 918/686/21, яка є взаємопов`язаною зі справою № 911/1057/20. Відповідач вказує, що в обох справах предметом розгляду є стягнення заборгованості та надається правова оцінка правовідносинам за договором транспортування природного газу обґрунтованості вимог Оператора ГТС про стягнення вартості послуг балансування обсягів природного газу.

Щодо необхідності призначення у справі судової експертизи відповідач зазначив, що з огляду на неузгодженість між сторонами обсягів та вартості послуг балансування природного газу у січні-червні 2018 року у зв`язку із включенням Оператором ГТС зайвих обсягів природного газу (інших замовників послуг транспортування) в алокацію відповідача, а наявні у справі докази є односторонніми та взаємно суперечливими, тому вирішення спору у справі неможливе без проведення у справі комплексної будівельно-технічної та економічної експертизи.

Також, як стверджує відповідач, позивач відмовляється надати суду докази понесення ним обґрунтованих та реальних витрат при вчиненні балансуючих дій, що покладені в основу формування базової ціни на газ та визначення вартості негативних небалансів, які мають бути відображені в окремому обліку позивача.

Решта мотивів покладених в основу заявленого клопотання здебільшого дублюють ті, які вже заявлялись в клопотанні, що було задоволено ухвалою суду від 30.11.2022, яка в подальшому скасована судом апеляційної інстанції.

На адресу суду 21.04.2023 від позивача надійшли заперечення на клопотання відповідача про зупинення провадження у справі. Доводи позивача аргументовані тим, що, на думку представника позивача, правовідносини у справі № 918/686/21 та у справі № 911/1057/20 не є подібними. А 25.04.2023 від позивача надійшли заперечення на клопотання відповідача про призначення у справі комплексної судової експертизи, у яких позивач вказує на безпідставність та необґрунтованість як мотивів наведених у клопотанні, так і поставлених відповідачем питань.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 26.04.2023 зупинено провадження у справі № 911/1057/20 до закінчення перегляду в касаційному порядку об`єднаною палатою Верховного Суду судового рішення у подібних правовідносинах у справі № 918/686/21.

Представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Омега-Капітал» (далі заявник/ТОВ «Омега-Капітал») в підсистемі «Електронний суд» до суду 08.02.2024 сформовано клопотання про вступ у справу як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Вказана заява обґрунтована зокрема тим, що Антимонопольним комітетом України, розпорядженням державного уповноваженого Антимонопольного комітету України від 25.04.2019 № 01/147-р. було розпочато розгляд справи № 143-26.13/64-19 за ознаками вчинення суб`єктами господарювання у складі АТ «Укртрансгаз» та НАК «Нафтогаз України порушення, передбаченого пунктом 2 статті 50, частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг транспортування природного газу, що полягає у придбанні товариством у компанії природного газу для забезпечення послуг балансування за завищеними цінами, та реалізація такого газу АТ «Укртрансгаз» для надання послуг балансування замовникам послуг транспортування (при розрахунку вартості послуг позивачем було завищено БЦГ у 2018 році), що може призвести до ущемлення інтересів суб`єктів господарювання - замовників послуг транспортування, постачальників природного газу, інших суб`єктів господарювання та обмеження конкуренції на загальнодержавному оптовому ринку природного газу, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Зазначена обставина, на думку заявника, свідчить про безпідставність та необґрунтованість заявлених сум до стягнення та відсутність доказів позивача про реальність понесення ним обґрунтованих та реальних витрат на врегулювання небалансів АТ «Київоблгаз» по реальним, а не «штучно завищеним» цінам.

Заявник зауважує, що як позивач, так і відповідач приховують факт прийняття 28.12.2023 Антимонопольним комітетом України рішення у справі № 143-26.13/64-19 про накладення штрафів на суб`єктів господарювання Групи Нафтогаз, при цьому господарським судом для визначення реальної вартості природного газу, використаного Оператором ГТС при формуванні БЦГ (базової ціни на газ), яка є основою при визначенні вартості послуг врегулювання небалансів не було призначено судово-економічної експертизи.

Посилаючись на висновки Антимонопольного комітету України у справі № 143-26.13/64-19, заявник твердить про те, що штучне завищення вартості природного газу, використаного АТ «Укртрансгаз» для потреб балансування у 2018-2019 роках, також стало предметом розслідування спеціальної комісії при Верховній раді України, при перевірці сум заборгованості, що підлягають списанню згідно Закону України № 1639-ІХ.

Серед іншого, заявник вказує, що є власником акцій у статутному капіталі АТ «Київоблгаз», тому, на думку заявника, результати розгляду цієї справи можуть вплинути на його права та законні інтереси, оскільки, враховуючи приховування сторонами фактичних обставин справи перед судом, АТ «Київоблгаз» може втратити майно (грошові кошти), що безпосередньо позначиться на вартості акцій належних акціонерам, зокрема ТОВ «Омега-Капітал», що завдасть збитків акціонерам.

Також заявник вважає, що дії сторін у цій справі є «узгоджені», адже діяльністю АТ «Київоблгаз» керує Акціонерне товариство «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз», з огляду на що акціонери відповідача, зокрема ТОВ «Омега-Капітал», позбавлені будь-якої можливості брати участь в управлінні діяльністю АТ «Київоблгаз».

При цьому, АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» входить до Групи Нафтогаз та єдиним власником 100% акцій АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз», є НАК «Нафтогаз України». Тому, інтереси АТ ДАТ «Чорноморнафтогаз» співпадають з інтересами всієї Групи Нафтогаз, в тому числі позивача Оператора ГТС України.

Окрім іншого заявник вказує, що існують випадки, навмисного ігнорування Операторами ГРМ, які перешли під управління Групи Нафтогаз, судових процесів та/або приховування дійсних фактичних обставин справи, з метою отримання додаткових прибутків саме підприємствам Групи Нафтогаз.

Наведені обставини, на переконання заявника, свідчать про наявність високого ризику, що внаслідок дій управителя АТ «Київоблгаз» АТ «ДАТ «Чономорнафтогаз», не буде забезпечено належного представництва інтересів відповідача у даному спорі, що як наслідок призведе до безпідставного стягнення грошових коштів з відповідача як заборгованість за послуги врегулювання добових небалансів, які позивачем у спірному періоді не надавалися. А безпідставне стягнення заборгованості зумовить втрату грошових коштів АТ «Київоблгаз» та позначиться на вартості акцій належних ТОВ «Омега-Капітал».

Окрім іншого заявник звертає увагу на те, що корпоративні права, що належать на праві власності ТОВ «Омега-Капітал», на підставі ухвали суду від 17.05.2022 у справі № 757/11188/22-к в рамках кримінального провадження № 0000160 від 22.02.2021, було передано в тимчасове управління Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі АРМА).

Проте в подальшому, без дозволу Антимонопольного комітету України або Кабінету Міністрів України на концентрацію та узгоджені дії, між АРМА та АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» 05.07.2022 укладено договір № 11/2022 управління активами (майном), згідно якого АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» (входить в Групу Нафтогаз») було передано в управління корпоративні права, що належать на праві власності ТОВ «Омега-Капітал» у кількості 6898072 штук, що становлять 20,441396 % від загальної кількості. Водночас, на переконання заявника, АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» всупереч покладених на нього обов`язків, вчинило умисні дії, спрямовані на розтрату арештованих активів, яке призвело до знецінення корпоративних прав акціонерів.

Разом з тим, на думку заявника, АТ «Київоблгаз» не може діяти самостійно, адже група Нафтогаз України, в особі АТ «НАК «Нафтогаз України», АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» та ТОВ «Оператор ГТС України» є зацікавленими в отриманні вигоди, шляхом безпідставного стягнення в судовому порядку вартості послуг врегулювання небалансів, які фактично АТ «Київоблгаз» у спірному періоді не отримував, до того ж за ціною визначеною Оператором ГТС та НАК «Нафтогаз України», значно вищою за ринкові ціни на природний газ.

Тому, як стверджує заявник, наразі існують обставини, які свідчать про необхідність залучення ТОВ «Омега-Капітал» у якості третьої особи, оскільки результати розгляду справи вплинуть на його права та законні інтереси, зокрема й тому, що наразі ТОВ «Омега-Капітал» в порушення Закону, позбавлено будь-якої можливості брати участь в управлінні корпоративними правами АТ «Київоблгаз».

До суду 26.02.2024 та 29.02.2024 від представника АТ «Укртрансгаз» надійшло клопотання про поновлення провадження у справі, у якому останній повідомив суд про ухвалення 03.11.2023 Верховним Судом остаточного рішення у справі № 918/686/21.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.03.2024 провадження у справі № 911/1057/20 поновлено.

Представником відповідача в підсистемі «Електронний суд» до суду 11.03.2024 сформовано зустрічну позовну заяву до Акціонерного товариства «Укртрансгаз», в якій заявник просить суд визнати недійсним з моменту укладення пункт 13.5. договору транспортування природного газу від 17.12.2015 № , укладений між Акціонерним товариством «Укртрансгаз» та Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз», яку ухвалою Господарського суду Київської області від 19.03.2024 повернуто заявнику.

Представником позивача в підсистемі «Електронний суд» до суду 13.03.2024 сформовано заперечення на клопотання ТОВ «Омега-Капітал» про вступ у справу у якості третьої особи.

Заперечення аргументовані тим, що спір у справі за суб`єктним та предметним складом не може бути віднесений до категорії корпоративних спорів і вирішується безпосередньо між сторонами договору, яким ТОВ «ОмегаКапітал» не є. Тому, результат розгляду спору може вплинути лише на права та інтереси власне самого товариства АТ «Київоблгаз», а не на корпоративні права його учасника ТОВ «Омега-Капітал», а відтак підстави для залучення останнього у справу у якості третьої особи відсутні.

Позивач зауважує, що справа розглядається судами з 2020 року, відповідач у встановлені законом і судом строки скористався своїми правами на подання суду відзиву на позов, заперечення, та доказів для спростування доводів позову. Такі документи і свою правову позицію відповідач виклав суду задовго до виникнення викладених в заяві обставин передачі акцій ТОВ «Омега-Капітал» в тимчасове управління АРМА на підставі ухвали суду від 17.05.2022. Відповідач з 2020 року заперечує проти позову, не подавав суду заяв про визнання позовних вимог.

Тому, безпідставне залучення акціонера відповідача в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, на переконання позивача, може порушити рівність сторін, створити безпідставні переваги для сторони відповідача щодо подання доказів та заперечень по суті позову, процесуальний строк на подання яких відповідачем закінчився.

Обставини, які у своїй заяві наводить ТОВ «Омега-Капітал», як стверджує позивач, не доводять підстав для залучення його до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог у порядку статті 50 ГПК України, оскільки спір у даній справі виник між АТ «Укртрансгаз» та АТ «Київоблгаз» з виконання господарського договору і має майновий зобов`язальний характер, а заявник обґрунтовує вплив майбутнього рішення суду на його корпоративні взаємовідносини з АТ «Київоблгаз» та його інтереси як акціонера, зацікавленого в діяльності АТ «Київоблгаз».

Представником АТ «Нафтогаз України» в підсистемі «Електронний суд» до суду 14.03.2024 сформовано заперечення на клопотання ТОВ «Омега-Капітал» про вступ у справу у якості третьої особи, які обґрунтовані тим, що з моменту прийняття Печерським районним судом м. Києва ухвали від 24.05.2022 у справі № 757/11783/22-к, правомочності ТОВ «Омега-Капітал» щодо володіння, користування та розпорядження 20,4414 % акцій у статутному капіталі АТ «Київоблгаз» обмежені, а виключно Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, є особою, уповноваженою здійснювати володіння, користування та/або розпорядження цими акціями.

За вказаних обставин, на думку АТ «Нафтогаз України», рішення у справі № 911/1057/20 не може вплинути на права або обов`язки ТОВ «Омега-Капітал», оскільки останнє позбавлене відповідних правомочностей щодо АТ «Київоблгаз» на підставі ухвали суду у справі № 757/11783/22-к.

Представником відповідача в підсистемі «Електронний суд» до суду 02.04.2024 сформовано клопотання про зупинення провадження у справі.

Обґрунтовуючи подане клопотання відповідач вважає, що наявні підстави для зупинення провадження у справі, оскільки в апеляційному порядку оскаржується ухвала Господарського суду Київської області від 19.03.2024 у справі № 911/1057/20, якою зустрічну позовну заяву АТ «Київоблгаз» повернуто заявнику. Таким чином, на переконання відповідача, подальший розгляд справи № 911/1057/20 є неможливим до перегляду оскаржуваної ухвали Північним апеляційним господарським судом.

Також, цього ж дня представником відповідача в підсистемі «Електронний суд» клопотання про зупинення провадження у справі, яке обґрунтоване тим, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 відкрито провадження у справі № 910/2908/24 за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» до Акціонерного товариства «Укртрансгаз» про визнання недійсними пункту 13.5. договору транспортування природного газу від 17.12.2015 № з моменту укладення.

На переконання відповідача справа № 911/1057/20 є такою, що пов`язана з результатом вирішення спору у справі № 910/2908/24, оскільки факт визнання недійсним спірного пункту договору спростує наявність обов`язку АТ «Київоблгаз» по сплаті штрафних санкцій у даному спору.

За результатом розгляду вказаних клопотань відповідача, суд відмовив у їх задоволенні, про що постановив ухвалу від 03.04.2024, із занесенням до протоколу судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.04.2024 залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Омега-Капітал» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Представником ТОВ «Омега-Капітал» в підсистемі «Електронний суд» до суду 22.04.2024 сформовано письмові пояснення щодо предмета спору.

У вказаних поясненнях ТОВ «Омега-Капітал» посилаючись на ст. 35 Закону України «Про ринок природного газу», положення розділу XIII, ч. 2 глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС вказує на те, що саме реальні витрати Оператора ГТС на закупівлю природного газу в іншого постачальника є основою для визначення плати за місячні небаланси замовників послуг транспортування. Тому, комерційне балансування базується на вчиненні Оператором ГТС розрахунку вартості місячного небалансу замовника послуг транспортування, фактичні дії з врегулювання якого було здійснено Оператором ГТС при фізичному балансуванні газотранспортної системи.

Також, ТОВ «Омега-Капітал» зауважує на тому, що Оператор ГТС зобов`язаний визначати розмір плати за небаланси замовників, виходячи із обґрунтованих та реальних витрат, пов`язаних із здійсненням ним балансування. При цьому, Оператор ГТС не повинен отримувати фінансову вигоду або зазнавати фінансових втрат внаслідок сплати та отримання плати за добовий небаланс, витрат за вчинення балансуючих дій, пов`язаних зі своєю діяльністю з балансування.

Тому, на думку ТОВ «Омега-Капітал», Оператор ГТС повинен підтверджувати факт врегулювання ним добових небалансів, шляхом вчинення балансуючих дій (отримання послуги балансування у постачальника за договором) первинними документами, що підтвердять обгрунтовані та реальні витрати, понесені ним саме для врегулювання небалансу саме у цю газову добу. Оператор газотранспортної системи зобов`язаний вести окремий облік доходів та витрат, пов`язаних з вчиненням балансуючих дій, що імперативно вказує на обов`язок Оператором ГТС доводити належними та допустимими доказами всі свої витрати на врегулювання небалансів замовників послуг транспортування, при наявності спору щодо стягнення вартості місячних небалансів.

Тобто, як вказує ТОВ «Омега-Капітал», з посиланням на висновки Великої Палати Верховного суду викладені у постанові від 02.11.2022 у справі № 910/11273/20, Оператор ГТС повинен підтвердити належними доказами, який ресурс природного газу він використав (отримав за договором) для врегулювання (покриття) місячного небалансу замовників в цей газовий місяць його виникнення. З огляду на що для стягнення плати за врегулювання добових небалансів Оператор ГТС зобов`язаний довести понесення ним обґрунтованих та реальних витрат пов`язаних із вчиненням балансуючих дій. В іншому випадку намір Оператора ГТС стягнути з Оператора ГРМ коштів може свідчити про намір неправомірного збагачення.

При цьому, за доводами ТОВ «Омега-Капітал», наявність актів на закупівлю природного газу не підтверджує таку закупівлю для врегулювання місячних небалансів АТ «Київоблгаз».

Окрім іншого, ТОВ «Омега-Капітал» стверджує про те, що у спірний період АТ «Укртрансгаз» було газотранспортним підприємством та не мало ліцензії на постачання (продаж) природного газу, а тому Оператор ГТС не міг провадити діяльність з видобутку, розподілу або постачання природного газу, а весь обсяг газу, який постійно перебував у газорозподільній системі до моменту його передачі споживачам постачальників належав постачальникам газу, за договорами із якими оператор ГТС закачав газ у розподільні мережі для подальшого їх розподілу між споживачами постачальників.

Природний газ, який на праві власності належить саме Оператору ГТС, тому не може передаватися в розподільні газопроводи в силу прямої законодавчої заборони. Будь-яка законна підстава для такої передачі відсутня не передбачена ні договором на транспортування природного газу, ні законодавством.

Водночас, в у спірному періоді постачальником споживачів підприємств ТКЕ (також залучені 3-ми особами у справу), був НАК «Нафтогаз України», на якого КМУ було покладено спеціальні обов`язки для забезпечення підприємств ТКЕ природним газом.

Зазначені обставини, на думку ТОВ «Омега-Капітал», свідчать про помилковість здійснення позивачем процедури алокації в січні-червні 2018 року на замовника послуг транспортування АТ «Київоблгаз» та безпідставність віднесення Оператором ГТС відборів природного газу з ресурсу постачальника НАК «Нафтогаз України» - як негативні місячні небаланси.

Також, положення Закону України «Про ринок природного газу» та Кодексу ГТС, не дивлячись на те, що кожний замовник послуг транспортування має індивідуальний договір на транспортування природного газу із АТ «Укртрансгаз», визначення ціни місячних небалансів, для всіх замовників послуг транспортування, за твердженням ТОВ «Омега-Капітал», має формуватися Оператором ГТС на основі фактичної вартості природного газу. Проте, як вказує третя особа, сторони приховують те, що жодних договорів закупівлі природного газу у ринковий спосіб саме для балансування Оператор ГТС не укладав, а із наданих договорів закупівлі природного газу у НАК «Нафтогаз України» не можливо виокремити обсяги природного газу, закуплені позивачем саме для балансування, і саме для покриття небалансів відповідача у 2018 році, а не інших потреб позивача та/або потреб інших замовників послуг транспортування.

Представником АТ «Укртрансгаз» в системі «Електронний суд» до суду 10.05.2024 сформовано додаткові письмові пояснення, а 15.05.2024 клопотання про долучення додаткових доказів до матеріалів справи, а саме підписаного позивачем та відповідачем акту-звірки розрахунків за спірним договором станом на 31.10.2023.

У своїх пояснення позивач вказує зокрема на те, що у справі № 918/686/21, до якої було зупинено розгляд цієї справи, Верховний Суд остаточно вказав на те, що договір на транспортування природного газу регулює відносини з врегулювання небалансів як складової послуги транспортування природного газу та є достатньою підставою для оплати наданих за ним послуг.

Позивач зауважує, що встановлення факту вчинення оператором ГТС заходів з фізичного балансування не входить у предмет доказування у цій справі, відтак позивач не зобов`язаний додатково підтверджувати вчинення ним фізичного балансування (зокрема, договорами закупівлі природного газу, актами зберігання газу у газосховищах тощо).

Водночас, достатньою підставою оплати послуг комерційного балансування за законом та договором є існування негативного небалансу за газову добу, який доводиться алокаціями (звітами), складеними оператором ГТС, на підставі інформації, наданої самим замовником.

Представником АТ «Київоблгаз» в системі «Електронний суд» до суду 15.05.2024 сформовано клопотання про призначення у справі комплексної судової експертизи, яке обґрунтовано тим, що АТ «Оператор ГРМ» не відбирав природний газ в точках виходу з газотранспортної системи позивача. Весь обсяг природного газу надходив у суміжну газорозподільну систему виключно через запірну арматуру (вентилі тощо) пунктів приймання-передачі газу (ПППГ) газорозподільних станцій (ГРС), які перебувають у володінні і користуванні позивача, що підтверджується підписаним додатком 3 до договору транспортування, актами та схемами розмежування балансової належності. Відкриття вентиля на ГРС мало наслідком подачі (закачування) газу у суміжний газопровід поза волею АТ «Оператор ГРМ». Обсяг подачі газу регулювався Оператором ГТС - позивачем, мірою відкриття вентиля на ГРС і тиском газу. Технічні рішення облаштування газорозподільних станцій виключають можливість відбору газу відповідачем всупереч волі позивача.

У відповідності до підписаної між сторонами даного спору п. 3.1. Технічної угоди, власник комерційного ВОГ додатково до інформації, що надається у порядку, передбаченому Розділом 2 даної Технічної Угоди, щодобово, у форматі Hostlib-файлів, надає стороні, що не є власником ВОГ (далі - іншій стороні) повну інформацію про об`єм та фізико-хімічні показники газу, переданого через комерційний ВОГ, добові, погодинні данні, характер і тривалість аварійних ситуацій та втручань. При цьому, власником комерційного ВОГ (ПВВГ) в розумінні технічної угоди є позивач.

За доводами відповідача, позивач володів інформацією про обсяг переданого природного газу в газорозподільні мережі АТ «Оператор ГРМ» та саме він був наділений технічною можливістю обмежувати (припиняти) транспортування (передачу) природного газу в газорозподільні мережі АТ «Оператор ГРМ». Проте, позивач продовжував подавати природний газ в мережі АТ «Оператор ГРМ» понад обсяги підтверджених номінацій замовників послуг транспортування.

При цьому, як стверджує відповідач, у матеріалах справи відсутні первинні документи, які б свідчили про перетікання природного газу, що належить АТ «Оператор ГРМ» газотранспортною системою позивача.

З огляду на наведені обставини, відповідач вважає, що для об`єктивного встановлення та розгляду всіх обставин даної справи, необхідно опрацьовувати технічні дані про обсяги природного газу, оцінювати результати вимірів таких обсягів в пунктах приймання/передачі природного газу, та перевірити односторонні нарахування позивачем заборгованості за послуги балансування через призму усіх складових застосовуваної формули з економічної точки зору.

Тому, зважаючи на неможливість самостійного визначення обсягів надання Оператором ГТС послуг транспортування природного газу та вартості складових послуг, в тому числі послуги балансування, на переконання відповідача, для вирішення спору у цій справі необхідні спеціальні знання в галузі технологічного процесу газотранспортної системи, економіки та бухгалтерського обліку.

На вирішення експерта відповідачем запропоновано поставити наступні питання: які точки входу/виходу, в тому числі віртуальні з/до газотранспортної системи було використано АТ «Укртрансгаз» при розрахунку вартості послуг балансування АТ «Київоблгаз» у спірний період?; чи відповідають умови експлуатації комерційних ВОГ у точках входу/виходу з/до газотранспортної системи АТ «Укртрансгаз» узгодженій проектній документації та умовам договору?; яка загальна похибка вимірювання комерційних ВОГ у точках входу/виходу з/до газотранспортної системи АТ «Укртрансгаз»?; чи придатні комерційні ВОГ у точках входу/виходу з/до газотранспортної системи АТ «Укртрансгаз» до застосування на підставі результатів перевірки їх метрологічних характеристик?; чи відповідає природний газ, що був переданий в фізичних точках входу/виходу з/до газотранспортної системи АТ «Укртрансгаз» до газорозподільної мережі АТ «Київоблгаз», фізико-хімічні показники якого зазначались у місячних паспортахсертифікатах, вимогам, встановленим пунктом 17 Глави 1 Розділу ІІІ Кодексу ГТС?.

У судовому засіданні, яке відбулось 15.05.2024, суд за результатом розгляду клопотання позивача про долучення до матеріалів справи додаткових доказів та клопотання відповідача про призначення у справі судової експертизи, постановив ухвалу, із занесенням до протоколу судового засідання, про відмову у їх задоволенні.

Підготовче судове засідання у справі неодноразово судом відкладалося та остаточно ухвалою суду від 24.04.2024 підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду по суті на 15.05.2024, яке в подальшому судом відкладалося та остаточно призначено на 24.07.2024.

В судове засідання 24.07.2024 з`явились представники позивача, відповідача та третіх осіб КП «Тетіївтепломережа», АТ «НАК «Нафтогаз України», ТОВ «Омега-Капітал».

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Під час перебування справи на стадії підготовчого провадження ТОВ «Омега-Капітал» звернулось до суду із заявою про залучення останнього до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача.

Як стверджується у вказаній заяві Антимонопольним комітетом України, розпорядженням державного уповноваженого Антимонопольного комітету України від 25.04.2019 № 01/147-р було розпочато розгляд справи № 143-26.13/64-19 за ознаками вчинення суб`єктами господарювання у складі АТ «Укртрансгаз» та НАК «Нафтогаз України» порушення, передбаченого пунктом 2 статті 50, частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг транспортування природного газу, що полягає у придбанні товариством у компанії природного газу для забезпечення послуг балансування за завищеними цінами, та реалізація такого газу АТ «Укртрансгаз» для надання послуг балансування замовникам послуг транспортування (при розрахунку вартості послуг позивачем було завищено БЦГ у 2018 році), що може призвести до ущемлення інтересів суб`єктів господарювання - замовників послуг транспортування, постачальників природного газу, інших суб`єктів господарювання та обмеження конкуренції на загальнодержавному оптовому ринку природного газу, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Посилаючись на витяг з подання Антимонопольного комітету України про попередні висновки у справі № 143-26.13/64-19 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції суб`єктами господарювання АТ «Укртрансгаз» та НАК «Нафтогаз України», за результатами якого Антимонопольним комітетом України було прийнято рішення № 398-р від 28.12.2023 у справі № 143-26.13/64-19 про накладення штрафів, ТОВ «Омега-Капітал» вказує на те, що закупівля АТ «Укртрансгаз» у НАК «Нафтогаз України» за переговорною процедурою природного газу, у тому числі для надання оператором ГТС послуг балансування замовникам послуг транспортування шляхом придбання значних обсягів природного газу за цінами, що були вищими від ринкових цін, які склалися за умов конкуренції на ТБ «Українська енергетична біржа», призвело до понесення додаткових витрат замовників послуг транспортування, ущемлення інтересів таких суб`єктів господарювання та, як наслідок, мало негативний вплив на стан конкуренції на загальнодержавному оптовому ринку природного газу в цілому.

При цьому, ТОВ «Омега-Капітал» звертає увагу на те, що як позивач, так і відповідач приховують факт прийняття Антимонопольним комітетом України рішення № 398-р від 28.12.2023 у справі № 143-26.13/64-19 про накладення штрафів на двох суб`єктів господарювання Групи Нафтогаз, а також у зв`язку з прийняттям цього рішення судом не було призначено у справі судово-економічної експертизи для визначення реальної вартості природного газу, використаного Оператором ГТС при формуванні БЦГ (базової ціни на газ), яка є основою при визначенні вартості послуг врегулювання небалансів.

Так, як слідує зі згаданого рішення Антимонопольний комітет України під час розгляду справи дійшов таких висновків:

- АТ «Укртрансгаз» у період 2016-2018 років здійснювало господарську діяльність з транспортування природного газу магістральними трубопроводами на підставі ліцензії від 28.02.2023 № 211, в його управлінні знаходиться більшість магістральних трубопроводів України;

- протягом 2017-2018 років АТ «Укртрансгаз» здійснювало закупівлю природного газу переважно у АТ «НАК «Нафтогаз України» за переговорною процедурою та відкритими торгами;

- АТ «Укртрансгаз» та АТ «НАК «Нафтогаз України» є суб`єктами господарювання пов`язаними відносинами контролю, у значенні статті 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції», та відповідно до чинного законодавства, є єдиним суб`єктом господарювання;

- АТ «НАК «Нафтогаз України» здійснює прямий контроль над діяльністю АТ «Укртрансгаз»;

- у період 2016-2018 років АТ «Укртрансгаз» затвердило 6 алгоритмів формування БЦГ. Однак жоден із них не передбачав системного підходу до її формування;

- формування та затвердження АТ «Укртрансгаз» БЦГ у період 2016-2018 років здійснювалось довільно та необґрунтовано, в тому числі із недотриманням визначених у алгоритмі складових;

- дії групи Нафтогаз України в особі АТ «Укртрансгаз» у період з січня 2016 року по грудень 2018 року на загальнодержавному ринку послуг транспортування природного газу магістральними трубопроводами України щодо встановлення економічно необґрунтованої базової ціни газу, яку неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50 та пунктом 1 частини другої статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем шляхом встановлення таких цін, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку;

- НАК «Нафтогаз України» отримало вигоди від вчинення порушення АТ «Укртрансгаз», яке полягало у встановленні АТ «Укртрансгаз» значних та неподільних обсягів закупівлі природного газу під час оголошення процедур публічних закупівель на придбання природного газу, постачання яких не міг забезпечити жоден із суб`єктів господарювання, крім АТ «НАК «Нафтогаз України», шляхом отримання додаткового доходу у зв`язку з реалізацією акціонерним товариством «НАК «Нафтогаз України» природного газу АТ «Укртрансгаз» за цінами, які є вищими за середньозважені ціни реалізації АТ «НАК Нафтогаз України» промисловим споживачам, а також суб`єктам господарювання, пов`язаним із групою Нафтогаз України відносинами контролю.

Рішенням Антимонопольного комітету України від 28.12.2023 № 398-р, з результатом розгляду справи № 143-26.13/64-19, визнано, що: 1) група Нафтогаз України, в особі АТ «Укртрансгаз» у період з січня 2016 року по грудень 2018 року займала монопольне (домінуюче) становище на загальнодержавному ринку послуг транспортування природного газу магістральними трубопроводами України з часткою 100 відсотків, відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції»; 2.2) дії групи Нафтогаз України, в особі АТ «Укртрансгаз», у період з січня 2016 року по грудень 2018 року, на загальнодержавному ринку послуг транспортування природного газу магістральними трубопроводами України щодо встановлення економічно необґрунтованої базової ціни газу, яку неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50 та пунктом 1 частини другої статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем шляхом встановлення таких цін, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку.

Водночас, предметом розглядуваної справи є стягнення з АТ «Київоблгаз» на користь АТ «Укртрансгаз» заборгованості за договором транспортування природного газу від 17.12.2015 № , в тому числі 690348202,41 гривень сума основного боргу за послуги балансування обсягів природного газу за період січень-червень 2018 року.

При цьому, як вбачається з наданих позивачем актів про надання таких послуг та додатків до них, які складені за результатом надання позивачем послуг балансування у спірний період та якими позивач обґрунтовує свої вимоги, вартість послуг балансування визначена позивачем відповідно до п. 9.2. договору, яким передбачено така вартість визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс замовника за формулою: В балансування = БЦГ х К х Qбг, де БЦГ - базова ціна газу; QБГ - обсяг негативного місячного небалансу замовника послуг транспортування; К - коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1.

За приписами ст. 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема: здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; контролю за концентрацією, узгодженими діями суб`єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами (1); приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції (2); розглядати справи про адміністративні правопорушення, приймати постанови та перевіряти їх законність та обґрунтованість (3); перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (4).

Отже, як вбачається Антимонопольним комітетом України у справі № 143-26.13/64-19 досліджувалось питання наявності ознак вчинення суб`єктом господарювання у складі АТ «Укртрансгаз» та АТ «НАК Нафтогаз України» порушення передбаченого п. 2 ст. 50, ч. 1 ст. 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг транспортування природного газу.

У своєму рішенні від 28.12.2023 № 398-р Антимонопольний комітет України констатував, зокрема, те, що: формування та затвердження АТ «Укртрансгаз» БЦГ у період 2016-2018 років здійснювалось довільно та необґрунтовано, в тому числі із недотриманням визначених у алгоритмі складових; дії групи Нафтогаз України в особі АТ «Укртрансгаз» у період з січня 2016 року по грудень 2018 року на загальнодержавному ринку послуг транспортування природного газу магістральними трубопроводами України щодо встановлення економічно необґрунтованої базової ціни газу, яку неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку.

Тобто, висновки Антимонопольного комітету України стосуються, окрім іншого, підставності формування позивачем базової ціни газу, яка в подальшому є базою для обчислення позивачем вартості наданих відповідачу послуг балансування, в тому числі у спірний у цій справі період.

Втім, суд встановив, що рішення Антимонопольного комітету України від 28.12.2023 № 398-р є предметом оскарження у справах № 910/2964/24 (за позовом АТ «НАК «Нафтогаз України», в частині, що стосується останнього) та № 910/3067/24 (за позовом АТ «Укртрансгаз», в частині пунктів 1, 2, 3 резолютивної частини рішення), що розглядаються Господарським судом міста Києва.

Під час розгляду вказаних справ Господарським судом міста Києва будуть встановлюватись обставини правомірності рішення Антимонопольного комітету України від 28.12.2023 № 398-р, висновки якого, зокрема, стосуються необґрунтованого завищення позивачем ціни на послуги балансування (в тому числі у період, який є спірним у цій справі), яка, за висновком Антимонопольного комітету України, формувалась з порушення норм антимонопольного законодавства та прав Оператора ГРМ як платника цієї послуги, оскільки мало місце завищення базової ціни газу, яка, своєю чергою, є основою для формування розміру наданих позивачем послуг балансування.

Відтак, результат розгляду справ №№ 910/2964/24, 910/3067/24 вплине на встановлення судом правильності розміру заявлених позовних вимог у цій справі, зокрема в частині визначеного позивачем розміру БЦГ.

Заперечуючи проти зупинення провадження у справі, представниця позивача в судовому засіданні посилалася на те, що ст. 55 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачає право відповідача на відшкодування шкоди у разі його завдання внаслідок порушення законодавства про захист економічної конкуренції, тобто вважає, що суд має задовольнити позовні вимоги спираючись на базову ціну на газ, визначену позивачем для нарахування стягуваних сум та, якщо рішення Антимонопольного комітету залишиться чинним, відповідач в порядку відшкодування шкоди зможе відновити свої права.

Судом враховано зазначені твердження представника позивача, проте на висновки суду вони не впливають з огляду на наступне.

Дійсно згадані положення Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачають процедуру відшкодування шкоди завданої порушенням вимог цього закону.

Втім, суд вважає нерозумним, до завершення процедури оскарження згаданого рішення Антимонопольного комітету в судовому порядку використовувати визначену позивачем базову ціну на газ, яка визнана цим спеціальним та компетентним органом, як така, що сформована економічно не обґрунтовано, внаслідок зловживання монопольним становищем та з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

Задоволення позову із застосуванням БЦГ, визначеної позивачем, яка за висновками Антимонопольного комітету визнана економічно необґрунтованою фактично призведе до сприяння судом отриманню позивачем безпідставних прибутків, сприяння судом до завдання відповідачу шкоди у вигляді стягнення з нього надмірних та безпідставних сум, що є неможливим, адже не відповідає принципам правосуддя, меті судового розгляду справи, до головних завдань якого є справедливий судовий розгляд справи, захист порушених прав та інтересів, що вочевидь не передбачає можливість ігнорування висновків Антимонопольного комітету, які базуються на багаторічному розгляді ним відповідної справи та прийняття рішення без врахування цих висновків.

Сприяння з боку суду завданню шкоди відповідачу, який є один із учасників та ініціаторів справи, що розглядалася Антимонопольним комітетом із посиланням на можливість в майбутньому цю шкоду відшкодувати за правилами ст. 55 Закону України «Про захист економічної конкуренції» повністю нівелюватиме завдання правосуддя, яке навпаки має мету запобігати порушенню прав, завданню шкоди та т.і.

З огляду на це, обираючи між прийняттям рішення по справі, ігноруючи висновки Антимонопольного комітету, так ніби їх не має, так ніби його рішення не оскаржується, а тому не може братися до уваги та прийняттям рішення на підставі оцінки усіх обставин справи, без виключення, що мають вирішальне значення по справі, до яких справедливо можна віднести і правомірність визначення позивачем базової ціни на газ, як обов`язкового та необхідного елементу розрахунку позовних вимог, суд обирає шлях, який дозволить уникнути прийняття завідомо безпідставного рішення для того, щоб таке рішення базувалося на вимогах закону, тобто у разі задоволення позову, суд має керуватися базовою ціною на газ, визначеною позивачем, яка не буде викликати сумніви з точки зору її належного економічного обгрунтування.

Досягнення такої мети, на думку суду, є можливим лише шляхом отримання остаточного рішення у справах про оскарження згаданого рішення Антимонопольного комітету в судовому порядку, що дозволить приймаючи рішення у межах цієї справи або виходити із того, що базова ціна на газ дійсно була визначено економічно не обґрунтовано та внаслідок порушення вимог законодавства про захист економічної конкуренції, або підставно застосувати її для проведення перевірки розрахунків стягуваних сум.

Іншого способу задля досягнення інтересів правосуддя у цій справі ніж зупинення провадження у справі до завершення розгляду згаданих справ, та прийняття рішення вже на підставі їх остаточних висновків, суд не вбачає, адже вирішення цієї справи без врахування цих висновків фактично унеможливлено, та в іншому випадку вимогам законності таке рішення не відповідатиме.

Суд усвідомлює тривалість розгляду цієї справи та ймовірне ще більше відтермінування прийняття у ній рішення, проте така тривалість обумовлена об`єктивними чинниками, а враховуючи, що судом здійснюється новий розгляд справи, необхідність врахування усіх важливих обставин справи є більш виправданим ніж прийняття рішення, законність та дотримання справедливої судової процедури у якій перебуватиме під сумнівом.

Отже, зважаючи на викладені вище обставини, суд вважає, що подальший розгляд справи № 911/1057/20 є об`єктивно неможливим до набрання законної сили судовими рішеннями у справах № 910/2964/24, 910/3067/24 та здійснення подальшого судового розгляду цієї справи не відповідатиме завданням господарського судочинства, визначеним ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, зокрема за критеріями розумності, справедливості та ефективності.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

При цьому, судом враховано, що зупинення провадження у справі на стадії її розгляду по суті здійснюється у виключних випадках, зокрема з підстав встановлених пунктами 1-31 ч. 1 ст. 227 та пунктом 1 ч. 1 ст. 228 Кодексу (ч. 3 ст. 195), до яких така підстава для зупинення провадження як об`єктивна неможливі розгляду справи до вирішення іншої справи не відноситься.

Водночас, згідно приписів статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, верховенство права, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, диспозитивність, пропорційність, розумність строків розгляду справи судом, неприпустимість зловживання процесуальними правами, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

У відповідності до частини 1 статті 177 Господарського процесуального кодексу України, завданням підготовчого провадження є, серед іншого: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Згідно з приписами статті 181 Господарського процесуального кодексу України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій.

Стаття 182 Господарського процесуального кодексу України визначає порядок дій суду у підготовчому засіданні задля забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Так, згідно частини 2 названої статті у підготовчому засіданні суд, зокрема, з`ясовує, чи повідомили сторони про всі обставини справи, які їм відомі, вирішує заяви та клопотання учасників справи, здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Згідно ч. 3 ст. 198 Господарського процесуального кодексу України головуючий відповідно до завдання господарського судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи.

Норми Господарського процесуального кодексу України не містять прямої вказівки на можливість суду на стадії розгляду справи по суті ухвалювати рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття, зокрема зі стадії судових дебатів, проте суд вважає, що за будь-яких обставин при здійсненні правосуддя слід керуватись завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, тому у разі виникнення необхідності суд вправі вчинити таке повернення, не допускаючи відмови у реалізації цієї дії виключно з підстав відсутності окремої процесуальної норми, тобто уникаючи проявів надмірного формалізму.

Разом з тим, суд переконаний, що повернення до стадії підготовчого провадження повинно допускатись лише у разі існування дійсно виняткових підстав для цього.

У пункті 30 постанови Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 902/271/18 сформульовано такий правовий висновок: «Верховний Суд звертається до власної практики, зокрема, постанови від 02.10.2019 у справі № 916/2421/18, у якій Верховний Суд погодився з судами першої та апеляційної інстанцій у питанні можливості повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття у випадку, якщо судом встановлено замовчування відповідачем важливого питання, яке мало б бути вирішено саме на стадії підготовчого провадження. На думку Верховного Суду, стадія підготовчого провадження з огляду на її мету є не формальною, а реальною запорукою здійснення ефективного правосуддя на стадії розгляду справи по суті, тож належне та добросовісне ставлення до стадії підготовчого провадження як з боку суду, так і з боку всіх учасників справи, є таким, що у повній мірі відповідає засадам справедливого правосуддя. На важливість дотримання строку на подання доказів звертав свою увагу Верховний Суд й раніше у постановах від 06.02.2019 у справі № 916/3130/17, від 03.04.2019 № 913/317/18.».

У постанові Верховного Суду від 16.12.2021 у справі № 910/7103/21, зроблено висновок, що суди першої інстанції за наявності певних обставин можуть прийняти рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення тих чи інших процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження. Разом з тим такі обставини мають бути вагомими, оскільки можливість повернення до стадії підготовчого провадження з будь-яких підстав нівелює саме значення стадій господарського процесу: як підготовчого провадження, так і стадії розгляду справи по суті.

Частиною 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України встановлено обов`язок учасників справи сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи (п. 2), а також подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази (п. 4).

Суд зауважує, що з моменту закриття підготовчого провадження та в перебігу розгляду справи по суті, зокрема на стадії судових дебатів, суд не володів інформацією щодо ініціювання учасниками справи (АТ «Укртрансгаз», АТ «НАК «Нафтогаз України») судових проваджень стосовно оскарження рішення Антимонопольного комітету України від 28.12.2023 № 398-р, про що також не було не було доведено до відома суду і позивачем.

За таких обставин, враховуючи наведені процесуальні приписи, з метою дотримання основних засад господарського судочинства, повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи, які входять в предмет доказування, маючи на меті забезпечення дійсного вирішення правового спору між сторонами, суд дійшов висновку про повернення на стадію підготовчого провадження для остаточного визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин та здійснення дій, необхідних для забезпечення правильного розгляду справи по суті.

Враховуючи викладене вище у сукупності, суд дійшов до висновку про наявність підстав для повернення до стадії підготовчого провадження та зупинення провадження у справі № 911/1057/20 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України до набрання законної сили рішеннями суду у справі №№ 910/2964/24, 910/3067/24.

Керуючись ст.ст. 2, 182, 183, 227, 229, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Повернутись до стадії підготовчого провадження та здійснювати подальший розгляд справи у підготовчому засіданні.

2. Зупинити провадження у справі № 911/1057/20 до набрання законної сили судовими рішеннями у справах №№ 910/2964/24, 910/3067/24, що розглядаються Господарським судом міста Києва.

3. Зобов`язати учасників справи повідомити суд про усунення обставин, які зумовили зупинення провадження у справі.

Ухвала складена та підписана 29.07.2024, набирає законної сили негайно після її оголошення, може бути оскаржена в апеляційному порядку - до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з моменту її складення у відповідності до ст.ст. 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Р.М. Колесник