ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2024 р. Справа№ 910/14591/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Шапрана В.В.

Андрієнка В.В.

секретар

судового засідання Рибчич А.В.

за участю

представників:

від позивача - не з`явились

від відповідача - Балацький Я.А.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оболонь інвест плюс"

на ухвалу Господарського суду м. Києва від 23.05.2024 р. (повний текст складено 28.05.2024 р.)

у справі № 910/14591/23 (суддя - Демидов В.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оболонь інвест плюс"

до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про стягнення 2292697,59 грн

та за зустрічним позовом Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оболонь інвест плюс"

про визнання недійсним договору факторингу

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Оболонь інвест плюс" звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 2292697,59 грн, з яких: 1520160,40 грн заборгованості за договором поставки товарів № 291(3)20УК від 31.07.2020 р., 3% річних у розмірі 122820,63 грн та інфляційні втрати у розмірі 649716,55 грн.

У жовтні 2023 року Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" звернулось до Господаського суду м. Києва із зустрічним позовом про визнання недійсним договору факторингу № 36-Ф від 31.07.2023 р. укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інститут хіміко-технологічних проблем" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Морган Кепітал".

Рішенням Господарського суду м. Києва від 12.12.2023 р. у справі № 910/14591/23 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Оболонь інвест плюс" до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 2292697,59 грн задоволено. В задоволенні зустрічного позову Державного підприємства ""Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оболонь інвест плюс" про визнання недійсним договору факторингу відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2024 р. апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду м. Києва від 12.12.2023 р. у справі № 910/14591/23 залишено без задоволення, рішення Господарського суду м. Києва від 12.12.2023 р. у справі № 910/14591/23 залишено без змін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2024 р. замінено відповідача - Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" його правонаступником, яким є Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом".

Через систему "Електронний суд" 07.05.2024 р. представником Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" подано заяву про відстрочення виконання рішення Господарського суду м. Києва від 12.12.2023 р. у справі № 910/14591/23 до 12.12.2024 р.

Оскаржуваною ухвалою Господарського суду суду м. Києва від 23.05.2024 р. заяву Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про відстрочення виконання рішення у справі 910/14591/23 задоволено частково. Відстрочено виконання рішення Господарського суду м. Києва від 12.12.2023 р. у справі № 910/14591/23 до 23.08.2024 р. Стягнуто з Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оболонь інвест плюс" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. В іншій частині заяви відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Оболонь інвест плюс" подало апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом".

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач посилається на те, що процедура закупівлі за договором була оголошена та проведена замовником - Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" ще у 2020 році. Витрачання коштів на оплату продукції за договором поставки замовник запланував ще у 2020 фінансовому році, однак не поніс таких витрат (фактично зекономив), а отже необхідність у перерозподілі коштів відсутня як така. Також скаржник вказує, що позивач та відповідач знаходяться в одній державі та у рівних економічних умовах, а тому незадовільний фінансовий стан відповідача, що став наслідком у тому числі його незадовільного господарювання, охоплюється дефініцією підприємницького ризику, є недостатньою причиною для відстрочення виконання рішення суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2024 р. апеляційну скаргу у справі № 910/14591/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2024 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариство з обмеженою відповідальністю "Оболонь інвест плюс"та призначено справу № 910/14591/23 до розгляду на 18.06.2024 р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2024 р. розгляд справи № 910/14591/23 відкладено до 23.07.2024 р.

У судовому засіданні 23.07.2024 р. представник відповідача надав усні пояснення по суті апеляційної скарги, представник позивача у судове засідання вдруге не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про час і місце розгляду скарги електронною поштою відповідно до ч. ч. 6, 7, 8 ст. 120 ГПК України та в порядку ч. 4 ст. 122 ГПК України через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України.

Відповідно до ч. ч. 5, 7 ст. 6 ГПК України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Згідно з ч. 3 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

За ч. 11 ст. 242 ГПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Копію ухвали від 03.06.2024 р. у справі № 910/14591/23 позивачу доставлено до електронного кабінету, доказом чого є довідка про доставку електронного документа, що міститься в матеріалах справи.

Також згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала від 03.06.2024 р. у справі № 910/14591/23 оприлюднена у реєстрі 05.06.2024 р.

Крім цього, з апеляційної скарги позивача вбачається, що останній просив суд здійснювати розгляд справи без участі представника позивача у випадку неявки у судове засідання.

Колегія суддів зазначає, що неявка у судове засідання представника позивача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги. Подальше відкладення призведе до безпідставного затягування розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об`єктивного розгляду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Обґрунтовуючи заяву про відстрочення виконання рішення суду, відповідач за первісним позовом посилається на те, що дохід Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на 90% складається з виручки від реалізації електричної енергії, що виробляється її відокремленими підрозділами - атомними електростанціями.

Енергодарська міська територіальна громада, у якій розташована філія - Відокремлений підрозділ "Запорізька атомна електростанція", віднесена до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України з 02.03.2022 р. згідно із переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 р.

З моменту окупації Відокремлений підрозділ "Запорізька атомна електростанція" працювала в екстремальних умовах, майже весь час на мінімально допустимих потужностях.

Таким чином відповідач вказує, що на теперішній час ним втрачено виробничі потужності, що забезпечували майже половину його доходу від реалізації електроенергії.

Зазначені втрати виробничих потужностей негативно вплинули на фінансовий стан відповідача.

Так боржник вказує, що за 2022 рік Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" отримані збитки в розмірі 12,4 млрд грн (чистий фінансовий збиток відповідно до звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2022 рік), тому негайне виконання відповідачем за первісним позовом судового рішення може спричинити невиконання ним спеціальних обов`язків для забезпечення доступності ціни на електричну енергію для населення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно зі ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Відстрочення виконання рішення - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю.

Підставою для відстрочення можуть бути конкретні існуючі, об`єктивні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення у встановлений строк або фактично унеможливлюють таке.

При розгляді заяв щодо відстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому. Наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником. Строки відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку для повного виконання рішення суду. Надання такого не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинне базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Оцінюючи доводи заяв про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суди повинні враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

Отже, відстрочення виконання рішення суду є таким законодавчо врегульованим механізмом відтермінування поновлення порушеного права стягувача, який ґрунтується на об`єктивних, виняткових обставинах, застосування яких не призводить до шкоди сутності права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованою Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР.

Неможливість виконання рішення не є тотожною неможливості виконання зобов`язання, яке є одним із способів його припинення. З огляду на це обставини, з`ясування сутності та настання яких зумовлює вирішення спору щодо права цивільного, не віднесені законом до таких, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022 р., затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", на території України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 р. введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався.

Так, Енергодарська міська територіальна громада, у якій розташована філія - Відокремлений підрозділ "Запорізька томна електростанція", віднесена до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України з 02.03.2022 р. згідно із переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 р.

При вирішенні питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, враховуються, зокрема, матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (постанова Верховного Суду від 07.12.2022 р. у справі № 910/11949/21).

Вирішуючи питання відстрочення виконання рішення суду господарські суди мають дотримуватись балансу інтересів сторін на основі поданих сторонами доказів.

Тобто, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, та докази, подані кожною із сторін, а також дотримуватися розумного строку відстрочення (постанова Верховного Суду від 21.01.2020 р. у справі № 910/1180/19).

Так, збитковий стан відповідача підтверджений належним та допустимим доказом - звітом про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2022 рік, з якого вбачається, що Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" отримані значні збитки, що унеможливлює своєчасне та належне виконання судового рішення без накладення на відповідача додаткових обтяжень, наявність яких може навпаки значно ускладнити виконання рішення суду.

Крім цього, судовою колегією враховано загальновідомі обставин, зокрема, військову агресію Російської Федерації проти України, що має негативний вплив на економіку країни, та ускладнює діяльність як позивача, так і відповідача, а отже негативно впливає на сторін спору.

Водночас, колегія суддів приймає до уваги, що матеріальний інтерес відповідача полягає у виконанні рішення суду таким чином, щоб це дозволило продовжити статутну діяльність відповідача, а матеріальний інтерес позивача, натомість, полягає у виконанні рішення суду у даній справі повністю та протягом розумного строку.

В той же час, суд враховує, що в силу закріплених в пункті 1 ст. 6 Конвенції принципів на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 р. у справі «Чижов проти України», заява № 6962/02).

Однак, за практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення п. 1 ст. 6 Конвенції («Корнілов та інші проти України», заява № 36575/02, ухвала від 07.10.2003). І навіть два роки та сім місяців не визнавались надмірними і не розглядалися як такі, що суперечать вимогам розумного строку, передбаченого ст. 6 Конвенції (ухвала від 17.09.2002 р. у справі «Крапивницький та інші проти України», заява № 60858/00). Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 31.07.2019 р. у справі № 904/4566/18 та від 20.09.2018 р. у справі № 905/2953/17.

До того ж відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не сприяє ухиленню від його виконання відповідача, а навпаки надає можливість ефективно виконати судове рішення без понесення сторонами додаткових обтяжень при його виконанні.

З огляду на вищевикладене, визначений судом першої інстанції строк відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2023 у справі № 910/14591/23 до 23.08.2024 р. не порушить інтереси сторін, забезпечить їх баланс, буде співмірним можливостям поновлення порушеного права стягувача з можливістю відповідача забезпечити таке поновлення. Відстрочення матиме наслідком дотримання балансу інтересів сторін і унеможливить надмірне обтяження фінансової спроможності відповідача.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що заява Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2023 р. у справі № 910/14591/23 підлягає частковому задоволенню, а тому відсутні правові підстави для скасування ухвали Господарського суду м. Києва від 23.05.2024 р. у справі № 910/14591/23.

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відстрочки або розстрочки виконання рішення, ухвали, постанови, зміну способу та порядку їх виконання.

Разом з цим, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої статті 255 цього кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Оскільки ухвала суду першої інстанції щодо відстрочки виконання рішення до зазначеного переліку не відноситься, дана постанова не підлягає касаційному оскарженню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оболонь інвест плюс" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду м. Києва від 23.05.2024 р. у справі № 910/14591/23 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Оболонь інвест плюс".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складено 29.07.2024 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Шапран

В.В. Андрієнко