ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про передачу справи до іншого суду

22.07.2024м. ДніпроСправа № 904/3087/24

За позовом Акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль" (Дніпропетровська обл., м. Кам`янське)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджитал контакт" (Харківська обл., м. Харків)

про стягнення збитків у сумі 5609287,78грн

Суддя: Татарчук В.О.

Без участі представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Дніпровська теплоелектроцентраль" звернулось з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджитал контакт" в якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджитал контакт" на користь Акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль" збитки у сумі 5609287,78грн.

Судові витрати по сплаті судового збору просить покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що внаслідок протиправної поведінки відповідача, яка виявилась у тому, що за наявності укладеного між сторонами договору про надання послуг з обробки даних №379/22 від 29.12.2022, за умовами якого відповідач мав актуалізувати, аналізувати та вносити інформацію до бази даних споживачів позивача, допустив втрату такої інформації за 1402 особовими рахунками, не вчинив та не ініціював будь-яких дій для її відновлення, чим завдав збитки позивачу на суму 5609287,78грн.

Розглянувши матеріали позовної заяви, господарський суд вважає їх такими, що підлягають направленню за підсудністю до Господарського суду Харківської області з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України цей Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Положеннями Господарського процесуального кодексу України визначено такі види юрисдикції (підсудності): предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів (статті 20-23 Господарського процесуального кодексу України), інстанційна юрисдикція (статті 24-26 Господарського процесуального кодексу України) та територіальна юрисдикція (підсудність) (статті 27-31 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною першою статті 27 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

З наведених положень вказаної статті вбачається, що загальне правило територіальної підсудності щодо пред`явлення позову за місцезнаходженням відповідача застосовується лише у випадку, коли інші правила підсудності не встановлені положеннями Господарського процесуального кодексу України.

Позивач, звертаючись з позовом до суду, виходив з того, що пунктом 5 частиною першою статті 29 Господарського процесуального кодексу України передбачено, позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Зазначене позивач обґрунтовує тим, що відповідно до договору №379/22 від 29.12.2022 виконавець (відповідач) зобов`язується надати послуги з обробки даних (послуги з обробки даних, аналізу документів інформаційних послуг, тощо) (за ДК 021:20-1 Послуги з обробки даних), а замовник (позивач) приймає та оплачує надані належним чином послуги. Позивач вважає, що місцем виконання договору, з приводу якого виник спір у справі, є м. Кам`янське (п. 3.1 договору), розташоване у Дніпропетровської області, на яке поширюється територіальна юрисдикція Господарського суду Дніпропетровської області.

Згідно з частиною першою статті 532 Цивільного кодексу України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі. Якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться, зокрема, за зобов`язаннями щодо передачі товару (майна), що виникає на підставі інших правочинів, - за місцем виготовлення або зберігання товару (майна), якщо це місце було відоме кредиторові на момент виникнення зобов`язання.

На думку суду, посилання позивача на частину п`яту статті 29 Господарського процесуального кодексу України є безпідставним, з огляду на те, що Господарським процесуальним кодексом України чітко встановлено підсудність справ за вибором позивача.

Так, місце надання послуг не є у даному випадку місцем виконання зобов`язань за договором за змістом частини п`ятої статті 29 Господарського процесуального кодексу України, на яку посилається позивач, оскільки предметом спору у даній справі є вимога про стягнення збитків у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, а не зобов`язання відповідача надати послуги з обробки даних в конкретному місці.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом позову є матеріально-правова вимога про стягнення з відповідача збитків, а не спір про надання послуг. Зобов`язання зі сплати збитків не є таким, яке належить, через його особливість, виконувати тільки в певному місці, відповідно у суду відсутні підстави для застосування положень частини п`ятої статті 29 Господарського процесуального кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.06.2019 у справі №903/432/18.

Відповідно до статті 24 Господарського процесуального кодексу України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку господарського судочинства, розглядаються місцевими господарськими судами.

Компетенція зазначених судів щодо розгляду справ розмежовується за предметними та територіальними ознаками. Загальні правила територіальної підсудності справ визначено статтями 27-30 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Господарського процесуального кодексу України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців фізичних осіб - підприємців та громадських формувань місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджитал контакт" є: 61001, Харківська обл., м. Харків, вул. Молочна, буд. 30.

Зважаючи на встановлені обставини, позовна заява Акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль" не підсудна Господарському суду Дніпропетровської області, а підсудна Господарському суду Харківської області.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною третьою статті 31 Господарського процесуального кодексу України визначено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 30, 31, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Передати справу №904/3087/24 за позовом Акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджитал контакт" про стягнення збитків у розмірі 5609287,78грн, за територіальною юрисдикцією (підсудністю) на розгляд Господарському суду Харківської області (61022, Харківська обл., м. Харків, Майдан Свободи, буд. 5, ДЕРЖПРОМ, 8 під`їзд).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 22.07.2024 та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.О. Татарчук