ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року Справа № 906/312/24

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Юрчук М.І. , суддя Миханюк М.В.

без виклику (повідомлення) сторін

розглянувши апеляційну скаргу відповідача Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Житомирської області, ухвалене 03.06.2024 суддею Вельмакіною Т.М., повне рішення складено 05.06.2024, у справі № 906/312/24

за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України

до Військової частини НОМЕР_1

про стягнення 130 000,00 грн

В березні 2024 року Моторно (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 в порядку регресу виплати в розмірі 130 000,00 грн.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 03.06.2024 у справі № 906/312/24, позов задоволено.

Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України: - 130 000,00 грн виплати в порядку регресу; - 3 028,00 грн витрат по сплаті судового збору /а.с. 91-93/.

12.06.2024 відповідач Військова частина НОМЕР_1 , не погоджуючись з ухваленим рішенням, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в електронній формі, в якій просить рішення Господарського суду Житомирської області від 03.06.2024 у справі № 906/312/24 скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог МТСБУ у повному обсязі /а.с. 95-100/.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає:

- у відповідності до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку;

- володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо);

- тобто володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є не лише його власник, але й інша фізична чи юридична особа, яка на відповідній правовій підставі володіє цим об`єктом;

- відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 1681 від 15.12.2021 вантажний ГАЗ-66 військовий номер 1139Р3 закріплений за водієм 2 взводу забезпечення навчального процесу солдат ОСОБА_1 ;

- відповідно до постанови Королівського районного суду м. Житомира від 27.04.2022 постановлено визнати винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосувати стягнення - штраф в розмірі 850 ( вісімсот п`ятдесят) гривень;

- відповідно до змісту ст. 39 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Моторне (транспортне) страхове бюро України (надалі МТСБУ, Позивач) є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів;

- МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди, а також банківських витрат МТСБУ при здійсненні регламентних виплат;

- відповідно до ст. 43 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", для забезпечення виконання зобов`язань членів МТСБУ перед страхувальниками і потерпілими при ньому створюються такі централізовані страхові резервні фонди: фонд страхових гарантій, призначений для забезпечення платоспроможності МТСБУ під час взаєморозрахунків з уповноваженими організаціями інших країн у галузі страхування цивільно-правової відповідальності, з якими МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування та взаємне врегулювання питань стосовно відшкодування шкоди. Мінімальний розмір фонду страхових гарантій встановлюється на рівні встановленого Законом України "Про страхування" мінімального розміру статутного фонду страховика, що займається видами страхування іншими, ніж страхування життя; фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах (фонд захисту потерпілих), призначений для здійснення розрахунків з потерпілими у випадках, передбачених цим Законом;

- рішення про використання коштів централізованих страхових резервних фондів відповідно до встановленої мети приймає дирекція МТСБУ відповідно до положення про централізовані страхові резервні фонди МТСБУ, що затверджується президією МТСБУ за погодженням з Координаційною радою МТСБУ;

- так відповідно до офіційного повідомлення (яке опубліковане на офіційній facebookсторінці МТСБУ за посиланням: https://www.facebook.com/mtsbu.ua/posts/649358/), МТСБУ з метою підтримки захисників і захисниць України прийняло рішення не стягувати регреси в судовому чи досудовому порядку з військових частин чи військовослужбовців ЗСУ в випадку, коли вони стали винуватцями ДТП, не маючи чинного полісу ОСЦПВ, та замість них відшкодування постраждалим було здійснено з фонду захисту потерпілих МТСБУ (згідно з п.п а) п. 1 ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

- відповідно до змісту вказаного повідомлення: "Така норма діятиме на період воєнного стану та півроку після його закінчення. Також припиняється примусове стягнення коштів з військових частин або військовослужбовців ЗСУ по вже прийнятих судових рішеннях щодо стягнення компенсацій по регресних позивах. … Компенсація всім постраждалим в разі настання ДТП, спричиненого військовослужбовцем ЗСУ, як завжди, буде здійснена з гарантійного фонду Бюро";

- тобто завдана шкода внаслідок вчинення ДТП в розрізі спірних правовідносин, що стали предметом дослідження в даній судовій справі, підлягає відшкодуванню МТСБУ в порядку та у спосіб, передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 1961-IV від 1 липня 2004 року, як регламентна виплата, що здійснюється за рахунок фонду захисту потерпілих, отримання якої потерпілим гарантується МТСБУ;

- відповідно до ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду";

- суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що відшкодування суми збитків в порядку регресу потрібно стягувати з військової частини, а не з особи, що фактично вчинила правопорушення внаслідок чого, підлягає відшкодування шкоди у відповідності до частини другої статті 1187 ЦК України, за змістом якої шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку;

- завдана шкода внаслідок вчинення ДТП в розрізі спірних правовідносин, що стали предметом дослідження в даній судовій справі, підлягає відшкодуванню МТСБУ в порядку та у спосіб, передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 1961-IV від 1 липня 2004 року, як регламентна виплата, що здійснюється за рахунок фонду захисту потерпілих, отримання якої потерпілим гарантується МТСБУ.

Враховуючи викладене, скаржник вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення.

Листом № 906/312/24/4037/24 від 12.06.2024 матеріали справи було витребувано з Господарського суду Житомирської області.

18.06.2024 до суду надійшли матеріали справи № 906/312/24.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.06.2024 ( ОСОБА_2 головуючий суддя, Юрчук М.І., Тимошенко О.М.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Житомирської області від 03.06.2024 у справі № 906/312/24 в порядку письмового провадження без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.

Частиною 13 ст. 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Згідно з ч. 10 ст. 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

При розгляді цієї справи колегія суддів враховує, що предметом позову є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.

26.06.2024 (вх. № 5769/24) від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення /а.с. 115-116/.

У зв`язку із перебуванням у відпустці судді - члена колегії Тимошенка О.М. у період з 01.07.2024 по 30.07.2024 проведено його заміну у судовій справі № 906/312/24, протокол від 22.07.2024, яким визначено для розгляду справи колегію суддів у складі: Крейбух О.Г. головуючий суддя, Юрчук М.І., Миханюк М.В.

Відповідно до ст. 269 ГПК України Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Внаслідок ДТП, яке сталося 31.03.2022 з вини водія-військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , який керував автомобілем ГАЗ-66, д.н. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , що належить Військовій частині НОМЕР_1 , було пошкоджено автомобіль Renault Megan, д.н. НОМЕР_4 , яким керував ОСОБА_3 .

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 27.04.2022 у справі № 296/1515/22 встановлено, що 31.03.2022 о 13 год. 10 хв. ОСОБА_1 , керуючи по вул. В.Бердичівська 71 в м. Житомирі автомобілем ГАЗ-66, д.н. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , виїхав на смугу зустрічного руху, перетнувши подвійну суцільну смугу дорожньої горизонтальної розмітки 1.3 та здійснив зіткнення з автомобілем Renault Megan, д.н. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_3 , чим порушив п. 34.1.3, п. 11.4 Правил дорожнього руху України та вчинив порушення, передбачене ст. 124 КУпАП. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження /а.с. 8 на звороті/.

Факт вчинення ДТП 31.03.2022 за участі автомобілів ГАЗ-66, д.н. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , та Renault Megan, д.н. НОМЕР_4 , підтверджується також повідомленням про дорожньо-транспорту пригоду /а.с. 13-18/, поясненнями водіїв /а.с. 77-78/.

Отже дорожньо-транспортна пригода відбулася з вини водія автомобіля ГАЗ-66, д.н. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , військовослужбовця відповідача.

МТСБ України виплачено потерпілій особі - власнику автомобіля Renault Megan, д.н. НОМЕР_4 , ОСОБА_3 130 000,00 грн відшкодування в межах ліміту відповідальності.

Вказану суму виплати позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу.

За результатами розгляду справи № 906/312/24 Господарським судом Житомирської області позов задоволено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що враховуючи доведеність у вчиненні ДТП вини військовослужбовця відповідача ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, що належить військовій частині НОМЕР_1 , відсутність на час ДТП страхування цивільно-правової відповідальності відповідача, з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, підтверджуючих здійснення МТСБУ виплати потерпілому ОСОБА_3 у розмірі 130 000,00 грн, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 130 000,00 грн підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Предметом даного позову є вимога про відшкодування шкоди (сплаченого страхового відшкодування). Спірні правовідносини сторін урегульовано, зокрема, нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

В силу положень статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

За приписами ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і, з настанням якої, виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до пунктів 34.1, 34.2 статті 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Положеннями абзаців 1-2 пункту 39.1 статті 39 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" закріплено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту.

Відповідно до підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.

Підпунктом а) пункту 41.1 статті 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п.1.7 ст.1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно з підпунктом 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п. 13.1 ст. 13 цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Як вже зазначалося вище, постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 27.04.2022 у справі № 296/1515/22 встановлено, що 31.03.2022 о 13 год. 10 хв. ОСОБА_1 , керуючи по вул. В.Бердичівська 71 в м. Житомирі автомобілем ГАЗ-66, д.н. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , виїхав на смугу зустрічного руху, перетнувши подвійну суцільну смугу дорожньої горизонтальної розмітки 1.3 та здійснив зіткнення з автомобілем Renault Megan, д.н. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_3 , чим порушив п. 34.1.3, п. 11.4 Правил дорожнього руху України та вчинив порушення, передбачене ст. 124 КУпАП. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження /а.с.8 на звороті/.

Факт вчинення ДТП 31.03.2022 за участі автомобілів ГАЗ-66, д.н. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , та Renault Megan, д.н. НОМЕР_4 , підтверджується також повідомленням про дорожньо-транспорту пригоду /а.с.13-18/, поясненнями водіїв /а.с.77-78/.

Отже дорожньо-транспортна пригода відбулася з вини водія автомобіля ГАЗ-66, д.н. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , військовослужбовця відповідача.

Статус ОСОБА_1 , як військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 , встановлений у постанові Корольовського районного суду м. Житомира від 27.04.2022 у справі № 296/1515/22.

Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

З довідки Моторно (транспортного) страхового бюро України № 1 від 20.05.2022 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих вбачається, що транспортний засіб ГАЗ-66, д.н. НОМЕР_2 , не застрахований /а.с. 6 на звороті/.

31.03.2022 ОСОБА_3 звернувся до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП, яке сталося 31.03.2022 /а.с. 13/.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Статтею 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно зі звітом №2022_4_20_83509 від 20.04.2022 розмір завданої потерпілому шкоди був визначений як вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу та суми ПДВ (на запасні частини та метизи) та склав 159 760,29 грн /а.с. 28-49/.

В результаті аналізу документів, що були пред`явлені в МТСБУ, встановлено, що вартість відновлювального ремонту без зносу перевищує ринкову вартість автомобіля до ДТП, що робить економічно необґрунтованим його відновлення, та визначено вартість транспортного засобу після ДТП розмір якої склав 90 423,07 грн.

Матеріальний збиток визначений МТСБУ з урахуванням положень статей 9, 29, 30 Закону, пунктів 7.17 та 7.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів як різниця вартості КТЗ до та після ДТП, що склало суму 159 760,29 грн (250 183,36 грн - 90 423,07 грн) /а.с. 7/.

21.09.2019 набрало чинності розпорядження Нацкомфінпослуг "Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів з питань обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", яким було збільшено страхові виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілого на 30% та визначено ліміт відповідальності страховика та МТСБУ за шкоду, заподіяну майну потерпілого, у розмірі 130 000,00 грн.

Наказом Моторне (транспортного) страхового бюро України погоджено відшкодування ОСОБА_3 130 000,00 грн шкоди з фонду захисту потерпілих /а.с. 6/.

Згідно з платіжною інструкцією № 819928 від 24.05.2022 МТСБУ сплатило ОСОБА_3 130 000,00 грн /а.с. 11/.

Відповідно до пункту 1.6 статті 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні, зокрема, власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Крім того відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

З аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття "особа, яка завдала шкоду" та "особа, яка відповідає за шкоду". За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Виходячи із наведених норм права, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується останнім, а не безпосередньо винним водієм.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 426/16825/16-ц зроблено висновок про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 21.02.2019 у справі № 355/1394/16-ц. Схожі за змістом висновки зроблені і у постановах Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 640/4185/15-ц, від 05.05.2018 у справі № 910/14685/17.

Наведеним вище спростовуються доводи апелянта про те, що регресні вимоги про відшкодування страхової виплати мали бути пред`явлені до водія транспортного засобу.

У додатку до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 31.03.2022 /а.с. 15/ вказано, що власником транспортного засобу ГАЗ-66, д.н. НОМЕР_2 є ЗСУ.

Відповідач надав наряд № 408 від 02.04.2022 /а.с. 70 на звороті/, з якого вбачається, що вказаний транспортний засіб використовується Військовою частиною НОМЕР_1 .

Сторони не надали доказів на підтвердження належності відповідачу транспортного засобу ГАЗ-66, д.н. НОМЕР_2 . Однак ця обставина не заперечується відповідачем, так само як і належність ОСОБА_1 до військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 .

Отже військова частина НОМЕР_1 є особою, що відповідальна за шкоду заподіяну у дорожньо-транспортній пригоді, що відбулась 31.03.2022, а тому до МТСБУ, як особи що виплатила страхове відшкодування, перейшло право зворотної вимоги (регресу).

Визнання сторонами зазначених обставин вбачається за текстом позовної заяви та відзиву. Суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання сторонами та вважає ці обставини встановленими.

Крім того пп. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" запропоновано МТСБУ на вибір варіанти альтернативної поведінки - звернення з регресним позовом до власника транспортного засобу або звернення з позовом до водія, який спричинив ДТП.

У цьому випадку МТСБУ, скориставшись наданим йому правом, звернулося з регресним позовом саме до власника транспортного засобу, яким є військова частина НОМЕР_1 .

Враховуючи вище викладене, а також те, що вина у вчиненні ДТП військовослужбовця відповідача ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, що належить військовій частині НОМЕР_1 , доведена, на час ДТП страховий поліс цивільно-правової відповідальності у відповідача відсутній, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є обґрунтованими, заявленими відповідно до вимог чинного законодавства та підлягають задоволенню у розмірі 130 000,00 грн виплати в порядку регресу.

Посилання апелянта на те, що відповідно до офіційного повідомлення (яке опубліковане на офіційній facebook сторінці Моторного (транспортного) страхового бюро України за посиланням: https://www.facebook.com/mtsbu.ua/posts/649358/) МТСБУ з метою підтримки захисників і захисниць України прийняло рішення не стягувати регреси в судовому чи досудовому порядку з військових частин чи військовослужбовців ЗСУ у випадку, коли вони стали винуватцями ДТП, не маючи чинного полісу ОСЦПВ, та замість них відшкодування постраждалим буде здійснено з фонду захисту потерпілих МТСБУ (згідно з п. 41.1.а Закону України "Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів"), колегією суддів відхиляються як необгрунтовані, враховуючи наступне.

Дійсно, на сторінці facebook та на сайті МТСБУ було оприлюднено інформацію про те, що МТСБУ з метою підтримки захисників і захисниць України прийняло рішення не стягувати регреси в судовому чи досудовому порядку з військових частин чи військовослужбовців ЗСУ в випадку, коли вони стали винуватцями ДТП, не маючи чинного полісу ОСЦПВ, на період воєнного стану та півроку після його закінчення.

Слід зазначити, що МТСБУ є юридичною особою, яка здійснює свою діяльність відповідно до вимог чинного законодавства України та Статуту, а отже має виконати вимоги ст. 38 Закону та отримати відповідне судове рішення, що й було зроблено у даному випадку.

Разом з тим звернення МТСБУ з позовом до суду, ще не свідчить про примусове стягнення коштів та порушення прав відповідача.

Відповідно до ст. 74, 76 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до п. 1 част. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що скаржник не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог та заперечень, а тому правові підстави для скасування рішення Господарського суду Волинської області від 07.02.2024 у справі № 903/1230/23 в оскаржуваній частині відсутні.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки розгляд справи відбувався без повідомлення (виклику) учасників справи, тому у відповідності до ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення цієї постанови є дата складення її повного тексту.

Керуючись ст. 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Житомирської області від 03.06.2024 у справі № 906/312/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Справу № 906/312/24 повернути Господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "23" липня 2024 р.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Миханюк М.В.