ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

22 липня 2024 року м.Харків Справа № 913/281/22
Провадження №34/913/281/22
Господарський суд Луганської області у складі:
суддя Іванов А.В.
при секретарі судового засідання Багацькому А.О.,
розглянувши у судовому засіданні подання виконувача обов`язків начальника Сватівського районного відділу державної виконавчої служби у Сватівському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 15.05.2024 у справі
за позовом Фізичної особи-підприємця Вергелес Євгенії Василівни, м. Полтава,
до відповідача Фізичної особи-підприємця Коломієць Анни Валеріївни, смт Троїцьке Луганської області,
про стягнення 668 752 грн. 31 коп.
орган примусового виконання рішень Сватівський відділ державної виконавчої служби у Сватівському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, м. Сватове Луганської області,
У засіданні брали участь:
від органу примусового виконання рішень: представник не прибув.
Рішенням Господарського суду Луганської області від 04.09.2023 у справі №913/281/22 позов Фізичної особи-підприємця Вергелес Євгенії Василівни до Фізичної особи-підприємця Коломієць Анни Валеріївни задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Коломієць Анни Валеріївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Вергелес Євгенії Василівни ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) заборгованість з орендної плати в сумі 310 416 грн. 07 коп., штрафні санкції в розмірі 7 799 грн. 99 коп. та судові витрати у вигляді судового збору в сумі 4 773 грн. 24 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Господарського суду Луганської області від 04.10.2023 у справі №913/281/22 заяву представника позивача адвоката Дубінчина О.М. про відшкодування витрат на правничу (правову) допомогу від 08.09.2023 задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Коломієць Анни Валеріївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Вергелес Євгенії Василівни ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 137 грн. 53 коп. В задоволенні заяви в іншій частині відмовлено.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 06.12.2023 у справі №913/281/22 апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Коломієць Анни Валеріївни залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Луганської області від 04.09.2023 у справі №913/281/22 залишено без змін.

Додатковою постановою Східного апеляційного господарського суду від 20.12.2023 у справі №913/281/22 заяву фізичної особи-підприємця Вергелес Євгенії Василівни задоволено частково. Стягнуто з фізичної особи-підприємця Коломієць Анни Валеріївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь фізичної особи-підприємця Вергелес Євгенії Василівни ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень 00 копійок витрат на оплату правничої допомоги адвоката в суді апеляційної інстанції. В решті вимог заяви фізичної особи-підприємця Вергелес Євгенії Василівни відмовлено.

На виконання рішення Господарського суду Луганської області від 04.09.2023 у справі №913/281/22 та додаткового рішення Господарського суду Луганської області від 04.10.2023 у справі №913/281/22, які набрали законної сили 06.12.2023, а також на виконання додаткової постанови Східного апеляційного господарського суду від 20.12.2023 у справі №913/281/22, яка набрала законної сили 20.12.2023, було видано відповідні накази Господарського суду Луганської області від 24.01.2024 №913/281/22.

27.05.2024 від в.о. начальника Сватівського рійонного відділу державної виконавчої служби у Сватівському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшло подання, в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України фізичну особу боржника ОСОБА_1 до виконання зобов`язань покладених на неї наказами Господарського суду Луганської області від 24.01.2024 №913/281/22 про стягнення заборгованості з орендної плати в сумі 310 416 грн. 07 коп., штрафних санкцій в розмірі 7 799 грн. 99 коп. та судових витрат у вигляді судового збору в сумі 4 773 грн. 24 коп., а також витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 137 грн. 53 коп.

Згідно протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 27.05.2024 подання у справі №913/281/22 передане на розгляд судді Іванову А.В.

Разом з тим, матеріали справи №913/281/22 з 15.05.2024 по 17.07.2024 перебували у Східному апеляційному господарському суді, в зв`язку із розглядом апеляційної скарги поданої Сватівським відділом державної виконавчої служби у Сватівському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на ухвалу Господарського суду Луганської області від 24.04.2024.

Відтак питання про прийняття подання до розгляду було вирішено судом після повернення матеріалів справи №913/281/22 зі Східного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 19.07.2024 у справі №913/281/22 прийнято подання в.о. начальника Сватівського рійонного відділу державної виконавчої служби у Сватівському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 15.05.2024 до розгляду. Розгляд подання призначено у судовому засіданні на 22.07.2024 о 10 год. 00 хв.

30.05.2024 до суду від представника боржника надійшли заперечення, в яких вказує, що з поданих виконавцем документів виконавчого провадження вбачається, що у боржника відсутнє рухоме та нерухоме майно, за рахунок якого можливо здійснити виконання судового рішення, в той же час, в матеріалах справи відсутні відомості щодо залишку грошових коштів на рахунках боржника, відповідно судом не встановлено, що у боржника наявні кошти чи інше майно, за рахунок яких він може виконати рішення суду, але свідомо від цього обов`язку ухиляється.

Також зауважує, що виконавець не обґрунтував і не подав доказів, з яких суд може встановити, що саме по собі обмеження боржника у виїзді за кордон будь-яким чином вплине на виконання рішення суду у цій справі.

Представник боржника наголошує, що за час знаходження на виконанні виконавчого документу, на користь стягувача відділом ДВС було перераховано 11019.82 грн., але ці обставини не вказані в поданні.

Відтак, вважає, що виконавцем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання боргових зобов`язань, зокрема: приховування доходів, коштів та майна, на які можна звернути стягнення, незаконного їх відчуження. Натомість, відсутність у боржника в достатньому розмірі нерухомого та рухомого майна, а також грошових коштів на банківських рахунках, що вбачається із змісту подання та поданих виконавцем документів, не може свідчити про умисне ухилення боржника від виконання рішення суду.

Крім того, зауважив, що обмеження права боржника на виїзд за кордон у воєнний час, призведе до непропорціонального погіршення не тільки його прав та свобод, але й її малолітньої дитини. Просив вважати це додатковою підставою для відмови в задоволенні цього подання.

В зв`язку з наведеним представник боржника просить відмовити в задоволенні подання.

Вказані заперечення приймаються судом та долучаються до матеріалів справи.

В судове засідання 22.07.2024 представник Сватівського ВДВС не прибув, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Розглянувши подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, судом встановлено наступне.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 04.09.2023 у справі №913/281/22 позов Фізичної особи-підприємця Вергелес Євгенії Василівни до Фізичної особи-підприємця Коломієць Анни Валеріївни задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Коломієць Анни Валеріївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Вергелес Євгенії Василівни ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) заборгованість з орендної плати в сумі 310 416 грн. 07 коп., штрафні санкції в розмірі 7 799 грн. 99 коп. та судові витрати у вигляді судового збору в сумі 4 773 грн. 24 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Господарського суду Луганської області від 04.10.2023 у справі №913/281/22 заяву представника позивача адвоката Дубінчина О.М. про відшкодування витрат на правничу (правову) допомогу від 08.09.2023 задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Коломієць Анни Валеріївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Вергелес Євгенії Василівни ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 137 грн. 53 коп. В задоволенні заяви в іншій частині відмовлено.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 06.12.2023 у справі №913/281/22 апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Коломієць Анни Валеріївни залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Луганської області від 04.09.2023 у справі №913/281/22 залишено без змін.

Додатковою постановою Східного апеляційного господарського суду від 20.12.2023 у справі №913/281/22 заяву фізичної особи-підприємця Вергелес Євгенії Василівни задоволено частково. Стягнуто з фізичної особи-підприємця Коломієць Анни Валеріївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь фізичної особи-підприємця Вергелес Євгенії Василівни ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень 00 копійок витрат на оплату правничої допомоги адвоката в суді апеляційної інстанції. В решті вимог заяви фізичної особи-підприємця Вергелес Євгенії Василівни відмовлено.

На виконання рішення Господарського суду Луганської області від 04.09.2023 у справі №913/281/22 та додаткового рішення Господарського суду Луганської області від 04.10.2023 у справі №913/281/22, які набрали законної сили 06.12.2023, а також на виконання додаткової постанови Східного апеляційного господарського суду від 20.12.2023 у справі №913/281/22, яка набрала законної сили 20.12.2023, було видано відповідні накази Господарського суду Луганської області від 24.01.2024 №913/281/22.

Постановою від 26.02.2024 головним державним виконавцем Сватівського відділу державної виконавчої служби у Сватівському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Цибою А.Д. відкрито виконавче провадження №74278650 про стягнення з фізичної особи-підприємця Коломієць Анни Валеріївни на користь фізичної особи-підприємця Вергелес Євгенії Василівни заборгованості з орендної плати в сумі 310 416,07 грн., штрафних санкцій у розмірі 7 799,99 грн. та судових витрат у вигляді судового збору у розмірі 4 773,24 грн., разом 322 989,30 грн.

Також постановою від 26.02.2024 головним державним виконавцем Сватівського відділу державної виконавчої служби у Сватівському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Цибою А.Д. відкрито виконавче провадження №74279154 про стягнення з фізичної особи-підприємця Коломієць Анни Валеріївни на користь фізичної особи-підприємця Вергелес Євгенії Василівни витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції в розмірі 6 000,00 грн.

Крім того, постановою від 26.02.2024 головним державним виконавцем Сватівського відділу державної виконавчої служби у Сватівському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Цибою А.Д. відкрито виконавче провадження №74277788 про стягнення з фізичної особи-підприємця Коломієць Анни Валеріївни на користь фізичної особи-підприємця Вергелес Євгенії Василівни витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7137,53 грн.

Постановами від 01.03.2024 у виконавчих провадженнях №74278650, №74279154 та №74277788 в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Рудяшко К.О. було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

В подальшому стягувач звернувся до Сватівського відділу державної виконавчої служби у Сватівському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою, в якій просив звернутися до суду із поданням про обмеження права виїзду за кордон ФОП Коломієць А.В. до виконання нею зобов`язань за наказами Господарського суду Луганської області від 24.01.2024 №913/281/22.

Як зазначає в.о. начальника відділу, ним були направлені запити до реєструючих органів з метою перевірки майнового стану боржника. Відповідно до інформації з ДРРП за боржником не зареєстроване нерухоме майно. Згідно відповіді ПФУ та ДФС Коломієць А.В. на території України пенсію не отримує, офіційних джерел доходів не має. Дані щодо перетину державного кордону України ОСОБА_1 відсутні. Коштів на рахунках боржника для сплати заборгованості недостатньо. Виконавець вважає, що боржник ухиляється від виконання рішення та не вживає заходів щодо його виконання за рахунок належного йому майна та доходів.

Наведене стало підставою для звернення в.о. начальника відділу до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичну особу боржника ОСОБА_1 до виконання зобов`язань покладених на неї наказами Господарського суду Луганської області від 24.01.2024 №913/281/22 про стягнення заборгованості з орендної плати в сумі 310 416 грн. 07 коп., штрафних санкцій в розмірі 7 799 грн. 99 коп. та судових витрат у вигляді судового збору в сумі 4 773 грн. 24 коп., а також витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 137 грн. 53 коп.

Дослідивши матеріали подання та об`єктивно оцінивши надані докази, суд дійшов до висновку, що воно не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» унормовує, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

За приписами ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Положеннями ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець має право звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Отже, серед встановлених законодавством прав та обов`язків виконавців передбачена можливість звертатися до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

За приписами ст. 337 ГПК України тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як виключний захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку про те, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Як вказав Верховний суд у постанові від 28.10.2020 у справі №331/8536/17 тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Тобто наявність лише самого зобов`язання фізичної особи-підприємця, не наділяє виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника судовим рішенням, може полягати, як в активних діях (нез`явлення на виклики державного виконавця, приховування майна, доходів, тощо), так і в пасивних діях (невжиття будь-яких заходів для виконання обов`язку сплатити кошти).

Поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням», яке варто розуміти, як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події, тощо).

У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування усіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин виконавець повинен надати достатньо підтверджені відомості про те, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

При цьому, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Обов`язок щодо підтвердження цих обставин належними доказами покладається на виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

В обґрунтування подання виконавець посилався на те, що за боржником не зареєстроване нерухоме майно, пенсію боржник не отримує, офіційних джерел доходів не має, коштів на рахунках боржника для сплати заборгованості недостатньо.

З огляду на це виконавець вважав, що боржник ухиляється від виконання рішення та не вживає заходів щодо його виконання за рахунок належного йому майна та доходів.

Проте, достатньо підтверджених відомостей про те, що боржник дійсно свідомо не виконував належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково, виконавцем надано не було.

Оскільки матеріали подання містять лише відповіді на запити виконавця від Пенсійного фонду України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової служби України, Державної прикордонної служби України та Міністерства соціальної політики України та Інформацію з Державного реєстру прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Разом з тим, з вказаних відповідей та інформації не вбачається ухилення боржника від виконання рішення та не вжиття ним заходів щодо його виконання за рахунок належного йому майна та доходів, оскільки, як вказав сам виконавець, за боржником не зареєстроване нерухоме майно, пенсію боржник не отримує, офіційних джерел доходів не має.

Таким чином, дані відомості деякою мірою відображають лише фінансовий та майновий стан боржника і жодним чином не свідчать про свідоме невиконня останнім рішення суду.

З матеріалів подання не слідує, що ОСОБА_1 свідомо вчиняє діяння (дії або бездіяльність), спрямовані на невиконання відповідного обов`язку боржником у виконавчому провадженні, і що виконати цей обов`язок у неї є всі реальні можливості.

Відтак, виконавцем не було надано належних доказів, на підтвердження факту свідомого ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду у даній справі, зокрема: приховування доходів, коштів та майна, на які можна звернути стягнення, незаконного їх відчуження тощо.

Більш того, боржником було сплачено в рахунок виконання рішення у даній справі 11 019 грн. 82 коп., про що виконавець взагалі не вказав у своєму поданні.

Крім того, при розгляді вказаної категорії спорів виконавець повинен довести яким чином обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи забезпечить виконання рішення суду у даній справі, адже застосування судом норми щодо обмеження фізичної особи у перетині кордону України не є за своєю правовою природою видом санкції, тобто покаранням за невиконання боржником рішення, а лише має на меті забезпечити виконання цього рішення суду.

При цьому, за змістом ч. 2 ст. 337 ГПК України тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом, як виключний захід забезпечення виконання судового рішення.

Однак, в матеріалах подання відсутні докази та не наведено обґрунтувань, яким чином обмеження у праві виїзду за межі України Фізичної особи-підприємця Коломієць Анни Валеріївни забезпечить виконання рішення суду у даній справі.

Окремо суд зазначає, що відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Згідно зі статтею 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані права не можуть бути об`єктом жодних обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому пакті.

У справі «Хлюстов проти росії» (№ 28975/05) Європейський суд з прав людини визнав порушенням ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції через те, що рішення про заборону виїзду за кордон було застосовано "автоматично", тобто лише у зв`язку з тим, що боржник добровільно не сплатив заборгованість, без належного обґрунтування з врахуванням індивідуальної ситуації заявника.

У справі «Гочев проти Болгарії» від 26.11.2009 Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування).

З системного аналізу наведених правових норм вбачається, що тимчасове обмеження у праві виїзду фізичної особи - боржника за межі України є винятковим заходом забезпечення виконання судового рішення, застосування якого є правом, а не обов`язком суду.

Наразі суд не вбачає реальних ризиків виїзду боржника за межі України, оскільки за даними, наданими самим виконавцем, ОСОБА_1 не виїздила з України. У Державної прикордонної служби України дані щодо перетину державного кордону України ОСОБА_1 відсутні.

Відносно потенційно можливого виїзду боржника за межі України, суд зауважує, що у відповідності до вищенаведених норм таке право гарантоване їй як фізичній особі і не може бути безпідставно обмежено лише на підставі не доведених тверджень виконавця про ухилення боржника від виконання рішення та не вжиття останнім заходів щодо його виконання за рахунок належного йому майна та доходів.

До того ж, судом встановлено, що ОСОБА_1 має малолітню дитину, тому заборона виїзду боржника за межі України в умовах воєнного стану точно не є такою, що забезпечить баланс інтересів стягувача та прав боржника.

З огляду на викладене, враховуючи, що матеріали подання не містять доказів свідомого ухилення від виконання зобов`язання з погашення боргу та обґрунтувань, яким чином обмеження у праві виїзду за межі України боржника забезпечить виконання рішення суду у даній справі, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України Фізичної особи-підприємця Коломієць Анни Валеріївни, в зв`язку з чим відмовляє в його задоволенні.

Керуючись ст.ст. 232-234, 337 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання виконувача обов`язків начальника Сватівського районного відділу державної виконавчої служби у Сватівському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 15.05.2024 у справі №913/281/22 відмовити повністю.

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Строк та порядок оскарження ухвали суду передбачений ст.ст. 256-257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 25.07.2024.

Суддя А.В. Іванов