ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2024 Справа № 917/749/24

Суддя Мацко О.С. , розглянувши матеріали

за позовною заявою Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк», 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, ,

до Фізичної особи-підприємця Хобти Миколи Сергійовича, АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

про стягнення 85 396,96 грн.

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» (далі - АТ «ПУМБ»/позивач) звернулося до Господарського суду Полтавської області із позовом до відповідача про стягнення 85 396,96 грн, у тому числі: 80 000 грн - заборгованості за сумою кредиту: 71111,12 грн - строкової заборгованості за сумою кредиту та 8888,88 грн - простроченої заборгованості сумою кредиту, 5 396,96 грн простроченої заборгованості за комісією, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором «Кредит "всеБІЗНЕС"» №3 від 22.09.2023.

Ухвалою від 13.05.2024р. суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, копії ухвали направив сторонам, у т.ч. відповідачу поштою за адресою, вказаною в матеріалах справи (перевірено згідно даних Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань).

Відповідач відзиву на позовну заяву не наддав. При цьому судом встановлено, що копія ухвали про відкриття провадження у справі повернулася до суду з відміткою поштової установи про закінчення терміну зберігання; з огляду на приписи ст..242 ГПК України та сталу практику Верзовного Суду в цьому питанні, суд, врахувавши, що така відмітка поштової установи не свідчить про належне повідомлення відповідача про судовий розгляд, повторно направив копію ухвали на адресу державної реєстрації відповідача з супровідним листом від 18.06.2024р. Однак і дане поштове відправлення повернулося без вручення адресату з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Відтак, згідно приписів ст..242 ГПК України, копія ухвали вважається врученою відповідачау.

Отже, за висновком суду, справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

22.09.2023р. між Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» (далі - банк) та відповідачем (далі - позичальник) укладено кредитний договір «Кредит "всеБІЗНЕС"» №3, відповідно до якого банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути банку кредит в повному обсязі в порядку та строки, обумовлені договором та типовими умовами відповідно до наступного:

- сума кредиту: 80 000,00 грн;

- строк кредитування: до 22.09.2026 включно;

- комісійна винагорода за надання кредиту: тариф комісійної винагороди - 1%. Комісійна винагорода розраховується шляхом множення тарифу комісійної винагороди на суму кредиту. Комісійна винагорода сплачується одноразово за рахунок кредитних коштів відповідно до п. 6.3.1 типових умов;

- комісійна винагорода за обслуговування кредиту: тариф комісійної винагороди 2 % за один місяць користування кредитом. Комісійна винагорода розраховується шляхом множення тарифу комісійної винагороди на суму кредиту відповідно до п. 6.3.2. типових умов, та сплачується щомісячно згідно графіку платежів, наведеного в п. 1.4. договору;

- процентна ставка за користування кредитом: 0,00001% річних. Проценти нараховуються відповідно до п. 6.2. типових умов та сплачується згідно графіку платежів, наведеного в п. 1.4. договору;

- процентна ставка на прострочену суму кредиту: 0,00001% річних. Проценти нараховуються та сплачуються відповідно до п. 6.2. типових умов.

Згідно із п. 1.4. договору позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити плату за кредит в розмірах та строки, зазначені в наведеному в цьому пункті графіку платежів, зокрема: позичальник має, починаючи з 22.10.2023, щомісячно не пізніше 22 числа місяця до 22.08.2025 сплачувати суму у розмірі 3 822.22 грн, а 22.09.2026 3 822,30 грн, з яких на погашення основної суми (тіла) кредиту по 18 791,67 грн, а 18.08.2025 - 18 791,59 грн, та на погашення комісії по 2 222,22 грн щомісячно, а 22.09.26р. 2222,30 грн. та на погашення комісії по 1600,00 грн щомісячно. Загальна сума, яка має бути сплачена позичальником на погашення кредиту складає 137 600,00 грн, з яких 80 000,грн на погашення основної суми (тіла) кредиту та 57600,00 грн на погашення комісії.

З матеріалів справи вбачається, що сторони погодили, що надання кредиту здійснюється шляхом перерахування кредитних коштів із позичкового рахунку на поточний рахунок позивальника, зазначений в п.1.1.5 догвоору. Факт надання кредиту підтверджується наступними документами:

- платіжна інструкція №TR.71622178.132547.29514 від 22.09.2023р., що містить посилання на укладений між сторонами кредитний договір, на суму 79 200,00 грн. (а.с.12);

- платіжна інструкція №TR.71622178.132546.29514 від 22.09.2023р. оплата комісії на суму 800,00 грн., також з посиланням на договір (арк..справи 12,зворот);

- виписка з рахунку відповідача (а.с.13).

Матеріалами справи також підтверджується, що відповідач зобов`язання щодо повернення кредиту у повному обсязі не виконав, зокрема, грошові кошти згідно умов кредитного договору не повернув, внаслідок виникла заборгованість: по кредиту у розмірі 8 888,88 грн та по сплаті комісії у сумі 5 396,96 грн.

29.12.2023р. позивач надіслав на адресу відповідача вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором , проте, ця вимога залишена відповідачем без задоволення. Згідно поданих позивачем до справи доказів, вказане поштове відправлення повернулося без вручення адресату через закінчення терміну зберігання (а.с.14-17).

Вказане стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

При цьому, як зазначає позивач, попередньо він звертався до Госпдарського суду Полтавської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача вказаної суми (справа №917/348/24). 01.03.2024р. за заявою позивача судом було видано судовий наказ, проте за заявою боржника вказаний наказ було скасовано 20.03.2024р. та роз`яснино право стягувачу звернутися до суду в спрощеному позовному провадженні.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі статями 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом вище встановлено, що 22.09.2023р. між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір «Кредит "всеБІЗНЕС"» №3, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит, а відповідач зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом згідно графіку погашення кредиту, а також сплатити комісію.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Доказів визнання даного договору повністю чи частково недійсним, його розірвання і т.д. відповідачем до суду не подано.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, судом встановлено, що відповідачем порушено договірні зобов`язання в частині своєчасного повернення кредитних коштів, внаслідок чого у відповідача утворилася прострочена заборгованість; на підтвердження зворотнього відповідачем не надано суду будь-яких інших доказів.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За вказаних обставин, позовні вимоги Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про стягнення із відповідача заборгованості станом на 05.02.2024р. за сумою кредиту 80 000,00 грн., з яких 8 888,88 грн. простроченої заборгованості, 71 111,12 грн строкової заборгованості за кредитом, та заборгованості за комісією у розмірі 5 396,96 грн є обґрунтованими, відповідно підлягають задоволенню.

Згідно статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» задовольнити.

Стягнути із Фізичної особи-підприємця Хобти Миколи Сергійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (04070, місто Київ, вулиця Андріївська, будинок 4; ідентифікаційний код 14282829) 8 888,88 грн. простроченої заборгованості, 71 111,12 грн строкової заборгованості за кредитом, заборгованості за комісією у розмірі 5 396,96 грн, 2 422,40 грн. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259.

Рішення складено і підписано 23.07.24р.

Суддя О.С.Мацко