ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року Справа № 903/1205/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Петухов М.Г. , суддя Мельник О.В.

секретар судового засідання Ткач Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Посібл Солюшн" на рішення Господарського суду Волинської області від 23.04.2024 у справі № 903/1205/23 (суддя Гарбар І.О., повний текст рішення складено 24.04.2024)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Посібл Солюшн"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Фонд"

про стягнення 342 977, 40 грн

за участю представників сторін:

позивача - Шмига Г.С.;

відповідача - Мандзя В.І.;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Посібл Солюшн" (далі - позивач, ТОВ "Посібл Солюшн") звернулося до Господарського суду Волинської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Фонд" (далі - відповідач, ТОВ "Агро Фонд") про стягнення грошових коштів у розмірі 342 977, 40 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору на транспортне експедиційне обслуговування № 03-01-01ПС від 03.01.2022.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 23.04.2024 в позові відмовлено.

Суд першої інстанції зазначив, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність вини відповідача у простої вагонів, а відтак і факту настання у нього обов`язку зі сплати позивачу заявлених додаткових витрат на підставі договору, тому дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

До Північно - західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ТОВ "Посібл Солюшн" на рішення Господарського суду Волинської області від 23.04.2024 у справі №903/1205/23, в якій позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким позов задоволити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступних аргументів:

- судом першої інстанції не взято до уваги та не досліджено докази, які були надані на підтвердження понесення витрат за користування вагонами та у рішенні суду зазначено та надана правова аргументація щодо стягнення плати за зберігання вантажу у вагонах, що суперечить правовій природі правовідносин, які виникли між сторонами;

- у листі відповідача від 04.03.2022 зазначено посилання на настання форс - мажорних обставин та неможливість виконання взятих на себе зобов`язань у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації та введенням на території України воєнного стану. Однак, суд першої інстанції не дослідив зміст зазначеного листа та не застосував усталену практику Верховного Суду щодо підтвердження факту настання форс - мажорних обставин. Зокрема, Верховний Суд у постанові від 14.06.2022 по справі № 922/2394/21 зазначив: "форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс - мажорними саме для даного конкретного випадку";

- введення воєнного стану на території України є форс - мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору, але тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань. Тобто, в даному випадку слід довести суду зв`язок між невиконанням зобов`язань та воєнними діями в Україні;

- апелянт звертає увагу щодо не дослідження судом першої інстанції інформації, зазначеної у акті загальної форми № 262 від 18.02.2022 (форма ГУ-23), у якому зазначено, що: "затримка вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції з вини клієнта. Вагони простоюють на коліях станції в очікуванні звільнення вантажного фронту";

- апелянт, як експедитор представляв інтереси відповідача у взаємовідносинах з перевізником - АТ "Укрзалізниця", в т.ч. оплачував станційні збори, оформлював провізні документи тощо. В акті загальної форми № 262 від 18.02.2022 відсутнє посилання на конкретного суб`єкта господарювання, а зазначена лише загальна інформація щодо вини клієнта. Апелянт як експедитор представляв інтереси відповідача у взаємовідносинах з перевізниками, в т.ч. з АТ "Укрзалізниця" та сплачував провізні платежі тощо;

- також судом першої інстанції не досліджено умови договору на транспортно - експедиційне обслуговування № 03-01-01ПС від 03.01.2022; судом не взято до уваги п. п. 3.2, 4.6. договору;

- місцевим господарським судом не досліджено умови договору про подачу та забирання вагонів № Л/ДН-3/20/533/м/п від 15.10.2020 (витяг) та письмової угоди № 7 до договору № Л/ДН-3/20/533/м/п з ТОВ "Агро Фонд";

- апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність вини ТОВ "Агро Фонд" у простої вагонів, а відтак і факту настання у відповідача обов`язку зі сплати позивачу заявлених додаткових витрат на підставі договору. Також вказує на те, що судом першої інстанції безпідставно взято до уваги постанову Північно - західного апеляційного господарського суду від 01.02.2024 у справі №903/1027/23;

- також необгрунтованими є посилання суду першої інстанції не те, що як вбачається з акту загальної форми ГУ-23 №262 від 18.02.2022, з вини позивача вагони були затримані на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції з вини клієнта;

- відповідач не надав жодного документального доказу в обґрунтування відсутності вини у затримці вагонів та викладеного у відомостях ф. ГУ-46 та накопичувальній картці заперечення, яке не підпадає під жодний з випадків звільнення вантажовласника від плати за користування вагонами, передбачених п. 16 Правил користування вагонами та контейнерами;

- матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про факт повідомлення відповідачем позивача про запровадження конвенційної заборони; також апелянт звертає увагу суду на відсутності у АТ "Укрзалізниця" повноважень на прийняття конвенційної заборони ЦЦО/99 від 24.02.2022;

- апелянт зазначає, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи становить 57 716, 99 грн, який складається із сплати судового збору у розмірі 7 716, 99 грн та відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 50 000 грн.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи у складі головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Петухов М.Г., суддя Мельник О.В.

Листом від 15.05.2024 матеріали справи витребувано з Господарського суду Волинської області.

22.05.2024 до суду надійшли матеріали справи.

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 27.05.2024 відкрито провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Посібл Солюшн" на рішення Господарського суду Волинської області від 23.04.2024 у справі № 903/1205/23. Розгляд апеляційної скарги призначено на 24.07.2024 о 14:30 год.

ТОВ "Агро Фонд" надіслало до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Відповідач зазначає наступне:

- відповідачем належним чином виконувалися свої зобов`язання згідно умов договору, та вчинялися всі можливі належні дії для запобігання простою вагонів та псування продукції, що перевозилася, незважаючи на запровадження в Україні воєнного стану та введення АТ "Укрзалізниця" тимчасових обмежень щодо перевезення вантажів залізничним транспортом, зокрема в область призначень Одеської дирекції залізничних перевезень та до дирекції залізничних перевезень з організації взаємодії портів та припортових станцій, тому жодної вини ТОВ "Агро Фонд" у простої вагонів не має;

- в мотивувальній та в резолютивній частинах рішення Господарського суду м. Києва від 06.03.2023 та постанові Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2023 у справі №910/9988/22, жодним чином не встановлюються порушення чи вина ТОВ "Агро Фонд" у простої вагонів. Натомість ТОВ "Посібл Солюшн" визнало власну вину у такій затримці, а також зберігання АТ "Укрзалізниця" рухомого складу шляхом проставлення підпису директора Василенка Д.В. на вказаних актах загальної форми без будь-яких зауважень;

- простій вагонів був наслідком військової агресії російської федерації проти України, введенням воєнного стану та запровадженням тимчасових обмежень перевезення вантажів встановлених АТ "Укрзалізниця" ЦЦО/99, а нараховані суми оплати простою та зберігання вантажу були внаслідок дій представників ТОВ "Посібл Солюшн";

- вини ТОВ "Агро Фонд" у простої вагонів не має, жодного погодження обсягу додаткових витрат клієнтом не надавалося, а отже і обов`язку відшкодування додаткових витрат за зберігання вантажу у вагонах;

- позивач не вірно застосовує норми матеріального права, оскільки між ТОВ "Посібл Солюшн" та АТ "Укрзалізниця" та між ТОВ "Посібл Солюшн" та ТОВ "Агро Фонд" є різні за своєю правовою природою правовідносини. При цьому Закон України "Про залізничний транспорт", Статут залізниць України, тощо, прямо не поширює свою дію на договірні відносини між позивачем та відповідачем, а регулюються такі правовідносини нормами та положеннями Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України і Законом України від 01.07.2004 № 1955-IV "Про транспортно-експедиційну діяльність". А тому, безпідставним є посилання позивача на нормативно - правові акти та практику Верховного Суду, які не підлягають до застосуванню в даному випадку;

- попередній розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи: витрати на правничу допомогу орієнтовно 30 000 грн.

Представник позивача в судовому засіданні 24.07.2024 підтримав доводи апеляційної скарги, просить задоволити її вимоги, скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким відмовити в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив доводи апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, заслухавши в судовому засіданні представників сторін, зазначає наступне.

Як встановлено апеляційним судом, 03.01.2022 між ТОВ "Посібл Солюшн" (експедитор, позивач) та ТОВ "Агро Фонд" (клієнт, відповідач) укладено договір на транспортне експедиційне обслуговування № 03-01-01ПС (а. с. 10-13).

Відповідно до п. 1.1 якого, експедитор зобов`язується за плату і за рахунок клієнта надати транспортно-експедиційні послуги, пов`язані з навантаженням, сертифікацією, митним оформленням і відправкою зернових олійних культур та мінеральних добрив, а також продуктів їх переробки, з усіх дирекцій залізниць "Укрзалізниці" за реквізитами останнього.

Згідно п. 1.2. договору, експедитор зобов`язується виконувати роботу у відповідності із вказівками клієнта, які повинні бути правомірними, здійсненими та коректними.

Відповідно до п. 1.3. договору, експедитор має право відступити від вказівок клієнта, якщо по обставинам це необхідно в інтересах клієнта і експедитор не міг попередньо запитати клієнта або не одержав у розумний строк відповіді на свій запит. Експедитор зобов`язаний негайно повідомити клієнта про допущені відступи.

У відповідності до п. п. 1.4-1.5. договору, експедитор у разі необхідності може самостійно залучати для виконання своїх зобов`язань третіх осіб, за умови, що він залишається відповідальним перед клієнтом за виконання умов договору. Протягом усього терміну роботи експедитора з вантажем, право власності на нього належить клієнту.

Відповідно до п. 2.1. договору, експедитор, зокрема, має право: на відшкодування погоджених з клієнтом обсягах додаткових витрат, які виникли у нього при виконанні договору, якщо такі витрати здійснювалися в інтересах клієнта; виступати представником клієнта в його правовідносинах з дирекціями залізниць України та іншими перевізниками; забезпечити виділення плану і подачу рухомого залізничного складу для здійснення навантаження вантажів, що належать клієнт на станціях відправлення; здійснювати оплату залізничних тарифів, додаткових і станційних зборів за перевезення вантажів клієнта; за дорученням клієнта організувати завантаження вантажу в вагони, встановлювати на них запірно - пломбувальні пристрої.

Відповідно до п. 2.3. договору, клієнт, зокрема, зобов`язаний: оплатити надані послуги експедитору; відшкодувати експедитору витрати, пов`язані з оплатою штрафних санкцій, нарахованих перевізниками у разі простою транспортних засобів з вини клієнта.

Відповідно до п. 2.2.25 договору, заявка клієнта є достатньою підставою для початку виконання експедитором своїх обов`язків за даним договором а саме, до початку відвантаження експедитор організовує проведення лабораторних досліджень з метою контролю якості продукції, сертифікацію, погодження плану перевезень в АС-Месплан та ін.

Відповідно до заявки № 11 від 15.02.2022 до договору на транспортне експедиційне обслуговування № 03-01-01ПС від 03.01.2022, відповідач (клієнт) надав інструкцію щодо організації перевезення вантажу залізничним транспортом, а саме: вантаж, код, рік врожаю - кукурудза, урожаю 2021 року. Кількість - 3200/50 шт, вартість перевезення - 930 грн/т; станція відправлення - 350905 Броди; місце відвантаження - ТОВ "Агро Фонд"; період відвантаження - 20.02-24.02.2022; власник вантажу - ТОВ "Агро Фонд"; станція призначення - Чорноморськ-порт, експорт 402103; вантажоодержувач - СП ТОВ "ТРАНСБАЛКТЕРМІНАЛ", , 68000, ОДЕСЬКА ОБЛ., ЧОРНОМОРСЬК, проспект МИРУ,1, а/с 607; код вантажоодержувача 0834; Поштова адреса вантажоодержувача: 68000, Одеська обл., Чорноморськ, вул. Промислова, 14 відділення № 1 (а. с. 106).

18.02.2022 на станцію Броди Львівської залізниці для клієнта - ТОВ "Агро Фонд" згідно залізничної накладної № 42082719 (а. с. 15-17) прибули 50 власних порожніх вагонів під навантаження зерном кукурудзи, призначення - Чорноморськ - порт Одеської залізниці. У зв`язку із зайнятістю вантажного фронту на п/колії ТОВ "Агро Фонд", де проходить завантаження зернових вантажів на 50 власних вагонів-зерновозів о 20 год. 30 хв. перевізником - АТ "Укрзалізниця" відкрито акт загальної форми ГУ-23 № 262 від 18.02.2022 про початок затримки по причині "затримка вагонів на коліях станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції з вини клієнта" (а.с. 25).

Як вбачається з акту загальної форми ГУ-23 № 262 від 18.02.2022, вагони були затримані на станції призначення в очкуванні подачі під вантажні операції з вини клієнта.

22.02.2022 о 15:00 год. вагони № № 53229456, 53233755, 53235016, 53237715, 58501388, 58506239, 58513375, 58514530, 58516238, 58519885, 58525890, 58540741, 58543372, 95583985, 95746368 згідно листа № 22/22/1 від 22.02.2022 подано під навантаження та відповідно до письмової угоди № 7 від 22.02.2022 на під`їзду колію ТОВ "Агро Фонд" (пам`ятка форми ГУ-45 від 22.02.2022 № 26 про подачу вагонів, яка підписана директором ТОВ "Посібл Солюшн" Василенком Д.В. (а.с. 23).

23.02.2022 о 10:00 год. згідно пам`ятки № 29 вагони забрані з під`їзної колії та відповідно до акту ГУ-23 № 288 вагони простоюють на колії станції під накопиченням згідно листа від 22.02.2022 ТОВ "Посібл Солюшн" в очікування оформлення перевізних документів відправником.

Вагони знаходились на коліях загального користування до 25.03.2022 19:30 год., що підтверджується наявним у матеріалах справи актом загальної форм ГУ-23 № 426 на віднесення на відповідальність вантажовласника ТОВ "Посібл Солюшн" (а.с. 21).

Всі вищевказані акти загальної форми та пам`ятки підписано директором ТОВ "Посібл Солюшн" Василенком Д.В. без будь - яких зауважень та заперечень.

25.03.2022 на підставі відправки № 37174786 вагони № № 53229456, 53233755, 53235016, 53237715, 58501388, 58506239, 58513375, 58514530, 58516238, 58519885, 58525890, 58540741, 58543372, 95583985, 95746368 відправлено на станцію Воля Барановская, Польща.

Попередньо 15.04.2021 експедитором (позивачем) - ТОВ "Посібл Солюшн" підписано заяву про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 42174050/2021-0001 від 15.04.2021 (далі - заява про приєднання), відповідно умов якої ТОВ "Посібл Солюшн" надало АТ "Українська Залізниця" згоду про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом (а. с. 31).

19.04.2021 АТ "Укрзалізниця" засвідчила прийняття ТОВ "Посібл Солюшн" заяви про приєднання в цілому пропозиції (акцепт) укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом та повідомило, що замовнику присвоєно коди: відправника / одержувача: 4050 та платника 8222886 та відкрито особовий рахунок з ідентичним номером (а. с. 32).

У зв`язку із зберіганням вантажу власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях з 18.02.2022 по 25.03.2022 перевізником - АТ "Укрзалізниця" було нараховано збір за користування вагонів в сумі 285 814, 50 грн, ПДВ 57 162, 90 грн, разом 342 977, 40 грн.

Оскільки зазначену суму збору за зберігання вантажу ТОВ "Посібл Солюшн" в добровільному порядку сплачено не було, 23.09.2022 перевізник - АТ "Укрзалізниця" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "Посібл Солюшн" щодо стягнення заборгованості у розмірі 342 977, 40 грн (а. с. 45-50).

06.10.2022 ТОВ "Посібл Солюшн" звернулось до ТОВ "Агро Фонд" з вимогою № 06-10(22)/22 оплатити заборгованість в розмірі 342 977, 40 грн (а. с. 39-42).

20.10.2022 листом ТОВ "Агро Фонд" заперечило щодо наявності підстав для оплати послуг згідно вимоги від 06.10.2022 (а. с. 43-44).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.01.2023, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2023 у справі № 910/9988/22, позов АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" АТ "Українська залізниця" задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ "Посібл Солюшн" на користь АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" АТ "Українська залізниця" 342 977, 40 грн, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 5 144, 66 грн (а. с. 62-68, 84-88).

30.10.2023 ТОВ "Посібл Солюшн" повторно звернулось до ТОВ "Агро Фонд" з вимогою про оплату послуг за зберігання вантажу у вагонах та власного складу у розмірі 342 977, 40 грн, яка залишена останнім без відповіді (а. с. 89-91).

25.10.2023 згідно платіжної інструкції № 394 на суму 348 122, 06 грн, ТОВ "Посібл Солюшн" було сплачено на користь перевізника - АТ "Укрзалізниця" плату за зберігання вантажу у вагонах та власного рухомого складу у розмірі 342 977, 40 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 5 144, 66 грн (а.с. 94).

Предметом позову у справі є вимоги ТОВ "Посібл Солюшн" про стягнення з ТОВ "Агро Фонд" грошових коштів у розмірі 342 977, 40 грн у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору на транспортне експедиційне обслуговування № 03-01-01ПС від 03.01.2022.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає, що правові та організаційні засади транспортно-експедиторської діяльності врегульовано положеннями Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України, Законом України "Про транспортно-експедиційну діяльність".

Відповідно до положень ст. 929 ЦК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про транспортно-експедиційну діяльність", експедитори надають клієнтам послуги відповідно до вимог законодавства України та держав, територією яких транспортуються вантажі, згідно з переліком послуг, визначеним у правилах здійснення транспортно-експедиторської діяльності, а також інші послуги, визначені за домовленістю сторін у договорі транспортного експедирування.

Транспортно-експедиторські послуги надаються клієнту при експорті з України, імпорті в Україну, транзиті територією України чи іншими державами, внутрішніх перевезеннях територією України. Експедитори за дорученням клієнтів забезпечують оптимальне транспортне обслуговування, а також організовують перевезення вантажів різними видами транспорту територією України та іноземних держав відповідно до договорів (контрактів), згідно з якими сторони мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим та іншими законами України.

Статтею 9 Закону України "Про транспортно-експедиційну діяльність" передбачено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", експедитор зобов`язаний надавати транспортно-експедиторські послуги згідно з договором транспортного експедирування і вказівками клієнта, погодженими з експедитором у встановленому договором порядку.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" визначено, що експедитор має право на відшкодування в погоджених з клієнтом обсягах додаткових витрат, що виникли в нього при виконанні договору транспортного експедирування, якщо такі витрати здійснювалися в інтересах клієнта.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", експедитор зобов`язаний надавати транспортно-експедиторські послуги згідно з договором транспортного експедирування і вказівками клієнта, погодженими з експедитором у встановленому договором порядку. За необхідності відступати від вказівок клієнта, зокрема в разі виникнення загрози пошкодження вантажу, безпеці людей і довкіллю, експедитор зобов`язаний попередньо отримати згоду клієнта на таке відступлення. У разі якщо немає можливості попередньо повідомити про це або якщо відповідь на такий запит не отримано експедитором у належний за наявними обставинами строк, експедитор має право діяти на свій розсуд, повідомивши клієнта про свої дії, як тільки таке повідомлення стане можливим. Договором транспортного експедирування можуть бути передбачені й інші обов`язки експедитора.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ГК України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Із матеріалів справи слідує, що 18.02.2022 на станцію Броди Львівської залізниці для клієнта - ТОВ "Агро Фонд" згідно залізничної накладної № 42082719 прибули 50 порожніх вагонів під навантаження зерном кукурудзи, призначення - Чорномовськ порт, Одеської залізниці.

В свою чергу, в поданій клієнтом експедитору заявці № 11 від 15.02.2022 визначено період відвантаження - 20.02-24.02.2022 (а. с. 106), а отже вагони згідно залізничної накладної №42082719 є такими, що подані завчасно та всупереч термінам визначених заявкою № 11, при цьому відсутня будь-яка вина ТОВ "Агро Фонд".

В той же час, посилання позивача про несвоєчасне завантаження вагонів та можливість їх прийняття та завантаження 18-19 лютого 2022 безпідставні, оскільки останні були подані не в обумовленні заявкою № 11 терміни.

Щодо періоду з 23.02.2022, то суд зазначає, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202 постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Строк дії воєнного часу неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу.

Згідно з телеграмним розпорядженням № ЦЦО/99 від 24.02.2022 щодо певних напрямків призначення з 24.02.2022 до відміни вводяться обмеження перевезень, а саме: заборона приймання до перевезення всіх вантажів і порожніх вагонів до станцій призначення: Донецька Дон (48), Куп`янська дир. зал. перевезень ДН-5 (5), Сумська дир. зал. перевезень ДН-3 (3), Харківська дир. зал. перевезень ДН-2 (2), Київська дир. зал. перевезень ДН-1 (1), Конотопська дир. зал. перевезень ДН-5 (5), Коростенська дир. зал. перевезень ДН-4 (4), Одеська дир. зал. перевезень ДН-1 (1), Порт. Припорт. дир. зал. перевезень ДН-5 (5).

Тобто визначена заявкою № 11 від 15.02.2022 станція призначення - Чорноморськ порт, відповідно до розпорядження № ЦЦО/99 від 24.02.2022 підпадає під дію обмеження.

Суд зазначає, що відповідно до п. 2.2.20 договору, серед іншого, експедитор зобов`язаний негайно інформувати клієнта про всі обставини, які перешкоджають виконанню зобов`язань експедитора по даному договору. Пунктом 2.2.18. договору також передбачено зобов`язання експедитора повідомляти клієнту про дату відправки вагонів, всі відомості про хід виконання зобов`язань за даним договором, про додатково понесені витрати, пов`язані з організацією та оформленням перевезення. Для оперативної передачі інформації після відвантаження протягом 24 годин передати по факсимільному зв`язку та/або засобами електронної пошти зведення відправлених вагонів із зазначенням дати відвантаження, номерів вагонів, номерів відправок і ваги брутто, тара, нето.

Однак в порушення п. п. 2.2.18, 2.2.20 договору, експедитор не повідомив клієнта про запровадження таких обмежень, в свою чергу, довідавшись про розпорядження розпорядження №ЦЦО/99 від 24.02.2022, саме ТОВ "Агро Фонд" повідомило про це експедитора, а не навпаки.

Так, листом № 2 від 04.03.2022 ТОВ "Агро Фонд" (клієнт) повідомило експедитора - ТОВ "Посібл Солюшн" про неможливість виконання зобов`язань у встановлені терміни у зв`язку з введенням воєнного стану та дії вищезазначених обмежень щодо перевезень у напрямку портів України. Також повідомлено експедитора, що вагони загружені і готові до відправки (а.с. 33).

При цьому слід зазначити, що 23.02.2022 о 10:00 год. згідно пам`ятки № 29 та відповідно до акту ГУ-23 № 288 вагони забрані з під`їзної колії (а. с. 33), а отже завантажені в межах терміну визначеного заявкою № 11 від 15.02.2022, що свідчить про те, що ТОВ "Агро Фонд" виконано свої зобов`язання, як клієнта та передало товар експедитору.

Разом з тим, як вже зазначалося вище, у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні та дією обмеження щодо перевезення вантажів залізничним транспортом, зокрема в область призначень Одеської дирекції залізничних перевезень та до дирекції залізничних перевезень з організації взаємодії портів та припортових станцій (розпорядження №тЦЦО/99 від 24.02.2022), діяла заборона з доставки вантажів до станції призначення - Чорноморськ-порт, що була визначена у заявці № 11 від 15.02.2022.

А тому, з метою запобігання простою залізничних вагонів, забезпечення виконання своїх зобов`язань та запобігання псуванні продукції, яка вже була завантажена у вагони, ТОВ "Агро Фонд" вчинялися дії щодо визначення іншого вантажоодержувача та укладання відповідних контрактів.

Так, 10.03.2022 між ТОВ "Агро Фонд" та Agravis Ost GmbH& Co.KG було укладено контракт на поставку кукурудзи № 00049057 та проводився збір всіх необхідних товаросупровідних та дозвільних документів для здійснення експорту, вчинялися всі належні дії щодо митного оформлення вантажу (а.с. 157).

В результаті чого, в поданій заявці № 11 від 15.02.2022 було змінено станцію призначення на - Воля Барановська, і вже 25.03.2022 здійснено відправку вагонів з товаром.

Судом встановлено, що відповідно до підписаного сторонами акту про надання послуг від 25.03.2022 № ЖД-РS000018, експедитором були надані транспортно - експедиційні послуги на загальну суму 1 279 590, 75 грн (а.с. 38).

Із урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що простій вагонів з 23.02.2022 (та нарахована у зв`язку з цим плата за зберігання вантажу у вагонах та власного рухомого складу) був наслідком військової агресії російської федерації проти України, введенням воєнного стану та тимчасових обмежень перевезення вантажів встановлених АТ "Укрзалізниця" та дій ТОВ "Посібл Солюшн".

Разом з тим, ТОВ "Агро Фонд" вчинялися всі можливі належні дії для запобігання простою вагонів та псування продукції, що перевозилася, що, в свою чергу, виключає наявність вини ТОВ "Агро Фонд" у простої вагонів.

Щодо посилання позивача на рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2023, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2023 у справі № 910/9988/22, то суд зазначає, що ТОВ "Агро Фонд" не був учасником даної справи, при розгляді вказаної справи суд дійшов висновку про відсутність підстав залучення його до участі у справі, як третьої особи. Разом з тим, при розгляді справи № 910/9988/22 судом не встановлено порушення чи вини ТОВ "Агро Фонд" у простої вагонів. Натомість, судом встановлено вину ТОВ "Посібл Солюшн" в затримці вагонів та зберігання останнім власного рухомого складу на своїх осях на підставі актів загальної форми ГУ-23 № № 26. Крім того суд зазначив, що обставини вини ТОВ "Посібл Солюшн" визнані останнім шляхом проставлення підпису директором Василенко Д.В. на таких актах загальної форми без будь - яких зауважень чи/або заперечень.

В той же час, згідно ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення третьої особи про розгляд справи, обставини справи, встановлені судовим рішенням, не мають юридичних наслідків при розгляді позову, пред`явленого стороною, яка брала участь у цій справі, до цієї третьої особи або позову, пред`явленого цією третьою особою до такої сторони.

Щодо обов`язку відшкодування додаткових витрат за зберігання вантажу у вагонах, то суд зазначає, що відповідно до п. 2.3 договору, клієнт зобов`язаний, зокрема, оплатити надані послуги експедирування (п. 2.3.3); відшкодувати експедитору витрати, пов`язані з оплатою штрафних санкцій, нарахованих перевізниками у разі простою транспортних засобів з вини клієнта (п.2.3.8.). Пунктом 2.1.1. договору також передбачено, що експедитор має право на відшкодування погоджених з клієнтом обсягах додаткових витрат, які виникли у нього, при виконанні цього договору, якщо такі витрати здійснювались в інтересах клієнта. Згідно п. 3.11. договору, клієнт зобов`язаний відшкодувати, письмово узгоджені з ним і здійснені в його інтересах, додаткові витрати експедитора, які виникли у останнього при виконанні договору. Підтвердженням додаткових витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), надані третіми особами (суб`єктами господарювання), які були залучені до виконання договору або органами влади. Відшкодування клієнтом документально підтверджених додаткових витрат експедитора здійснюється на підставі наданого останнім рахунку протягом 3-х (трьох) банківських днів з дня виставлення додаткового рахунку.

З урахуванням викладеного, можна дійти висновку, що право на відшкодування експедитором додаткових витрат виникає лише тоді, коли останні були письмово погоджені та здійсненні в інтересах клієнта; право відшкодування експедитору витрат пов`язаних з оплатою штрафних санкцій нарахованих перевізниками виникає у випадку простою транспортних засобів з вини клієнта.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд апеляційної інстанції встановив, що відповідно до п. 3.11. договору, відповідач зобов`язаний відшкодувати, письмово узгоджені з ним і здійснені в його інтересах, додаткові витрати експедитора, які виникли у останнього при виконанні договору. Водночас, в матеріалах справи відсутні докази узгодження (погодження) відповідачем додаткових витрат позивача на оплату послуг за зберігання вантажу у вагонах. Навпаки, відповідач у відповіді на вимогу позивача заперечив щодо наявності підстав для оплати послуг за зберігання вантажу у вагонах в розмірі 342 977, 40 грн.

В той же час, умовами п. 2.3.8. договору передбачений обов`язок клієнта (відповідача) відшкодувати експедиторові (позивачу) документально підтверджені витрати, пов`язані зі сплатою штрафних санкцій, нарахованих перевізникові у разі простою транспортних засобів з вини клієнта, однак зі змісту позовної заяви вбачається, що додаткові витрати позивача, які заявлені останнім до стягнення, пов`язані з зобов`язаннями позивача перед третіми особами. Судом встановлено відсутність вини ТОВ "Агро Фонд" у простої вагонів, а отже і відсутній обов`язок відшкодування додаткових витрат за зберігання вантажу у вагонах.

З огляду на викладене, позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність вини відповідача у простої вагонів, а відтак і факту настання у відповідача обов`язку зі сплати позивачу заявлених додаткових витрат на підставі договору, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача понесених експедитором витрат в розмірі 342 977, 40 грн.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставним посилання в апеляційній скарзі (додання до апеляційної скарги) на правові висновки Верховного Суду, оскільки обставини у вказаних справах відрізняються від обставин у справі № 903/1205/23, а тому вказані висновки не підлягають до застосуванню в даному випадку.

Позивачем, в порушення вимог ст. ст. 76, 77 ГПК України, висновків суду першої інстанції не спростовано, а його посилання, викладені в апеляційній скарзі є такими, що зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин. Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Суд вказує, що ЄСПЛ у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. ЄСПЛ зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення ЄСПЛ у справі "Трофимчук проти України").

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення Господарського суду Волинської області від 23.04.2024 у справі № 903/1205/23 необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ "Посібл Солюшн" - без задоволення.

На підставі ст. 129 ГПК України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Посібл Солюшн" на рішення Господарського суду Волинської області від 23.04.2024 у справі № 903/1205/23 - залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду, відповідно до ст. ст. 287-291 ГПК України.

3. Справу повернути до Господарського суду Волинської області.

Повний текст постанови складено29 липня 2024

Головуючий суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Петухов М.Г.

Суддя Мельник О.В.