ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2024 р. Справа№ 910/11985/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Кравчука Г.А.

Коробенка Г.П.

при секретарі судового засідання: Горді В.В.

за участі представників сторін:

від позивача: Дударенко А.Д. (в режимі відеоконференції)

від відповідача: Шевчук Г.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Фінанс»

на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2024 (повний текст рішення складений та підписаний 29.02.2024)

та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2024

у справі №910/11985/22 (суддя - Удалова О.Г.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Омкара»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Фінанс»

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ:

1.1. короткий зміст позовних вимог

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ОМКАРА» до Товариства з обмеженою відповідальністю «СКАЙ ФІНАНС» про стягнення 393246,98 грн (310963,24 грн основного боргу, 9149,99 грн 3% річних та 73123,75 грн втрат від інфляції).

Позовні вимоги обґрунтовані неповерненням відповідачем гарантійного платежу, сплаченого позивачем згідно з договором суборенди (PURR) № 911 від 05.05.2021.

1.2. короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.02.2024 у справі № 910/11985/22 позов задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «СКАЙ ФІНАНС» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМКАРА» 260 963,24 грн основного боргу, 71 496,46 грн втрат від інфляції, 9 177,09 грн 3% річних, 17 923,50 грн витрат, пов`язаних з проведення експертизи, 5 124,55 грн судового збору.

04.03.2024 року Господарським судом міста Києва було ухвалено додаткове рішення, відповідно до змісту якого заяву позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу (правову) допомогу було задоволено повністю.

Рішення суду мотивоване тим, що згідно з листом позивача від 24.11.2021 (т. 1 а.с. 134, зворот) позивач просив повернути грошові кошти в розмірі 310 963,24 грн, тобто кошти, сплачені саме як гарантійний платіж, та які за умовами додаткового договору від 08.11.2021 мали бути повернуті відповідачем позивачу до 11.11.2021.

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що вимоги позивача (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) про стягнення з відповідача 260 963,24 грн (310 963,24 - 50 000,00) є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат також є обґрунтованими.

1.3. короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із прийнятим рішенням та додатковим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Скай Фінанс» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2024 у справі №910/11985/22 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2024 скасувати повністю.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2024 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Тищенко А.І., Коробенко Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2024 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/11985/22.

01.04.2024 матеріали справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.04.2024 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Фінанс» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2024 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2024 у справі №910/11985/22 - залишено без руху. Надано строк на усунення недоліків.

26.04.2024 до канцелярії Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків з доказами сплати судового збору у встановленому законом розмірі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.04.2024 відкрито апеляційне провадження у справі №910/11985/22 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Фінанс» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2024 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2024 у справі №910/11985/22 та призначено до розгляду на 15.05.2024.

13.05.2024 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Розпорядженням керівника апарату суду від 14.05.2024 у зв`язку з перебуванням судді Тищенко А.І., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2024 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді - Коробенко Г.П., Кравчук Г.А.

Ухвалою від 14.05.2024 відкрито апеляційне провадження у справі №910/11985/22 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Фінанс» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2024 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2024 у справі №910/11985/22 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді - Коробенко Г.П., Кравчук Г.А. Розгляд справи ухвалено здійснювати у раніше визначені дату та час.

У судовому засіданні 15.05.2024 представники сторін надали пояснення по суті спору.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, а обставини справи не були досліджені судом належним чином.

Апелянт стверджує, що між сторонами було укладено додаткову угоду, яка свідчить про відсутність майнових вимог позивача до відповідача, а наданий позивачем висновок експерта, містить такі недоліки, які свідчать про недопустимість використання його як доказу у справі.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу проти її доводів заперечив з огляду на її необґрунтованість, зазначаючи, що доводи відповідача зводяться до припущень.

2.4. інші процесуальні дії у справі

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, про відмову у задоволенні позову.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Мотивувальна частина.

3.ПОЗИЦІЯ СУДУ:

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини

05.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СКАЙ ФІНАНС» (орендар) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОМКАРА» (суборендар) укладено договір суборенди (PURR) № 911 (далі - договір суборенди), за умовами якого відповідачем передано позивачу в строкове платне користування приміщення торгового центру (майнового комплексу «Skymall», який розташований за адресою: проспект Генерала Ватутіна, 2-Т, що у Дніпровському районі міста Києва), площа приміщення визначена в додатку № 1 пункт 3, План приміщення визначається в додатку № 2 до цього договору.

Відповідно до п. 3.1 договору суборенди останній вступає в силу з моменту підписання сторонами і діє протягом строку суборенди приміщення, вказаного в Додатку № 1, пункт Е, а в частині зобов`язань фінансового характеру (щодо здійснення платежів) - до моменту їх виконання.

Строк суборенди починається з моменту передачі приміщення за актом приймання-передачі приміщення та закінчується у строк, визначений в Додатку № 1.

У всіх випадках відмови від договору суборенди (його розірвання) зобов`язання фінансового характеру, в т.ч., що стосуються сплати на користь іншої сторони штрафних санкцій, відшкодування шкоди, збитків припиняються з моменту їх виконання.

Відповідно до п. 8.1 договору виконання грошових зобов`язань суборендаря, що виникають з договору суборенди (в т.ч. зобов`язань щодо сплати будь-яких санкцій) на суму, визначену у Додатку № 1, пункт J мають бути забезпечені гарантійним платежем по договору суборенди.

Вказаний у цьому пункті гарантійний платіж сплачується суборендарем у строки та в розмірах, які конкретно вказані в додатку 1 пункт К.

Додатком № 1 сторони погодили конкретні умови договору суборенди, згідно з якими строк суборенди становить з 10.05.2021 по 30.04.2024 (включно).

Суму гарантійного внеску погоджено в розмірі 8857,68 доларів США, що на дату підписання договору скрадає з урахуванням ПДВ 395 492,20 грн, але не менше двомісячного внеску основної орендної плати (з урахуванням індексації). Гарантійний платіж зараховується за два останні місяці суборенди приміщення.

Крім того, додатком № 2 сторони погодили план приміщення, а додатком № 3 - правила внутрішнього розпорядку торгового центру.

Як встановлено судом під час розгляду даної справи, відповідачем виставлено позивачу рахунок на оплату № 996 від 05.05.2021 на суму 310 963,24 грн з призначенням «суборенда приміщення за два останні місяці зг. п. 8.1 договору суборенди».

Вказаний рахунок оплачений позивачем згідно з платіжними дорученнями № 388 від 01.06.2021 на суму 98 497,40 грн, № 465 від 02.07.2021 на суму 79 465,84 грн та № 248 від 10.08.2021 на суму 133 000,00 грн з посиланням у призначені платежу на сплату за суборенду приміщення за два останніх місяці та виставлений рахунок № 996 від 05.05.2021.

08.11.2021 між позивачем (суборендар), відповідачем (первісний орендар) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Славіан» (новий орендар) укладено договір про заміну сторони в договорі, згідно з яким з 01.12.2021 до нового орендаря переходить усі права та обов`язки первісного орендаря за договором суборенди приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Київ, пр. Генерала Ватутіна, 2-Т, укладеним між первісним орендарем та суборендарем.

Відповідно до п. 3 суборендар сповіщений і згодний з 01.12.2021 сплачувати новому орендарю орендну плату, забезпечувальний (гарантійний) платіж, компенсацію за спожиті суборендарем комунальні послуги, вартість відшкодування експлуатаційних витрат (в разі наявності в договорі суборенди) та інші платежі, передбачені договором суборенди.

Згідно з п. 6 вказаного договору сплачений суборендарем за умовами договору суборенди і отриманий первісним орендарем гарантійний платіж, а також всі наявні переплати (зайво сплачені кошти, у разі наявності) підлягають поверненню первісним орендарем на рахунок суборенди не пізніше 11 листопада 2021 з дати підписання цього договору про заміну сторони.

Суборендар 11 листопада 2021 зобов`язаний сплатити новому орендарю гарантійний платіж у розмірі, визначеному договором оренди (п. 7 договору).

Також до матеріалів справи надано додатковий договір від 12.11.2021, яким позивачем та відповідачем у даній справі в п. 1 засвідчено та погоджено, що останні станом на дату підписання додаткового договору не мають будь-яких фінансових претензій один до одного.

Як вказується позивачем в заяві про зменшення розміру позовних вимог, 23.12.2021 відповідачем перераховано позивачу 50 000,00 грн з призначенням платежу «повернення часткове гарантійного платежу згідно договору про заміну сторони».

Вказане підтверджується платіжним дорученням № 738 від 23.12.2021.

Крім того, додатковим договором від 26.09.2022, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Славіан» (орендар) та позивачем (суборендар), вказані особи дійшли згоди встановити строк суборенди з 10.05.2021 по 03.10.2022 включно.

Актом від 03.10.2022 позивачем передано, а ТОВ «Славіан» прийнято приміщення, яке було предметом договору суборенди.

3.2. обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначення відповідно до них правовідносин та доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції

09.06.2022 позивач звернувся до відповідача з листом, в якому вимагав повернути йому гарантійний платіж, що підтверджується фіскальним чеком, описом вкладання та накладною, проте позивач зазначив, що така вимога залишена відповідачем без відповіді та без задоволення, у зв`язку з чим він звернувся до суду з даним позовом.

Крім того, у межах даної справи судом першої інстанції було призначено проведення експертного дослідження додаткового договору від 12.11.2021 до договору суборенди, оскільки позивачем заперечувався факт підписання такого договору директором позивача, що обіймав посаду на той час ( ОСОБА_1 ).

Відповідно до висновку експертного дослідження від 07.11.2023 № 17002/23-32/17003/23-33 за результатами проведення комплексної судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів у господарській справі № 910/11985/22 зроблено наступні висновки: «Підпис від імені ОСОБА_1 , що міститься ліворуч від друкованого тексту «ОСОБА_1» у графі «Директор» у додатковому договорі від 12.11.2021 до договору суборенди (PURR) № 911 від 05.05.2021, виконаний не тією особою, яка виконала підпис від імені ОСОБА_1 , що міститься ліворуч від друкованого тексту «ОСОБА_1» у графі «Директор» договору суборенди (PURR) № 911 від 05.05.2021, а іншою особою.

Відтиск печатки від імені ТОВ «ОМКАРА» у додатковому договорі від 12.11.2021 до договору суборенди (PURR) № 911 від 05.05.2021 нанесений не тією печаткою ТОВ «ОМКАРА», вільні й експериментальні зразки відтисків якої надані для порівняльного дослідження, а іншою печаткою».

Відповідачем, у свою чергу, надано письмові пояснення від 21.12.2023, в яких, серед іншого, вказано, що, на переконання відповідача, висновок експертного дослідження від 07.11.2023 № 17002/23-32/17003/23-33 не відповідає принципам допустимості, достовірності та вірогідності доказів і не може бути врахований судом при оцінці доказів, аналогічні доводи містяться і у апеляційній скарзі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем, всупереч умовам договору про заміну сторони орендаря в зобов`язанні, у строк до 11.11.2021 не повернуто грошові кошти, при цьому, 23.12.2021 відповідачем сплачено позивачу часткове відшкодування гарантійного платежу в розмірі 50000,00 грн.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач посилався на те, що 12.11.2021 між позивачем та відповідачем укладено додатковий договір, сторонами погоджено, що станом на дату підписання додаткового договору останні не мають будь-яких фінансових претензій одна до одної.

Проте, як вказано вище та зазначено у висновку експертного дослідження 17002/23-32/17003/23-33 від 07.11.2023, «Підпис від імені ОСОБА_1 , що міститься ліворуч від друкованого тексту «ОСОБА_1» у графі «Директор» у додатковому договорі від 12.11.2021 до договору суборенди (PURR) № 911 від 05.05.2021, виконаний не тією особою, яка виконала підпис від імені ОСОБА_1 , що міститься ліворуч від друкованого тексту «ОСОБА_1» у графі «Директор» договору суборенди (PURR) № 911 від 05.05.2021, а іншою особою.

Відтиск печатки від імені ТОВ «ОМКАРА» у додатковому договорі від 12.11.2021 до договору суборенди (PURR) № 911 від 05.05.2021 нанесений не тією печаткою ТОВ «ОМКАРА», вільні й експериментальні зразки відтисків якої надані для порівняльного дослідження, а іншою печаткою».

Водночас, колегія суддів зазначає, що відповідачем не доведено, що наданий суду висновок судової експертизи не відповідає критеріям належності та допустимості, в свою чергу, враховуючи тривалість розгляду даного спору відповідач не був позбавлений права та можливості самостійно замовити проведення судової експертизи чи подати клопотання до суду про проведення повторної експертизи з тим самим переліком питань, однак відповідним правом відповідач не скористався, а тому у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для відхилення такого доказу як висновок експертів № 17002/23-32/17003/23-33 від 07.11.2023 (т.2 а.с. 87-95).

Таким чином, відповідачем не доведено, що додатковий договір на який він посилається є укладеним між позивачем та відповідачем, оскільки відповідачем не надано доказів того, що зі сторони позивача такий договір підписано уповноваженою на те особою або позивачем у подальшому висловлено про погодження ним такого договору.

При цьому, під час розгляду даної справи відповідач не надав доказів припинення його фінансових зобов`язань, що могло б бути підтверджено, зокрема, договором про заміну боржника, надання доказів припинення зобов`язання шляхом виконання в повному обсязі, зарахування зустрічних однорідних вимог, прощення боргу позивачем, переведення таких зобов`язань іншій особі за погодженням з позивачем, який, у свою чергу, був платником таких коштів.

Також судом не беруться до уваги посилання відповідача на те, що лист про повернення таких коштів, надісланий 29.06.2022, не містить вихідних реквізитів, а сума, яку позивач просив повернути, є необґрунтованою, оскільки відповідачем не надано доказів повернення коштів, крім повернення суми в розмірі 50 000,00 грн.

Крім того, оцінюючи платіжне доручення № 738 від 23.12.2021 на суму 50 000,00 грн, яким відповідачем частково повернуто кошти гарантійного платежу, судом встановлено, що таке доручення містить призначення платежу «Повернення часткове ГП за дог. № 911 від 08.11.2021 про заміну сторони , зг. листа від 24.11.2021».

При цьому згідно з листом позивача від 24.11.2021 (т. 1 а.с. 134, зворот) позивач просив повернути грошові кошти в розмірі 310 963,24 грн, тобто кошти, сплачені саме як гарантійний платіж, та які за умовами додаткового договору від 08.11.2021 мали бути повернуті відповідачем позивачу до 11.11.2021.

За вказаних обставин суд вважає вимоги позивача (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) про стягнення з відповідача 260 963,24 грн (310 963,24 - 50 000,00) обґрунтованими, фактично визнавались відповідачем та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, з урахування заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача 71 496,46 грн втрат від інфляції та 9 177,09 грн 3% річних.

Відповідачем заперечується здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат, оскільки, за твердженнями відповідача, умовами договору суборенди сплата гарантійного платежу погоджена в іноземній валюті (доларах США), що, на переконання відповідача унеможливлює нарахування на заборгованість з повернення гарантійного платежу втрат від інфляції.

Водночас судом правомірно відхилені вказані заперечення відповідача, оскільки сплата коштів гарантійного платежу здійснена позивачем у гривні на підставі виставленого відповідачем рахунку на таку сплату також у гривні.

Часткове повернення відповідачем коштів також здійснювалось у національній валюті України, а позивачем не заявлено про стягнення заборгованості в іноземній валюті або про стягнення заборгованості в еквіваленті іноземної валюти. Так, позивач просив повернути кошти в розмірі гарантійного платежу за вирахуванням тієї його частини, яка була повернута відповідачем, що не унеможливлює нарахування на таку заборгованість втрат від інфляції.

Перевіривши надані позивачем розрахунки, наведені в заяві про зменшення розміру позовних вимог, суд визнає обґрунтованим розрахунок 3% річних та втрат від інфляції здійснений позивачем, а відтак, вимоги позивача про стягнення з відповідача 71496,46 грн втрат від інфляції та 9177,09 грн 3% річних є обґрунтованими та такими, що правомірно задоволені судом першої інстанції.

Водночас, після прийняття рішення суду першої інстанції, 13.02.2024 через підсистему «Електронний суд» надійшла заява позивача, в якій останній просив суд ухвалити додаткове рішення та стягнути з відповідача на його користь 24 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Ухвалою суду від 20.02.2024 розгляд вказаної заяви призначено у судовому засіданні на 04.03.2024, а також запропоновано відповідачу надати письмові пояснення, заперечення по суті заяви позивача про ухвалення додаткового рішення.

Відповідач правом на подання письмових пояснень чи заперечень по суті заяви позивача про ухвалення додаткового рішення не скористався.

Приймаючи додаткове рішення у справі № 910/11985/22, суд виходив з того, що у позовній заяві представником позивача, яким було подано позовну заяву, було вказано в попередньому (орієнтованому) розрахунку суми судових витрат про понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн.

У подальшому 16.01.2023 новим представником позивача, який змінився після подання позовної заяви, подано заяву щодо судових витрат, в якій вказано, що докази понесення судових витрат будуть надані представником в порядку ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, заява про ухвалення додаткового рішення та докази подані позивачем у строки, передбачені ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, оскільки рішення у даній справі ухвалено 08.02.2024 останнім днем для подання доказів понесення витрат на правничу є 13.02.2024.

До заяви позивача про ухвалення додаткового рішення останнім додано: договір про надання правової допомоги № 01/12-2 від 01.12.2022, укладений між позивачем та Адвокатським бюро «Анастасії Дударенко»; додаткову угоду № 1 від 05.12.2022 до даного договору; ордер серії АЕ № 1244147 від 30.11.2023; копію свідоцтва серії ДП № 4286 від 17.05.2019; акт № 1 від 12.02.2024; рахунок № 1 від 12.02.2024; платіжну інструкцію № 568 від 13.02.2024.

Відповідно до акту № 1 від 12.02.2024 адвокат з 05.02.2022 по 12.02.2024 на виконання умов договору та додаткової угоди № 1 від 05.12.2022 надав клієнту юридичні послуги, а клієнт прийняв надані послуг (п. 1 акту).

Згідно з п. 2 акту вартість послуг згідно з п. 2 додаткової угоди № 1 від 05.12.2022 до договору про надання правової допомоги № 01/12-2 від 01.12.2022 складається з:

- участі в судових засіданнях 16.02.2023, 06.03.2023, 20.03.2023, 06.04.2023, 14.12.2023, 21.12.2023, 22.01.2024, 08.02.2024 по 3 000,00 грн за кожне засідання.

Разом до сплати - 24 000,00 грн.

Жодних претензій клієнт до адвоката не має.

12.02.2024 Адвокатським об`єднанням «Анастасії Дударенко» виставлено позивачу рахунок № 1 на суму 24 000,00 грн, який оплачений позивачем згідно з платіжною інструкцією № 568 від 13.02.2024.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Проте, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (такий висновок міститься в п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, в п. 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, п. 24 додаткової постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.02.2022 у справі № 903/326/21).

Відповідачем під час розгляду заяви не подано заперечень щодо обсягу та вартості послуг, наданих адвокатом позивачу у даній справі, або клопотань про зменшення таких витрат у зв`язку з неспівмірністю заявленої до відшкодування суми судових витрат.

Крім того, судом враховано, що вартість послуг, заявлена до відшкодування, фактично складається з участі у судових засіданнях (всього вісім) вартістю 3 000,00 грн кожне, що відповідає ціні, погодженій між адвокатом та клієнтом у додатковій угоді № 1 від 05.12.2024.

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що вимога позивача про ухвалення додаткового рішення щодо покладення на відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 24 000,00 грн є обґрунтованою та такою, що підлягають задоволенню, водночас вимагаючи скасування додаткового рішення в суді апеляційної інстанції відповідачем не надано жодного доводу, щодо обґрунтованості такої вимоги, а тому, з огляду на залишення без змін рішення суду, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для скасування додаткового рішення.

3.3. чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду

Порушенням права є такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що позивач належними та допустимими доказами довів наявність порушеного права позивача у зв`язку з безпідставним невиконанням відповідачем обов`язку з своєчасного повернення коштів і таке право підлягає захисту шляхом стягнення боргу, інфляційних втрат та відсотків за користування коштами.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

За результатами розгляду справи колегією суддів встановлено, що позивач довів обґрунтованість заявлених позовних вимог, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню, крім того позивач довів наявність права на компенсацію судових витрат у заявленому розмірі за рахунок відповідача.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Згідно зі ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності.

Як визначено ст. 284 Господарського кодексу України, істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Згідно з ч. 4 ст. 291 Господарського кодексу України правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:

5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що між сторонами було укладено додаткову угоду, яка свідчить про відсутність майнових вимог позивача до відповідача, однак відповідачем не надано належених та допустимих доказів, що така додаткова угода дійсно укладалась між сторонами, а тому доводи відповідача відхиляються як необґрунтовані, а позовні вимоги визнаються судом обґрунтованими.

Крім того, апелянтом не надано жодного доказу незаконності додаткового рішення, а тому відсутні підстави для його скасування.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржувані рішення та додаткове рішення прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав їх скасовувати або змінювати не вбачається.

Рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2024 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2024 у справі №910/11985/22 підлягають залишенню без змін.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Фінанс» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2024 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2024 у справі №910/11985/22 задоволенню не підлягає.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:

7.1. Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Фінанс» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2024 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2024 у справі №910/11985/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2024 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2024 у справі №910/11985/22 залишити без змін.

3. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст складено та підписано 16.07.2024.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді Г.А. Кравчук

Г.П. Коробенко