ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"26" липня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/4799/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М., розглянувши у в порядку спрощеного позовного провадження справу №916/4799/23

за позовом: Державного підприємства АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ (01135, м. Київ, пр-т Перемоги, 14; ) в особі Чорноморської філії державного підприємства АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ (Адміністрація морського порту Чорноморськ) (68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, 6; код ЄДРПОУ ВП 38728418);

до відповідача: Державного підприємства МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ ЧОРНОМОРСЬК (65001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, 6; );

про стягнення 133 800,54 грн.

1. Суть спору.

02.11.2023 ДП АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ в особі ЧФ ДП АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ (Адміністрація морського порту Чорноморськ) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх.№5369/23 від 02.11.2023) до ДП МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ ЧОРНОМОРСЬК, в якій просить суд стягнути з останнього 126 172,80 грн заборгованості, 218,09 грн інфляційних втрат, 6 905,73 грн пені та 503,92 грн 3% річних.

В обґрунтування поданого позову, позивач посилається на неналежне виконання з боку відповідача умов Договору про надання послуг з користування мережами водопостачання №84-Пп-ЧФ-22 від 26.12.2022, а саме в частині повної та своєчасної оплати за отримані послуги в період з липня 2023 по вересень 2023.

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Позивачем у позовній заяві викладено клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 07.11.2023 було відкрито провадження у справі №916/4799/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в порядку ст. ст. 247-252 Господарського процесуального кодексу України.

Вказаною ухвалою суду було запропоновано сторонам надати у відповідні строки заяви по суті спору, а також роз`яснено сторонам про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч.7 ст.252 Господарського процесуального кодексу України.

Електронний примірник ухвали суду від 07.11.2023 було доставлено відповідачу до його електронного кабінету, про що свідчать наявна в матеріалах справи довідка про доставку електронного листа (т. 1 а.с. 58).

Згідно абз. 1 ч. 5 ст. 6 ГПК України, суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Відповідно до ч. 7 ст. 6 ГПК України, особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Положеннями ч. 5 ст. 242 ГПК України передбачено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи (п. 3 ч. 6 ст. 242 ГПК).

Виходячи з вищевикладених положень ГПК України та встановлених обставин щодо порядку повідомлення відповідача, суд вважає, що відповідач є належним чином повідомленим про розгляд справи.

Згідно з ч.ч.5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.

Водночас, суд зауважує, що, відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зі змісту ст. 165 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що свої заперечення проти позову відповідач може викласти у відзиві на позовну заяву. При цьому, згідно ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався, жодних заперечень проти позову не надав, з огляду на що суд вважає за можливе відповідно до ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України, розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Враховуючи ту обставину, що в умовах воєнного стану суди продовжують працювати в штатному режимі, з огляду на необхідність дотримання розумних строків розгляду справи з метою забезпечення доступу до правосуддя, гарантованого державою та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд здійснив розгляд даної справи в межах розумного строку.

3. Аргументи учасників справи.

3.1. Доводи ДП АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ в особі Чорноморської філії ДП АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ.

Позивач повідомляє, що між державним підприємством «Адміністрація морських портів України» та Державним підприємством «Морський торговельний порт «Чорноморськ» було укладено Договір про надання послуг з користування мережами водопостачання № 84-Пп-ЧФ-22 від 26.12.2022.

Як зазначає позивач, для оплати вартості наданих послуг з користування мережами водопостачання ЧФ ДП «АМПУ» було виставлено та направлено ДП «МТП «Чорноморськ» наступні рахунки та акти наданих послуг:

- № Пр/4253 від 31.07.2023 на суму 42 556,80 грн. (отримано 01.08.2023);

- № Пр/4314 від 31.08.2023 на суму 43 617,60 грн. (отримано 04.09.2023);

- № Пр/4704 від 30.09.2023 на суму 39 998,40 грн. (отримано 02.10.2023).

Згідно тверджень позивача, в порушення зазначених статей законодавства та умов Договору Відповідачем вищезазначені рахунки до теперішнього часу не сплачено, у зв`язку з чим за Державним підприємством «Морський торговельний порт «Чорноморськ» рахується заборгованість у сумі 126 172,80 грн.

З огляду на порушення умов Договору, позивачем було заявлено та нараховано до стягнення 218,09 грн інфляційних втрат, 6 905,73 грн пені та 503,92 грн 3% річних.

3.2. Доводи ДП МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ ЧОРНОМОРСЬК.

Відповідач своїм процесуальним правом, передбаченим ст.165 ГПК України, на подання відзиву по суті справи не скористався.

4. Обставини справи, встановлені судом.

26.12.2022 між Державним підприємством Адміністрація морських портів України в особі Чорноморської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація морського порту Чорноморськ) (виконавець, адміністрація) та Державним підприємством Морський торговельний порт Чорноморськ (замовник) укладено Договір №84-Пп-ЧФ-22 надання послуг з користування мережами водопостачання (Договір), відповідно до умов п. 1.1. якого в порядку та на умовах, визначених даним договором, виконавець зобов`язався надати замовнику протягом 2023 року послуги з користування мережами водопостачання (надалі - послуги), а замовник зобов`язався прийняти та оплатити надані послуги.

У п. 1.1.2. Договору сторони погодили, що обсяг послуг, які надаються за цим договором становить 100 000,00 м.куб.

Згідно п.2.1. Договору, обсяг наданих Послуг за даним Договором визначається відповідно об`єму використаної води. Облік використання води проводиться за показниками комерційних засобів обліку води. У разі виходу з ладу вузла комерційного обліку до відновлення його роботи або заміни, а також на час відсутності вузла комерційного обліку у зв`язку з проведенням повірки засобів вимірювальної техніки, ведення комерційного обліку здійснюється розрахунково (приймається середньодобове споживання за попередні два місяці ).

За умовами п. 2.2. Договору, щомісячно з 24 по 29 число розрахункового місяця визначена Замовником особа надає інформацію Виконавцю щодо обсягів споживання Послуги Замовником.

За п. 3.1. Договору ціна даного договору складає 5 200 000,00 грн., крім того сума ПДВ 20% - 1 040 000,00 грн, всього ціна цього договору 6 240 000,00 грн.

У п. 3.1. Договору сторони погодили, що тариф на надання замовнику послуг виконавцем за даним договором складає 52,00 грн./м.куб. без ПДВ. ПДВ нараховується згідно чинного законодавства України; фактична ціна даного договору визначається відповідно до обсягів надання послуг за даним договором.

Згідно з п. 4.1. Договору, Замовник зобов`язаний вчасно та в повному обсязі здійснити оплату послуг Виконавця у безготівкової формі наступним чином:

Протягом 10 (десяти)- банківських днів з дати підписання цього Договору забезпечує внесення одноразового авансового платежу (попередню оплату) у розмірі 52 000,00 (у т.ч. ПДВ) за Послуги Виконавця, передплата вноситься на підставі виставленого рахунку. Прийом передача попереднього рахунку здійснюється Сторонами шляхом передачі їх Виконавцем до відділу документообігу Замовника (п. 4.1.1. Договору);

Щомісячно, протягом 5 (п?яти) робочих днів після закінчення розрахункового періоду (розрахунковим періодом є календарний місяць), «Виконавець складає акт надання послуг з зазначенням фактичних обсягів та вартості наданих «Замовнику» Послуг за даним Договором. Сторони погодились, що акт наданих послуг с документом, що підтверджує факт надання «Виконавцем» Послуг за даним договором «Замовнику». Прийом передача акту наданих послуг та рахунку здійснюється Сторонами шляхом передачі їх «Виконавцем» до відділу - документообігу «Замовника». «Замовник» зобов`язаний не пізніше 5-ти робочих днів, після отримання Акту наданих послуг, повернути «Виконавцю» підписаний та засвідчений власною печаткою належний йому екземпляр акту або у разі наявності підстав, надати свої мотивовані зауваження, у разі невиконання «Замовником» зазначених зобов`язань акт наданих послуг вважається прийнятим ним без зауважень і має силу документу, підписаного «Замовником» (п. 4.1.2. Договору).

За умовами п. 4.1.3. Договору, протягом 5-ти банківських днів з дня отримання рахунку та Акту наданих послуг, «Замовник» здійснює остаточну оплату (різницю суми, між сплаченої авансовим платежем (попередньою оплатою) та фактично наданих послуг) та крім цього сплачує аванс, що становить 100% від вартості послуг «Замовника» за попередній місяць.

У випадку якщо сума сплаченого авансового платежу (попередньої оплати) перевищує суму остаточної оплати за фактично надані послуги, залишок авансу враховується до авансового платежу (попередньої оплати) за наступний період. Банківські витрати перерахуванню коштів банку несе «Замовник».

У п. 4.2. Договору сторони погодили, що у разі несплати «Замовником» авансового платежу (попередньої оплати), зазначеного у п. 4.1.1. Договору «Виконавцем» послуга не надається, дія договору призупиняється на період до його сплати.

При наявності фінансової заборгованості «Замовника» перед «Виконавцем», простроченої більш, ніж на 10 діб, «Виконавець» має право призупинити дію даного договору в однобічному порядку до погашення боргів «Замовником». При цьому «Виконавець» звільняється від відповідальності за невиконання зобов`язань за договором ( п. 4.3. Договору).

Відповідно до п. 7.1. Договору відповідальність сторін за невиконання (неналежне виконання) зобов`язань за цим договором або чинним законодавством України.

Згідно п. 7.2. Договору, за невиконання зобов`язань щодо надання послуг за даним договором виконавець сплачує замовнику пеню у розмірі подвійної ставки НБУ від вартості ненаданих послуг за кожний день прострочення виконання зобов`язання.

За умовами п. 7.3. Договору, за порушення замовником строків виконання зобов`язання, виконавець має право стягнути з замовника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення.

Сплата пені та штрафу не звільняє сторону, яка порушила зобов`язання, що виникає з цього договору, від виконання належним чином (п. 7.4. Договору).

У п. 8.3. Договору сторони погодили, що якщо відповідний спор неможливо вирішити шляхом переговорів та застосування претензійної процедури, він вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору відповідно до чинного законодавства у країни,

За умовами п. 9.1. Договору, жодна із Сторін не несе відповідальність за повне або часткове невиконання своїх зобов`язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили (форс-мажору), які не існували під час укладання цього Договору та виникли поза волею Сторін.

Якщо обставини непереборної сили безпосередньо вплинуть на виконання зобов`язань в строк, що встановлений Договором, то цей термін пропорційно відсовується на час дії відповідних обставин. Грошові зобов`язання мають виконуватись у визначені договором строки.

Згідно п. 9.2. Договору, сторона, для якої стало неможливим виконання зобов`язань за даним Договором, повинна в письмовій формі повідомити іншу Сторону про настання таких обставин негайно, але не пізніше 10 (десяти) робочих днів з моменту їх настання з доданням документів, що підтверджують факт настання таких обставин. У випадку ненадання Сторонами документальних підтверджень щодо настання таких обставин, Сторони втрачають права посилатися на вищезгадані обставини.

За умовами п. 9.3. Договору, доказом виникнення обставин непереборної сили (форс-мажору) та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України. Неповідомлення або невчасне повідомлення позбавляє Сторону права посилатися на будь-яке вищезгадане як на підставу, звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язань.

Якщо у зв`язку із форс-мажорними обставинами та (або) їх наслідками виконання цього Договору с тимчасово неможливим і така неможливість триває протягом 30 (тридцяти) календарних днів і не виявляє ознак припинення, то цей Договір може бути розірваний в односторонньому порядку будь-якою Стороною шляхом направлення письмового повідомлення про це іншій Стороні. В цьому випадку договір вважатиметься розірваним в день отримання відповідного повідомлення і оформлення додаткової угоди про розірвання договору не вимагається (9.4. Договору).

Згідно з п.11.1 Договору, він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє з 01.01.2023 по 31.12.2023, а частині розрахунків - до повного виконання.

В матеріалах справи, на виконання умов укладеного між сторонами договору, наявні підписані та скріплені печатками акти наданих послуг, а також виставлені позивачем рахунки за надані послуги на загальну суму 126 172,80 грн, а саме:

- №Пр/4 253 від 31.07.2023 на суму 42 556,80 грн;

- № Пр/4 314 від 31.08.2023 на суму 43 617,60 грн;

- № Пр/4 704 від 30.09.2023 на суму 39 998,40 грн.

При цьому, згідно матеріалів справи, вищевказані рахунки та акти були отримані представником відповідача нарочно під підпис, зокрема:

- Рахунок та акт надання послуг №Пр/4 253 від 31.07.2023 на суму 42 556,80 грн був разом із супровідним листом №1321/15-02-04/Вих від 01.08.2023 отримано 01.08.2023;

- Рахунок та акт надання послуг № Пр/4 314 від 31.08.2023 на суму 43 617,60 грн був разом із супровідним листом №1361/15-02-04/Вих від 01.09.2023 отримано 04.09.2023;

- Рахунок та акт надання послуг № Пр/4704 від 30.09.2023 на суму 39 998,40 грн був разом із супровідним листом №1631/15-02-04/Вих від 02.10.2023 отримано 02.10.2023.

Доказів сплати заборгованості за надані послуги на загальну суму 126 172,80 грн матеріали справи не містять.

5. Позиція суду.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 174 Господарського кодексу України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України зарахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ч. 1, 3 ст. 510 Цивільного кодексу України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Положеннями п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Отже, уклавши Договір №84-Пп-ЧФ-22 надання послуг з користування мережами водопостачання сторони за цим Договором набули певних зобов`язань, які мали виконувати виходячи з положень законодавства та умов Договору.

За приписами до ст.193 Господарського кодексу України, яка цілком кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

На виконанням умов Договору, позивач надав відповідачу послуги на загальну суму 126 172,80 грн

Між тим, відповідачем не надано доказів на спростування факту надання послуг, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що позивачем належним чином виконано свої обов`язки за Договором.

Водночас, доказів сплати заборгованості за надані послуги на загальну суму 126 172,80 грн матеріали справи не містять.

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Між тим у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази оплати отриманих відповідачем послуг на загальну суму 126 172,80 грн, на підставі чого суд дійшов висновку, що відповідач порушив умови Договору №84-Пп-ЧФ-22 надання послуг з користування мережами водопостачання та не здійснив оплату отриманих послуг у повному розмірі і у визначений строк, з огляду на що, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення основної суми заборгованості у розмірі 126 172,80 грн обґрунтованими, правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних витрат, суд зазначає наступне:

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За ч.1,2 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідальність за порушення грошового зобов`язання передбачена статтею 625 Цивільного кодексу України.

Так за ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Варто зауважити, що передбачені частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, інфляційні втрати і 3% річних за своєю правовою природою не мають характеру штрафних санкцій, а є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі №908/639/18, від 05.07.2018 у справі №905/978/17, від 11.05.2018 у справі №922/3087/17 та від 26.04.2018 у справі №910/11857/17).

Проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц та підтверджені постановою ВП ВС від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами.

При перевірці здійсненого позивачем розрахунку 3% річних у сумі 503,92 грн, за вибрані позивачем періоди, судом встановлено їх обґрунтованість та арифметичну правильність.

Водночас, при перевірці здійсненого позивачем розрахунку інфляційних втрат в сумі 218,09 грн за вибраний позивачем період (згідно акту №Пр/4 314 від 31.08.2023 за період з 12.09.2023 по 27.10.2023), судом встановлено його хибність. За розрахунком суду, за вибраний позивачем період, сума інфляційних втрат складає 568,77 грн.

Між тим, враховуючи положення ч.2 ст.237 Господарського процесуального кодексу України, згідно яких при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, суд задовольняє вимоги про стягнення інфляційних втрат у розмірі, заявленому позивачем, що становить 218,09 грн.

Стосовно вимог позивача про стягнення пені у розмірі 6 905,73 грн, господарський суд зазначає наступне:

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як передбачено ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч.1 ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

За умовами п. 7.3. Договору, за порушення замовником строків виконання зобов`язання, виконавець має право стягнути з замовника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення.

Також згідно з положеннями ст. 218 ГК України, у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Перевіривши наданий позивачем разом із позовною заявою розрахунок пені у розмірі 6 905,73 грн, суд встановлено його хибність. За розрахунком суду розмір пені становить 6 878,07 грн.

№ рахункуСумаДата отримання рахункуКінцевий день сплатиПеріод нарахуванняРозмір пені
№Пр/4 253 від 31.07.202342 556,8001.08.202308.08.202309.08.2023-27.10.20233 894,24
№Пр/4 314 від 31.08.202343 617,6004.09.202311.09.202312.09.2023-27.10.20232 203,59
№Пр/4 704 від 30.09.202339 998,4002.10.202309.10.202310.10.2023-27.10.2023780,24
Разом6 878,07

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи що в матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем обов`язку з повної та своєчасної оплати вартості отриманих послуг, та з урахуванням здійсненого судом перерахунку пені, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 126, 129, 130, 231, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ ЧОРНОМОРСЬК (65001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, 6; ) на користь Державного підприємства АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ (01135, м. Київ, пр-т Перемоги, 14; ) в особі Чорноморської філії державного підприємства АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ (Адміністрація морського порту Чорноморськ) (68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, 6; код ЄДРПОУ ВП 38728418) основний борг у розмірі 126 172/сто двадцять шість тисяч сто сімдесят дві/грн 80 коп., інфляційні втрати у розмірі 218/двісті вісімнадцять/грн 09 коп., 3% річних у розмірі 503/п`ятсот три/грн 92 коп., пеню у розмірі 6 878/шість тисяч вісімсот сімдесят вісім/грн 07 коп., а також 2 146/дві тисячі сто сорок шість/грн 76 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Рішення підписано 26 липня 2024 року.

Суддя Ю.М. Невінгловська