ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2024 р. Справа№ 911/1659/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

за участю секретаря судового засідання Кузьменко А.М.

представники:

від позивача: Шишкіна І.В. (самопредставництво)

від відповідача: Гаврин Д.В. (довіреність, посвідчення адвоката № 0670 від 27.02.2006)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київріанта"

на рішення Господарського суду Київської області від 09.10.2023 (повний текст рішення підписано 31.10.2023)

у справі № 911/1659/23 (суддя Конюх О.В.)

за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київріанта"

про стягнення 14 600,00 грн та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київріанта" (відповідача) про:

- стягнення з відповідача на користь позивача штраф у розмірі 14 600,00 грн (п. 4.3 договору №80.1-14/1-33 від 09.09.2014);

- зобов`язання відповідача виконати зобов`язання, встановлені п.п. 2.2.2. п. 2.2 договору № 80.1-14/1-33 від 09.09.2014, а саме: надати позивачу довідку про чистий дохід, отриманий від діяльності в орендованому приміщенні, переданого в оренду на підставі договору № 1580 від 11.06.2014 за лютий 2022;

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач не виконав зобов`язання за договором № 80.1-14/1-31 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 09.09.2014, а саме всупереч п. 2.2.2 не надав довідку про чистий дохід, отриманий від діяльності в орендованому приміщенні за лютий 2022, за що п. 4.3 договору передбачений штраф.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Київської області від 09.10.2023 у справі № 911/1659/23 позов задоволено повністю. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Київріанта" виконати зобов`язання, встановлені п.п. 2.2.2. п. 2.2 договору № 80.1-14/1-33 від 09.09.2014, а саме: надати Державному підприємству "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" довідку про чистий дохід, отриманий від діяльності в орендованому приміщенні, переданому в оренду на підставі договору № 1580 від 11.06.2014, за лютий 2022. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Київріанта" на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" 14 600,00 грн штрафу, 5423,00 грн судових витрат.

Аргументуючи судове рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність позивачем наявності правових підстав для задоволення позову.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Київріанта" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Київської області від 09.10.2023 у справі № 911/1659/23 повністю. Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити повністю в задоволенні позовних вимог.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Апеляційна скарга мотивована тим, що неповідомлення відповідачем позивача про настання форс-мажорних обставин в порядку визначеним договору, а також ненадання відповідачем документу Торгово-промислової палати України про настання форс-мажорних обставин для відповідача, на думку останнього немає жодного суттєвого значення для даного спору.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу та узагальнення його доводів

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, позивач наголошує на відсутності правових підстав для застосування дій форс-мажорних обставин до спірних правовідносин, оскільки відповідачем не доведено, не повідомлено та не надано позивачу відповідно до п. 5.2 договору відповідного документу, виданого Торгово-промислової палати України, який би підтверджував дію форс-мажорних обставин, що виникли у відповідача під час виконання ним зобов`язання на умовах договору.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 08.01.2024 у справі № 911/1659/23 призначено повторний автоматизований розподіл, в зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці. Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2024, справу № 911/1659/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Київріанта" на рішення Господарського суду Київської області від 09.10.2023 у справі № 911/1659/23; розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 21.02.2024.

В судове засідання, яке відбулося 21.02.2024, з`явилися представники позивача та відповідача, які підтримали свої правові позиції щодо апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, які містяться у матеріалах справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

11.06.2014 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області (орендодавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Київріанта" (орендарем, відповідачем) укладено договір оренди № 1580 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності (надалі - договір оренди).

За умовами договору оренди:

- орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене нерухоме майно, а саме: частина приміщення № 3.2.60 на третьому поверсі термінала "D", загальною площею 174,8 кв.м. (далі - майно), розміщене за адресою: 08307, Київська область, місто Бориспіль, Міжнародний аеропорт "Бориспіль", на 3-му поверсі пасажирського терміналу "D", що перебуває на балансі Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (далі - балансоутримувач) (п. 1.1 договору оренди);

- майно передається в оренду з метою використання за цільовим призначенням: для розміщення та експлуатації магазину безмитної торгівлі (п. 1.2 договору оренди);

- орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70 % до 30 % щомісяця не пізніше 15 числа місяця відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж (п. 3.6 договору оренди);

- орендар зобов`язаний своєчасно здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого майна, шляхом компенсації комунальних послуг та податку на землю або укладення цивільно-правових угод із постачальниками послуг. При цьому, витрати на утримання майна компенсуються залежно від наявності, кількості, потужності, часу роботи електроприладів, систем тепло- і водопостачання, каналізації за спеціальними рахунками, а в неподільній частині - пропорційно розміру займаної орендарем площі майна на підставі тарифів та розрахункових документів, наданих орендареві. Орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі компенсувати витрати на утримання майна за переліком всіх видів послуг та згідно діючих тарифів, в тому числі податку на землю (п. 5.10 договору оренди);

- орендар зобов`язується на наступний робочий день, що слідує за днем підписання договору, звернутися до балансоутримувача для отримання проекту договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю (п. 5.18 договору оренди);

- орендодавець зобов`язується передати орендарю в оренду майно згідно з договором за актом приймання-передавання майна (п. 7.1 договору оренди);

- цей договір укладено строком (терміном) на 10 років, що діє з 11.06.2014 до 10.06.2024 (п. 10.1 договору оренди).

Відповідно до акту приймання-передавання орендованого майна від 01.07.2014 орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування майно - частину приміщення № 3.2.60 на третьому поверсі термінала "D", загальною площею 1174,8 кв. м., розміщене за адресою: 08307, Київська область, місто Бориспіль, Міжнародний аеропорт "Бориспіль".

На виконання умов договору оренди, 09.09.2014 між Державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (балансоутримувачем, позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Київріанта" (орендарем, відповідачем) укладено договір № 80.1-14/1-33 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю (надалі - договір про відшкодування витрат), за умовами якого у зв`язку з наданням орендарю в строкове платне користування державного окремого індивідуально визначеного нерухомого майна - частини приміщень № 3.2.60 на третьому поверсі термінала "D", загальною площею 174,8 кв.м для розміщення та експлуатації магазину безмитної торгівлі балансоутримувач надає, а орендар отримує послуги з забезпечення теплом (теплова енергія); забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці; використання води для прибирання орендованого майна самостійно орендарем; прибирання (сміттєзбірника) та вивезення твердих побутових відходів.

Крім того балансоутримувач надає, а орендар отримує послуги з підтримання в належному стані території, прилеглої до орендованого майна, використання мереж освітлення території аеропорту, обслуговування внутрішньо портових доріг та під`їзних шляхів, забезпечення приміщень загального користування.

Узгоджено, що щомісячна сплата розраховується за наступною формулою: чистий дохід орендаря х 18 % - орендна плата (без ПДВ), де чистим доходом орендаря є виручка від продажу товарів у магазині безмитної торгівлі в орендованому приміщені відповідно до умов договору оренди № 1580 від 11.06.2014. Чистий дохід підтверджується довідкою про доходи за звітний місяць. Орендна плата (без ПДВ) є плата, що нарахована за відповідний звітний місяць за користування орендованим приміщенням згідно договору оренди № 1580 від 11.06.2014 (п. 1.1, п. 1.1.1 договору про відшкодування витрат);

- орендар зобов`язується щомісячно, до 7-го числа місяця, наступного за звітним, надавати в бухгалтерію балансоутримувача довідку про чистий дохід, отриманий від діяльності в орендованому приміщенні. Орендар несе відповідальність за вчасне надання довідки про чистий дохід та достовірність даних в довідці (п. 2.2.2 договору про відшкодування витрат);

- орендар зобов`язується щомісяця, з 12 числа місяця, що слідує за звітним, самостійно одержувати в бухгалтерії балансоутримувача рахунок та акт приймання - здачі виконаних послуг. Сплата рахунку здійснюється орендарем до 20 числа того ж місяця. Підписаний акт приймання - здачі виконаних послуг орендар зобов`язаний повернути в бухгалтерію балансоутримувача протягом 5-ти робочих днів з дати його отримання або надати в цей строк вмотивовану відмову від його підписання. Якщо протягом 5-ти робочих днів акт приймання - здачі виконаних послуг не буде повернутий балансоутримувачу та ненадана в цей строк вмотивована відмова від його підписання, він вважається підписаним сторонами (п. 2.2.3 договору про відшкодування витрат);

- за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України (п. 4.1 договору про відшкодування витрат);

- в разі несвоєчасного надання довідки про чистий дохід, орендар зобов`язаний сплатити балансоутримувачу штраф у розмірі 100,00 грн без урахування ПДВ за кожний календарний день прострочення. Сплата здійснюється орендарем протягом 5 банківських днів після отримання рахунків (п. 4.3 договору про відшкодування витрат);

- сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обов`язків, передбачених договором, якщо це є наслідком обставин непереборної сили, що виникли після укладення договору в результаті подій надзвичайного характеру, які жодна з сторін не могла ні передбачити, ні попередити, включаючи, але не обмежуючись переліком: пожежі, повені, землетруси, воєнні дії, страйки, що перешкоджають виконанню договірних зобов`язань у цілому або частково, якщо ті обставини безпосередньо вплинули на виконання обов`язків, передбачених договором на період їх дії (далі - форс-мажор) (п. 5.1 договору про відшкодування витрат);

- сторона, для якої склалась неможливість виконання обов`язків за договором, зобов`язана у письмовій формі повідомити іншу сторону протягом 14 календарних днів з моменту настання форс-мажору. Відсутність такого повідомлення позбавляє відповідну сторону права посилатись на форс-мажор у майбутньому (п. 5.2 договору про відшкодування витрат);

- достатнім доказом дії форс-мажору є документ, виданий Торгово-промисловою палатою України (п. 5.4 договору про відшкодування витрат);

- договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до 10.06.2024 (п. 6.1 договору про відшкодування витрат).

24.10.2014 позивач (балансоутримувач) та відповідач (орендар) уклали додаткову угоду № 1 до договору № 80.1./14/1-33 від 09.09.2014 про відшкодування витрат, відповідно до якою сторони погодили, що орендар щорічно сплачує балансоутримувачу компенсацію земельного податку за звітний рік за оренду майна. Сума компенсації земельного податку розраховується пропорційно площі орендованого майна.

21.01.2016 сторони уклали додаткову угоду № 2 до договору № 80.1-14/1-33 від 09.09.2014 про відшкодування витрат.

12.02.2018 позивач та відповідач уклали додаткову угоду № 3 до договору № 80.1-14/1-33 від 09.09.2014, згідно якої сторони доповнили договір № 80.1-14/1-33 від 09.09.2014 п. 4.7 такого змісту: "у разі застосування пені/штрафу, сторона, яка допустила порушення зобов`язання за договором, повинна сплатити суму пені/штрафу за окремо виставленими рахунками-фактурами, у кожному випадку, протягом 10 банківських днів з дати їх отримання. Рахунки-фактури направляються стороні, яка допустила порушення зобов`язання за договором, факсимільним зв`язком, оригінал із супровідним листом поштою (рекомендованим з повідомленням). Датою отримання рахунків-фактур стороною, яка допустила порушення зобов`язань за договором, вважається дата їх направлення іншою стороною факсимільним зв`язком".

27.12.2018 між орендодавцем та орендарем було укладено договір про внесення змін до договору оренди № 1580, згідно якого внесено зміни зокрема у п. 1.1; п. 3.1 договору оренди викладено у новій редакції: "орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 (зі змінами), і становить без ПДВ за базовий місяць, розрахунку - жовтень 2018 - 254 596,20 грн, з врахуванням проіндексованої конкурсної надбавки 343 565,14 грн.".

Згідно цього ж договору про внесення змін змінилися поштові та платіжні реквізити сторін.

19.02.2019 позивач та відповідач уклали додаткову угоду № 4 до договору № 80.1-14/1-33 від 09.09.2014 про відшкодування витрат.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях є правонаступником Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області відповідно до наказу Фонду державного майна України "Про реорганізацію регіональних відділень Фонду державного майна України" від 05.08.2019 № 786.

16.01.2021 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (орендодавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Київріанта" (орендарем, відповідачем) було укладено додатковий договір до договору оренди № 1580, згідно п. 1 якого нарахування орендної плати за користування майном здійснюється у розмірі 25 відсотків суми нарахованої орендної плати.

Надалі, 05.04.2021 між орендодавцем та орендарем було укладено додатковий договір до договору оренди № 1580 пунктом 2 якого обумовлено, що оскільки пасажирський термінал "D" здано одночасно кільком підприємствам, організаціям, то умови п. 5.10 договору щодо компенсації витрат на утримання орендованого майна в неподільній частині (а саме: підтримання в належному стані територій, прилеглої до орендованого майна, використання мереж освітлення території аеропорту, обслуговування внутрішньопортових доріг та під`їздних шляхів, забезпечення приміщень загального користування) та згідно з п. 11 Методики, відповідні витрати підлягають компенсуванню орендарем пропорційно розміру займаної орендарем площі до загальної площі нерухомого майна, зданого в оренду одночасно кільком орендарям.

Звертаючись до суду першої інстанції з даним позовом, позивач вказував, що відповідачем в порушення вимог п.п. 2.2.2 п. 2.2 договору про відшкодування витрат , не надано довідку про чистий дохід за лютий 2022.

Рішенням Господарського суду Київської області від 09.10.2023 у справі № 911/1659/23 позов задоволено повністю. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Київріанта" виконати зобов`язання, встановлені п.п. 2.2.2. п. 2.2 договору № 80.1-14/1-33 від 09.09.2014, а саме: надати Державному підприємству "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" довідку про чистий дохід, отриманий від діяльності в орендованому приміщенні, переданому в оренду на підставі договору № 1580 від 11.06.2014, за лютий 2022. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Київріанта" на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" 14 600,00 грн штрафу, 5423,00 грн судових витрат.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, відзиву, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

За приписами ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами ст. ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Пунктом 2.2.2 договору про відшкодування витрат сторони погодили, що орендар зобов`язується щомісячно, до 7-го числа місяця, наступного за звітним, надавати в бухгалтерію балансоутримувача довідку про чистий дохід, отриманий від діяльності в орендованому приміщенні. Орендар несе відповідальність за вчасне надання довідки про чистий дохід та достовірність даних в довідці.

Колегією суддів в судовому засіданні встановлено, що відповідач не заперечує, що довідка про чистий дохід за лютий 2022 відповідно до п. 2.2.2 договору про відшкодування витрат балансоутримувачу подана не була ані у строк, передбачений договором про відшкодування витрат, ані станом на дату розгляду справи.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги відповідач посилається на неможливість підготувати та надати в встановленому порядку позивачу довідку про чистий дохід за лютий 2022, оскільки не здійснює господарську діяльність в орендованому приміщенні, у зв`язку з тим, що з 24.02.2022 Міжнародний аеропорт "Бориспіль" не функціонує. Наказом № 76-К від 23.03.2022 ТОВ "Київріанта" оголошено з 01.04.2022 простій всім працівникам не з їх вини; генеральний директор та головний бухгалтер Товариства з обмеженою відповідальністю "Київріанта" перебувають за межами території України; наявність форс-мажорних обставин, підтверджена листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1.

Вказані доводи відповідача, судова колегія оцінює критично, з огляду на наступне.

Пунктом 5.1 договору про відшкодування витрат передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обов`язків, передбачених договором, якщо це є наслідком обставин непереборної сили, що виникли після укладення договору в результаті подій надзвичайного характеру, які жодна з сторін не могла ні передбачити, ні попередити, включаючи, але не обмежуючись переліком: пожежі, повені, землетруси, воєнні дії, страйки, що перешкоджають виконанню договірних зобов`язань у цілому або частково, якщо ті обставини безпосередньо вплинули на виконання обов`язків, передбачених договором на період їх дії (далі - форс-мажор).

Сторона, для якої склалась неможливість виконання обов`язків за договором, зобов`язана у письмовій формі повідомити іншу сторону протягом 14 календарних днів з моменту настання форс-мажору. Відсутність такого повідомлення позбавляє відповідну сторону права посилатись на форс-мажор у майбутньому (п. 5.2 договору про відшкодування витрат).

Достатнім доказом дії форс-мажору є документ, виданий Торгово-промисловою палатою України (п. 5.4 договору про відшкодування витрат).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не направляв на адресу позивача у визначений договором строк повідомлень про неможливість виконання зобов`язання з подання довідки про чистий дохід з причини настання форс-мажорних обставин з відповідними документами, а також не звертався до позивача у порядку п. 5.3 договору про розірвання договору.

У п. 1 ч. 1 ст. 263 Цивільного кодексу України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути.

За змістом ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України підставою для звільнення від відповідальності є тільки непереборна сила, що одночасно має ознаки надзвичайності та невідворотності.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Колегія суддів звертає увагу на те, що Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду в постанові від 29.06.2023 у справі № 922/999/22, зазначено, що "лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022, на який посилався скаржник у судах попередніх інстанцій, та яким визнано форс-мажорною обставиною військову агресію російської федерації проти України, є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, зобов`язання, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Отже, лист Торгово-промислової палати України не можна вважати сертифікатом у розумінні ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні"; сторона, яка посилається на форс-мажор, має довести причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажором та неможливістю виконати конкретне зобов`язання.

Посилаючись на лист Торгово-промислову палату України від 28.02.2022, суди не звернули уваги, що такий лист адресований "всім, кого це стосується", тобто необмеженому колу суб`єктів, його зміст носить загальний інформаційний характер та констатує абстрактний факт наявності форс-мажорних обставин без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні".

Крім того, в постановах Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду від 07.06.2023 у справі № 906/540/22, від 23.08.2023 у справі № 910/6234/22, від 13.12.2023 у справі № 922/193/23, вказав, що: "лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 не є безумовною підставою вважати, що форс-мажорні обставини настали для всіх без виключення суб`єктів. Кожен суб`єкт, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин.

Враховуючи, що дія листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1. поширюється абсолютно на всіх суб`єктів господарювання, помилковим є висновок судів попередніх інстанцій інстанції про те, що факт настання форс-мажору саме для відповідача у справі підтверджено таким листом".

З огляду на те, що у матеріалах справи відсутній сертифікат Торгово-промислової палати України, який би засвідчував настання форс мажорних обставин саме для відповідача, колегія суддів зазначає, що факт введення воєнного стану на території України не є безумовною підставою для звільнення від виконання відповідачем його договірних зобов`язань.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

В свою чергу, викладені позивачем у відзиві на апеляційну скаргу доводи є документально обґрунтованими та такими, що належним чином досліджені місцевим господарським судом при розгляді даної справи.

Таким чином, за результатами апеляційного перегляду, судовою колегією не встановлено неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права під час винесення оскаржуваного рішення і підстав для його зміни чи скасування, за мотивів наведених у апеляційній скарзі, колегія суддів теж не вбачає, у зв`язку з чим апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За таких обставин, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи, підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення місцевого господарського суду у даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київріанта" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Київської області від 09.10.2023 у справі № 911/1659/23 - без змін.

Матеріали справи № у справі № 911/1659/23 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 25.07.2024.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко