ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

23 липня 2024 року м. Рівне Справа № 918/647/24

Господарський суд Рівненської області у складі судді А.Качура,

розглянув матеріали справи

за позовом: фізичної особи - підприємця Цибуляка Юрія Дмитровича

до відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Петрос Транс"

про: стягнення в сумі 207 051,82 грн

секретар судового засідання: С.Коваль

представники сторін

від позивача: І.Святина

від відповідача: не з`явився

Фізична особа - підприємець Цибуляк Юрій Дмитрович звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрос Транс" про стягнення в сумі 207 051,82 грн, з яких: 160 900,00 грн борг, 6 547,44 грн інфляційні трати, 3 577,26 грн відсотки річних та 36 027,12 грн пені.

Ухвалою суду від 8 липня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначено на 23 липня 2024 року.

22 липня 2024 року позивачем подано клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Розглянувши вказане клопотання суд не знаходить підстав для його задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до частини 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи - у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом. Для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 4 та ч. 5 ст. 12 ГПК України).

Згідно з частиною 2 статті 247 ГПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Статтею 250 ГПК України передбачена можливість учасниками справи подати клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, зокрема, частиною 6 статті 250 ГПК України встановлено, що якщо суд вирішив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, але в подальшому за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження у справі. У такому випадку повернення до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не допускається.

Частини друга - шоста цієї статті не застосовуються, якщо відповідно до цього Кодексу справа підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного провадження (ч. 7 ст. 250 ГПК України).

Враховуючи характер правовідносин в даній справі, предмет позову та підстави позову, ціну позову, обсяг та характер доказів у справі, категорію та складність справи, обраний спосіб захисту, вказані обставини надають суду можливість розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження в силу приписів частини 2 статті 247, частини 7 статті 250 та частини 3 статті 12 ГПК України, як справу яка підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного провадження, що встановлено частиною 1 статті 247 ГПК України, так як даний спір є малозначним в розумінні пункту 1 частини 5 статті 12 ГПК України.

За таких обставин, суд зробив висновок про відсутність підстав для задоволення клопотання позивача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

23 липня 2024 року позивачем подано клопотання про витребування з Господарського суду Дніпропетровської області матеріалів справи №904/6267/23 та долучення до матеріалів справи копій документів, якими підтверджуються правовідносини між ТОВ "Петрос Транс" та ФОП Кабак О.В.

23 липня 2024 року позивачем також подано клопотання про поновлення строку для подання клопотання про витребування у відповідача доказів, та витребувати у ТОВ "Петрос Тарнс" інформації з документальним підтвердженням щодо перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з відповідачем, фінансово-господарські документи щодо правовідносин ТОВ "Петрос-Транс" з ФОП Кабак О,В. за договорами - заявками №153 та №154 від 13.09.2023 року та надання послуг транспортного перевезення, а саме: договори-заявки; CMR; ВМД; рахунки на оплату №137 від 05.10.2023 року на суму 82 355,18 грн; №138 від 05.10.2023 року на суму 82 355,18 грн; акти приймання - передачі наданих послуг до договору заявки №153; акти приймання - передачі наданих послуг до договору заявки №154; інші документи що складались сторонами на виконання вказаних договорів - заявок.

Окрім цього 23 липня 2024 року позивач заявив клопотання про витребування у Тернопільської митниці Держмитслужби інформації: чи оформлявся в режимі експорт товар зазначений у CMR №0021818 від 15.09.2023 року; чи покинув товар зазначений у CMR №0021818 від 15.09.2023 року митну територію України; чи було здійснено вивіз товару автомобільним транспортом MAN д.н.з. Ат 5280 НІ. Витребувати завірені копії документів, що підтверджують це.

Щодо вказаних клопотань суд зазначає наступне.

Згідно з правилами статті 80 ГПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Таким чином позивач, ініціюючи розгляд спору у суді має процесуальний обов`язок розкрити усі наявні у нього докази перед судом та іншими учасниками провадження під час звернення до суду з першою заявою по суті справи, тобто разом з позовом. Такі процесуальні правила забезпечують дотримання основних засад господарського судочинства, зокрема: змагальності сторін та диспозитивності.

Всупереч вимогам статті 80 ГПК України, будучи обізнаним про не підписання відповідачем актів наданих послуг, на підставі яких позивач просить суд стягнути спірну суму, позивачем не виконав процесуального обов`язку щодо повідомлення суду про неможливість подання доказів що підтверджують правовідносини між відповідачем та третьою особою з приводу надання послуг перевезення.

Згідно з нормами статті 81 ГПК України, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів); 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

А проте, подане клопотання про витребування доказів не містить обґрунтування обставин, які може підтвердити такий доказ. Зокрема позивачем не обґрунтовано яким чином перебування фізичною особи у трудових правовідносинах з відповідачем входить до предмету доказування у даному спорі про стягнення заборгованості за договором, як і не обґрунтовано необхідність витребування фінансово - господарських документів щодо правовідносин між відповідачем та третьою особою.

У порушення вимог пункту 1 частини 2 статті 81 ГПК України у клопотанні докладно не зазначено які саме докази містяться в матеріалах іншої справи, які просить позивач суд витребувати та дослідити під час розгляду даної справи.

Позивач також не обґрунтував яким чином витребування у митних органів відомостей за накладною може ствердити наявність заборгованості, що є предметом даного спору.

Суд також звертає увагу позивача на те, що відповідно до положень статей 110-112 ГПК України, позивач міг звернутися до суду із заявою про забезпечення доказів навіть до подання позовної заяви до суду.

Окрім цього, позивач мав можливість вжити заходи для отримання таких доказів самостійно до подання позову.

Згідно з правилами частин 3, 8 статті 252 ГПК України, якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з правилами статті 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд констатує, що заявлення позивачем клопотань про витребування доказів на етапі розгляду справи по суті не відповідає вимогам статті 252 ГПК України.

Позивач вказує, що надати вказані докази самостійно не може, оскільки в силу діючих законів, останні можуть бути надані лише шляхом витребування.

А проте, подана заява не містить посилання на норми закону, якими заборонено позивачу вчиняти дії щодо збирання доказів. Понад те, положеннями статті 81 ГПК України встановлено, що заявник зобов`язаний надати суду докази вчинення заходів, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Однак, подана заява не містить таких доказів.

Положеннями статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

А тому, за умови недотримання позивачем вимог статті 81 ГПК України, вчинення судом заходів щодо збирання доказів під час розгляду справи по суті у спрощеному позовному провадженні суперечить принципам господарського судочинства.

Отже у задоволення клопотання про витребування доказів суд відмовляє з підстав зазначених у даній ухвалі.

22 липня 2024 року позивач заявив клопотання про відкладення розгляду справи.

Розглянувши подане клопотання, суд вважає за необхідне відкласти розгляд справи.

Керуючись статтями 202, 216, 234, 235 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання про розгляд справи а порядку загального позовного провадження відмовити.

2. У задоволенні клопотань про витребування доказів відмовити.

3. Розгляд справи відкласти на "03" вересня 2024 р. на 11:00 год. Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду Рівненської області за адресою: вул. Набережна, 26А, м. Рівне, зал судових засідань № 11.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 235 ГПК України, та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

При направленні у судове засідання уповноважених представників сторін, останнім мати при собі відповідно до ст.60 Господарського процесуального кодексу України документи, що підтверджують повноваження представників.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019

Суддя Андрій КАЧУР