ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2024 Справа № 914/1322/24

Господарський суд Львівської області у складі судді Запотічняк О.Д.

за участю секретаря судового засідання Яремко В.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Комунального підприємства «Адміністративно технічне управління», м. Львів,

до відповідача: Фізичної особи підприємця Баган Володимира Йосифовича, м. Львів,

про: стягнення 7 998,00 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Воронова І.Р.;

від відповідача: Баган В. Й.;

Хід розгляду справи.

Комунальне підприємство «Адміністративно технічне управління» звернулось до Фізичної особи підприємця Баган Володимира Йосифовича про стягнення 7 998,00 грн.

Ухвалою від 27.05.2024 року суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначив розгляд справи на 02.07.2024.

В судовому засіданні 02.07.2024 судом було оголошено перерву до 16.07.2024.

08.07.2024 позивачем подано клопотання про продовження строку для долучення доказів та письмових пояснень (Вх. № 17620/24).

В судове засідання 16.07.2024 з`явились представники сторін, представник позивача надала пояснення по суті спору, просила такі задоволити, відповідач заперечив щодо позовних вимог просив у задоволенні таких відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні 16.07.2024 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Правова позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач самовільно, з порушенням Порядку, встановлено малу архітектурну форму (вивіску) на пл.Липнева,10 у м. Львові, чим порушено вимоги «Порядку розміщення малих архітектурних форм (вивісок) у м.Львові», затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 1025 від 11.11.2016 року. У зв`язку з виявленим порушенням відповідачу було скеровано вимогу Департаменту містобудування Львівської міської ради № 23/Р-25-1104 від 27.04.2021 якою було запропоновано відповідачу добровільно усунути допущене порушення у зазначений у вимогах термін. Проте, відповідач вимоги ДМ ЛМР про демонтаж не виконав.

Згідно з пунктом 6.1. Порядку самовільно встановлені малі архітектурні форми (вивіски) підлягають демонтажу, відтак Департамент містобудування Львівської міської ради видав наказ № 85 від 19.05.2021 року «Про демонтаж самовільно встановлених малих архітектурних форм (вивісок)», яким доручено КП Адміністративно-технічне управління демонтувати самовільно встановлену рекламну конструкцію відповідача в примусовому порядку.

На підставі вищезазначеного наказу, самовільно встановлену конструкцію зовнішньої реклами відповідача було демонтовано позивачем із залученням підрядних організацій, що підтверджується Актом проведення демонтажу спеціальних конструкцій № 4 від 27.05.2021. Загальна вартість витрат, понесених позивачем у зв`язку з демонтажем, транспортуванням та зберіганням конструкцій зовнішньої реклами відповідача станом на момент подання позову складає 7998,00 грн.

Таким чином, невиконання відповідачем у добровільному порядку демонтажу самовільно встановлених конструкцій призвело до того, що позивач поніс витрати, пов`язані з примусовим демонтажем конструкцій зовнішньої реклами на загальну суму 7998,00 грн. Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення прав та охоронюваних законом інтересів останнього і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим він звернувся до суду з цим позовом.

Правова позиція відповідача.

Заперечуючи позовні вимоги відповідач в судовому засіданні покликався на те, що позивачем не доведено суми зберігання рекламної конструкції належними доказами, а також підтвердив що демонтована рекламна конструкція дійсно належить йому.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

27.04.2021 Департамент містобудування Львівської міської ради направив відповідачу вимогу №23/Р-25-1104 про порушення вимоги Порядку розміщення малих архітектурних форм (вивісок) у м. Львові, затверджених, рішенням виконкому №21025 від 11.11.2016, в якій вказано, що відповідачем самовільно встановлено малу архітектурну форму (вивіску) на зовнішній поверхні будинку за адресою вул.Липнева пл., буд.10, у якої відсутній паспорт малої архітектурної форми (вивіски) та лист уповноваженого органу про відповідність. Вказано, що вивіска складається з 1-єї конструкції. Запропоновано в термін до 12.05.2021 усунути вказане порушення демонтувати малу архітектурну форму (вивіску), про що письмово повідомити позивача. Роз`яснено, що в разі невиконання цієї вимоги конструкція вивіски буде демонтована примусово.

Вимогу надіслано відповідачу за адресою місцезнаходження, вказаною в ЄДРЮОФОПтаГФ, на підтвердження позивач надав список згуртованих поштових відправлень рекомендованих листів. Однак вимога залишена без відповіді та задоволення, докази її виконання в матеріалах справи відсутні.

Відтак Департамент містобудування Львівської міської ради видав наказ № 85 від 19.05.2021 р. «Про демонтаж самовільно встановлених малих архітектурних форм (вивісок)». Виконуючи вказаний наказ Департаменту містобудування Львівської міської ради, 27.05.2021р. КП «Адміністративно-технічне управління» із залученням підрядної організації, здійснило примусовий демонтаж самовільно встановленої вивіски ФОП Баган Володимира Йосиповича про що було складено акт проведення демонтажу спеціальних конструкцій № 4 від 27.05.2021 р.

Демонтаж самовільно встановленої малої архітектурної форми (вивіски) Відповідача проводив підрядник ФОП Флис Т.І. згідно Договору про надання послуг №18/05/21 від 18.05.2021.

Вартість робіт по демонтажу самовільно встановленої малої архітектурної форми (вивіски) 27.05.2021 на вул. Липнева пл., буд.10 склала 460,00 грн, що підтверджується рахунком на оплату №2705 від 27.05.2021 та актом надання послу № 2705 від 27.05.2021. Оплата Позивачем витрат за демонтаж самовільно встановлених рекламних конструкцій, малої архітектурної форми(вивіски) підряднику ФОП Флис Т.І. підтверджується випискою по рахунку від 03.06.2021 долученою до матеріалів справи.

Крім того позивачем розраховано вартість зберігання демонтованої рекламної конструкції за вказаним Актом демонтажу № 4 яка склала 6 205,00 грн без ПДВ та ПДВ 20 % в розмірі 1333,00 грн.

Позивачем надіслано листи-вимоги № 2410-10-3321 від 16.06.2021 та № 2410-10-690 від 26.02.2024, про відшкодування в добровільному порядку витрат, понесених позивачем у зв`язку з демонтажем, транспортуванням та зберіганням малої архітектурної форми (вивісок). В матеріалах справі відсутні докази виконання даних листів-вимоги. Такі надіслано за адресою місцезнаходження відповідача, на підтвердження позивач надав копії реєстру рекомендованих листів із відбитком штемпеля установи поштового зв`язку про прийняття відправлення та фіскальний чек.

У зв`язку з вищенаведеним позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення витрат, пов`язаних з демонтажем та зберіганням малої архітектурної форми (вивіски) на суму 7 998,00 грн з яких 1333,00 грн ПДВ.

Оцінка суду.

У силу приписів статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтею 1 Закону України Про рекламу передбачено, що реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб, призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару.

Відповідно до цієї ж статті 1 Закону України Про рекламу, розповсюджувач реклами - особа, яка здійснює розповсюдження реклами.

У відповідності до вимог статті 16 Закону України Про рекламу, розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, та у порядку, встановленому цими органами на підставі Типових правил, що затверджені Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 24 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 № 2067 (надалі-Типові правила), виданий у встановленому порядку дозвіл є підставою для розміщення зовнішньої реклами та виконання робіт, пов`язаних з розташуванням рекламного засобу.

Відповідно до пунктів 1, 4 статті 20 Закону України Про благоустрій населених пунктів, організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.

Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковими для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Відносини, які виникають у зв`язку із встановленням малих архітектурних форм (вивісок) у місті Львові, розміщення яких передбачено законодавством України, процедуру встановлення архітектурних форм (вивісок) та правові відносини між органами місцевого самоврядування і фізичними та юридичними особами, які виникають у процесі розташування архітектурних форм (вивісок), врегульовано Порядком розміщення малих архітектурних форм (вивісок) у місті Львові, затвердженим рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 11 листопада 2016 року № 1025 (зі змінами та доповненнями), який також регламентує загальні вимоги до їх розміщення (надалі - Порядок).

Відповідно до пункту 1.7. Порядку паспорт малої архітектурної Форми (вивіски) - проектна документація, яка є підставою, для встановлення малої архітектурної форми (вивіски). Паспорт малої архітектурної форми (вивіски) виготовляє власник (користувач) вивіски у разі відсутності на дану будівлю паспорта комплексного розміщення малих архітектурних форм. Узгоджений паспорт розміщення малих архітектурних форм (вивісок) підлягає внесенню у реєстр погоджених проектів малих архітектурних форм (вивісок), ведення якого забезпечує КП «Адміністративно-технічне управління».

Пунктом 1.7. Порядку, передбачено, що самовільно встановлена мала архітектурна форма (вивіска) - елемент декоративного оздоблення фасаду будинку, який розміщується з порушенням вимог діючого Порядку.

Відповідно до пункту 5.3. Порядку відповідальність за розміщення малої архітектурної форми (вивіски), міцність, стійкість, безпеку, відповідність погодженому паспорту, цілісність фасаду будівлі після монтажу/демонтажу малої архітектурної форми (вивіски), несе власник або уповноважена власником особа.

Відповідно до підпункту 6.1.1. пункту 6.1. Порядку самовільно встановлені малі архітектурні форми (вивіски) підлягають демонтажу.

Пунктом 6.3. Порядку встановлено, що демонтаж таких малих архітектурних форм (вивісок) повинен провести власник (користувач) малої архітектурної форми (вивіски) самостійно за власний рахунок у термін, вказаний у вимозі уповноваженого органу. Малі архітектурні форми (вивіски), власники яких не виконали у встановлений термін вимог уповноваженого органу про добровільний демонтаж (або отримання паспорта), вносяться до наказу на примусовий демонтаж. Відтак Департаментом містобудування ЛМР видано наказ № 85 від 19.05.2021 р. «Про демонтаж самовільно встановлених малих архітектурних форм (вивісок)» щодо демонтування самовільно встановленої рекламної конструкції ФОП Баган В.Й. в примусовому порядку.

Пунктом 6.6. Порядку передбачено, що примусовий демонтаж малих архітектурних форм (вивісок) організовує Підприємство за наказом уповноваженого виконавчого органу Львівської міської ради, проект якого готує орган, який здійснює нагляд за станом малої архітектурної форми (вивіски).

Відповідно до пункту 13.3. Правил благоустрою м. Львова, затверджених Ухвалою сесії Львівської міської ради № 376 від 21.04.2011 (надалі Правила) самочинно встановлені рекламні засоби, вивіски демонтує КП Адміністративно-технічне управління у порядку встановленому виконавчим комітетом ЛМР.

Під час проведення демонтажу можуть бути присутні власник або користувач малої архітектурної форми (вивіски), представники державних органів, міських служб та інших організацій (пункт 6.6. Порядку). Примусовий демонтаж малих архітектурних форм (вивісок) оформлюється актом (2 примірники), який підписують: власник (користувач) малої архітектурної форми (вивіски) (у разі його присутності при демонтажу), представник Підприємства та представник організації, яка здійснювала демонтаж. До акта додається в обов`язковому порядку фотофіксація місця розташування малої архітектурної форми (вивіски) до і після демонтажу (пункт 6.7. Порядку). У разі відсутності власника малої архітектурної форми (вивіски) при демонтажу або його відмови від підписання акта демонтажу (про що робиться відповідна відмітка на акті), другий примірник акта Підприємство у п`ятиденний термін надсилає поштою за місцем реєстрації власника рекомендованим листом (якщо встановлено його місцезнаходження) (пункт 6.8. Порядку).

Відповідно до пунктів 6.9., 6.10. Порядку після проведення демонтажу складається акт демонтажу малої архітектурної форми (вивіски) із зазначенням характеру робіт та їх вартості, який підписує Підприємство (замовник) та організація або особа (виконавець), що надавали послуги з демонтажу. Демонтовані малі архітектурні форми (вивіски) зберігаються на складі Підприємства.

Відповідно до пункту 13.4. Правил витрати з проведення демонтажу самовільно встановлених рекламних конструкцій, вивісок, їх транспортування та зберігання відшкодовують їх власники:

- п. 13.4.1. за демонтаж та транспортування спеціальної конструкції у розмірі фактичних витрат;

- п. 13.4.2. за зберігання спеціальної конструкції у розмірі одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян за кожну добу зберігання.

Пунктом 3 частини 2 статті 27 Закону України Про рекламу передбачено, що відповідальність за порушення законодавства про рекламу несуть розповсюджувачі реклами, винні в порушенні встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення реклами.

Як вбачається із наявних у матеріалах справи фотознімку з місця демонтажу, доданого до акту проведення демонтажу спеціальних конструкцій № 4 від 27.05.2021, на зовнішній поверхні, фасаді розташованій за адресою: вулиця Липнева пл., 10 у місті Львові, була розміщена вивіска з написом "Єврохімія".

На час виявлення позивачем факту розміщенням вищевказаних конструкцій з порушенням норм законодавства, ФОП Баган В.Й. здійснював свою господарську діяльність за вищевказаною адресою, був користувачем приміщення в будівлі, що підтверджується Договором оренди нежитлових приміщень від 01.10.2020 р.

Також в судовому засіданні відповідач підтвердив, що дійсно проводить господарську діяльність за адресою вул. Липнева пл., 10 у м. Львові, а вивіска була знята позивачем вранці.

Відтак стягнення заборгованості в розмірі 460,00 грн щодо демонтажу вивіски є обгрунтованими та доведеними належним чином, відтак підлягає стягненню у повному обсязі.

Разом з тим, позивачем до суми витрат включені витрати на зберігання спірних конструкцій на його складі у загальному розмірі 6 205,00 грн без ПДВ. Однак суд зазначає, що жодних доказів, які підтверджують факт зберігання рекламної конструкції, передачі такої на склад, а також понесення за це позивачем витрат у вказаному розмірі, матеріали справи не містять, тому у зв`язку із необґрунтованістю та недоведеністю понесених витрат суд відмовляє у стягненні таких.

Покликання позивача на накладну від 27.05.2021 р. як на факт зберігання рекламної конструкції судом не береться до уваги, оскільки із долученої накладної не вбачається факту передачі демонтованої вивіски саме не зберігання, така передана Крижанівському, однак чому така передана Крижанівському доказів та пояснень матеріали справи не містять. Дана накладна не може бути також належним та допустимим доказом щодо наявності підстав для нарахування та стягнення 6205,00 грн за зберігання вивіски.

Відповідно до статті 37.2 ПК України податковий обов`язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей кодекс та закони митної справи пов`язує сплату ним податку, а датою виникнення податкових зобов`язань з ПДВ, відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК України, за операцією з постачання товарів-послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше, зокрема, дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню.

Судом встановлено, що Комунальним підприємством «Адміністративно-технічне управління» до загальної суми понесених витрат також включено суму ПДВ у розмірі 1 333,00 грн. Даний податок нараховується на виконані роботи та поставлений товар, оскільки матеріалами справи не підтверджено понесення позивачем таких витрат у звітному періоді, тому і відсутні підстави для нарахування ПДВ.

Інші доводи, на які посилалися сторони під час розгляду даної справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо часткової відмови у задоволенні позову.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи викладене вище, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення 460,00 грн за демонтаж вивіски. У задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Судові витрати.

Оскільки спір виник через неправомірні дії відповідача, судовий збір, відповідно до ст.129 ГПК України, покладається на відповідача пропорційно задоволених вимог.

Відтак до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає 174,15 грн сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 74, 73, 76-78, 86, 129, 236-241 ГПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задоволити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Баган Володимира Йосифовича ( АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» (79005, м. Львів, пл. Міцкевича 6/7, 4пов., ) 460,00 грн та 174,15 грн судового збору.

3. В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 19.07.2024 року.

Суддя Запотічняк О.Д.