ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2024 р.,

м. Київ

Справа № 911/982/24

Суддя Черногуз А.Ф., за участю секретаря Парасочки Т.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження

позов Приватного підприємства «Еко Транс Слав» (07100, Київська область, місто Славутич, Добринінський квартал, будинок 1, квартира 48, )

до Комунального підприємства «Житлово-комунального центру» Славутицької міської ради (07101, Київська область, місто Славутич, Київський квартал, будинок 14, )

про стягнення заборгованості за договором про виконання робіт зі збирання та перевезення побутових і негабаритних (великогабаритних) відходів від споживачів першої групи (населення) №2 від 15.02.2019,

за участю представників:

позивача: Романчук Євгеній Павлович, Познанський Василь Миколайович;

відповідача: не з`явились.

в с т а н о в и в :

Історія розгляду справи

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Приватного підприємства «Еко Транс Слав» до Комунального підприємства «Житлово-комунального центру» Славутицької міської ради про стягнення заборгованості за договором про виконання робіт зі збирання та перевезення побутових і негабаритних (великогабаритних) відходів від споживачів першої групи (населення) №2 від 15.02.2019.

Господарський суд ухвалою від 18.04.2024 відкрив провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено проведення підготовчого засідання у справі на 07.05.2024 на 14:30. Судом встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали суду про відкриття провадження.

У судове засідання 07.05.2024 з`явились представники позивача. З огляду на неявку відповідача та відсутність відзиву в матеріалах справи суд вважав за необхідне відкласти розгляд справи у підготовчому провадженні та встановити строк для подання відповіді на відзив (у разі надходження відзиву) у строк до 24.05.2024. Розгляд справи відкладено на 27.05.2024 на 14:15.

У судовому засіданні 27.05.2024 брали участь представники позивача. Суд констатував, що відповідачем було не подано відзиву на позов чи інших заяв у справі. Враховуючи закінчення строку підготовчого провадження, суд призначив справу до розгляду по суті на 25.06.2024 на 15:00.

Заслухавши виступ присутніх на засіданні представників позивача, суд прийняв рішення у справі.

Зміст позовних вимог

Звертаючись до суду позивач просив стягнути з відповідача 596242,93 грн основного боргу, 242492,00 інфляційних втрат та 52730,74 грн 3% річних за договором на виконання робіт зі збирання та перевезення відходів.

Позивач посилався на те, що рішенням виконавчого комітету Славутицької міської ради від 23.01.2012 №18 «Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів для І, II та III груп споживачів у межах території м. Славутича визначено, що Комунальне підприємство «Житлово-комунальний центр» є виконавцем послуги з вивезення (збирання, зберігання, перевезення, перероблення, утилізація, знешкодження та захоронення) побутових відходів, які утворюються населенням (перша група), бюджетним установами (друга група) та іншими споживачами (третя група) у межах території м. Славутича.

Пунктом 2 вищевказаного рішення рекомендовано Комунальному підприємству «Житлово-комунальний центр» здійснювати відбір підрядних організацій на виконання окремих видів робіт у сфері надання послуг з вивезення побутових відходів на конкурсних засадах.

Між Приватним підприємством «Еко Транс Слав» (підрядник) та комунальним підприємством «Житлово-комунальний центр» (замовник) 15.02.2019 було укладено Договір №2 про виконання робіт зі збирання та перевезення побутових і негабаритних (великогабаритних) відходів від споживачів першої групи (населення). Позивач довів до відома суду, що рядом додаткових угод вносились зміни до пунктів 3.1 та 8.1 означеного договору та продовжено його дію до 30.04.2021.

Позивач стверджував, що Приватне підприємство «Еко Транс Слав» вчасно і в повному обсязі виконувало умови Договору щодо збирання та перевезення побутових і негабаритних відходів. Разом з тим, зі сторони Комунального підприємства «Житлово-комунальний центр» Славутицької міської ради допущено порушення умов Договору, в частині своєчасної оплати за виконані роботи, з огляду на що утворилася заборгованість у розмірі 596242,93 грн, яка не була погашена до звернення до суду, оскільки відповідач ухиляється від сплати заборгованості

Висновки господарського суду

В силу статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Право на доступ до правосуддя закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною.

Як визначено статтею 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 11 ЦК України закріплено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Однією з підстав виникнення господарського зобов`язання згідно ст. 174 ГК України є господарський договір.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Нормами ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

За змістом положень ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Статтею 846 ЦК України встановлено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Судом встановлено факт укладення між позивачем та відповідачем договору №2 від 15.05.2019 на виконання робіт зі збирання та перевезення побутових та негабаритних відходів (великогабаритних) відходів від споживачів першої групи населення. В цих договірних правовідносинах відповідач взяв на себе права та обов`язки замовника, а позивач підрядника, що вбачається з преамбули договору.

Сторони визначили предмет договору у розділі 1, відповідно до пункту 1.1 якого підрядник зобов`язується згідно з графіком (додаток № 1 договору) виконувати роботи зі збирання та перевезення твердих побутових та негабаритних відходів (великогабаритних) відходів, які утворюються населенням (перша група) в межах території м. Славутич, а замовник зобов`язується своєчасно оплачувати виконані роботи у строки і на умовах, передбачених даним договором.

Розділом 2 визначено вартість робіт, форму та строки розрахунків. Пунктом 2.1 встановлено, що вартість робіт зі збирання та перевезення твердих побутових та негабаритних (великогабаритних) відходів визначається сторонами на підставі встановлених для населення тарифів, які затверджені рішенням виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області, з урахуванням фактично виконаного обсягу робіт підрядником.

Відповідно до пункту 2.3 договору оплата за виконані підрядником роботи здійснюється на підставі підписаних сторонами актів виконаних робіт. Пунктом 2.4 визначено, що акти виконаних робіт в обов`язковому порядку підписуються відповідними спеціалістами замовника та затверджуються керівниками замовника і підрядника.

Згідно пункту 2.9 щомісячно до 15 числа місяця наступного за звітним замовник на підставі підписаного двостороннього акту, проводить коригування суми, яка підлягає перерахуванню на рахунок підрядника та проводить остаточний розрахунок.

Позивачем до справи долучені копії щомісячних актів виконаних робіт починаючи з лютого 2019 року по квітень 2021 року. Вказані акти підписані представниками замовника та виконавця за виключенням підпису замовника на акті виконаних робіт за березень 2021 року від 31.03.2021 на загальну суму 222271,75 грн. Незважаючи на це, наступний акт виконаних робіт за квітень 2021 року на загальну суму 220145,71 має підпис представника замовника та печатку Житлово-комунального центру. Суд приймає до уваги вказані документи та відмічає наявність у замовника обов`язку, встановленого пунктом 2.4 договору, підписувати акти за цим договором.

Суд констатує, що за час перебування матеріалів позовної заяви у провадженні суду відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов у встановлений судом строк. Незважаючи на закінчення строку на подання відзиву, відповідач також не звертався до суду з заявами про поновлення чи продовження строку на подання відзиву, не подавав жодних інших письмових клопотань, що пов`язані з розглядом спору, не надавав до суду заперечень та доказів, які б мали на меті спростувати вимоги позивача. Відповідач не проявив бажання ані ознайомитися з матеріалами справи, ані подати заяви про визнання ним тих чи інших обставин спору. Таким чином вбачається, що відповідач не скористався можливістю доступу до правосуддя.

Тож оскільки відповідачем належним чином не спростовувались обставини, які наведені у долучених до позовної заяви доказах, суд приходить до висновку про те, що наявний обсяг актів виконаних робіт свідчить про дійсне дотримання позивачем свого обов`язку з вивезення сміття, що породжує у нього право на отримання відповідного грошового відшкодування у вигляді вартості наданих послуг відповідно до положень цивільного законодавства.

Судом досліджено докази здійснення відповідачем часткових оплат - банківські виписки з рахунку позивача в АТ КБ "Приватбанк". Також судом враховано наявні у справі копії протоколів зарахування зустрічних однорідних вимог № 17, 1, 2, 5, 6. Інших доказів, що б свідчили про виконання відповідачем договірних зобов`язань з оплати виконаних робіт не надано.

Таким чином, здійснивши співставлення розміру оплат та сум, що враховані як зарахування зустрічних однорідних грошових вимог із загальною вартістю виконаних робіт за договором, суд прийшов до висновку, що після закінчення строку дії договору, а також після закінчення встановленого пунктом 2.9 строку проводити остаточну оплату за виконані роботи до 15 числа місяця наступного за звітним за відповідачем утворилася заборгованість у розмірі 596242,93 грн. Тож суд задовольняє вказану позовну вимогу про стягнення основного боргу в повному обсязі.

Позивач крім основного боргу нарахував відповідачу відсотки та річні за період з 01.05.2021 по 10.04.2024.

Частиною другою статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Формулювання статті 625 Цивільного кодексу України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому проценти річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України, відтак, обмеження нарахування шістьма місяцями відповідно до ст. 232 Господарського кодексу України до процентів річних та інфляційних втрат не застосовується.

За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд звертає увагу учасників справи на те, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Суд перевірив період нарахування інфляційних та відсотків річних та з`ясував, що позивач нараховує їх на всю суму заборгованості в 596242,93 грн. Однак, суд звертає увагу позивача, що в силу пункту 2.9 договору акт виконаних робіт за квітень 2021, що датований 30.04.2021 року мав бути сплачений у строк до 15.05.2021. А відтак, прострочення в частині 220145,71 грн наступило лише з 16.05.2021.

Тому суд здійснив перерахунок річних та інфляційних. За розрахунками суду за наведених вище умов розмір інфляційних втрат становить - 240730,20 грн, а відсотків річних - 52445,81 грн.

Пунктом 12 частини 3 статті 2 ГПК України закріплено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Судові витрати відповідно до статті 123 ГПК України складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи на професійну правничу допомогу та інших витрат, що пов`язані з вчиненням сторонами необхідних процесуальних дій. За змістом статті 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача частину судового збору пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 13341,28 грн.

В силу частини 5 статті 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 5 частини 4 ст. 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що положеннями п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства визначено змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що судом, в межах наданих повноважень, створені належні умови для реалізації сторонами своїх процесуальних прав щодо доказів та доводів.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Житлово комунального центру» Славутицької міської ради (07101, Київська область, місто Славутич, Київський квартал, будинок 14, ) на користь Приватного підприємства «Еко Транс Слав» (07100, Київська область, місто Славутич, Добринінський квартал, будинок 1, квартира 48, ) 596242,93 грн основного боргу, 240730,20 грн інфляційний втрат, 52445,81 грн трьох відсотків річних за договором №2 від 15.02.2019 на виконання робіт, перевезення побутових та негабаритних (великогабаритних) відходів від споживачів першої групи (населення), а також 13341,28 грн судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України.

Рішення підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 23.07.2024.

Суддя А.Ф. Черногуз