РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.07.2024Справа № 910/1759/24
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Світязь»

до товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

про стягнення 770 496,00 грн.

Представники сторін: не викликались.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Світязь" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" про стягнення 770 496,00 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача суму отриманої відповідачем гарантії.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.02.2024 вищевказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення її недоліків з дня вручення цієї ухвали.

23.02.2024 до канцелярії суду (через систему "Електронний суд") позивач подав заяву про усунення недоліків, нову редакцію позовної заяви з клопотанням про витребування доказів та додаткові документи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.02.2024 відкрито провадження у справі №910/1759/24, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву. Відмовлено в задоволенні клопотання про витребування доказів.

19.03.2024 до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

19.03.2024 через систему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

25.03.2024 через систему "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на відзив.

27.03.2024 через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява про докази надання професійної правничої допомоги з додатками.

29.03.2024 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

01.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Світязь" (далі - підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (далі - замовник) за результатом проведеного аукціону з публічних закупівель на послуги з ремонту фундаментів та ізоляційного покриття технологічної трубної обв`язки КС Лубни (ідентифікатор закупівлі: №UA-2021-02-05-002572-a) укладено договір № (далі-договір підряду).

Відповідно до ч.1 ст. 202 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Підрядник за завданням замовника, відповідно до умов цього договору про закупівлю, зобов`язується на свій ризик надати послуги: Ізоляційні роботи (Ремонт фундаментів та ізоляційного покриття технологічної трубної обв`язки КС Лубни) відповідно до вимог чинних нормативних документів і технічної документації (які, з урахуванням частини 1 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" (із змінами та доповненнями), норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, далі іменуються - роботи), а замовник - прийняти та оплатити такі роботи відповідно до умов цього договору (п.1.1.договору).

Склад, обсяги, вартість робіт та строки визначені технічними вимогами і якісними характеристиками (додаток №1), договірною ціною (додаток №2) та графіком виконання робіт (додаток №3), які є невід ємною частиною договору.

Місце виконання робіт (далі - об`єкт): Полтавська обл., Лубенський р.н., с.Піски, вул. П`ятикопа, 2А, КС Лубни.

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (ч. 1, ст. 843 ЦК України)

Пунктом 3.1. договору визначено, що загальна вартість виконуваних робіт за цим договором згідно із договірною ціною (додаток №2) і становить: 15 409 920, 00 грн., в тому числі ПДВ 20% 2 568 320, 00 грн.

Відповідно до п. 3.4. договору, оплата за цим договором проводиться в такому порядку: замовник протягом 30 календарних днів, але не раніше ніж через 20 календарних днів з моменту прийняття робіт, що підтверджується актами приймання виконаних робіт та довідками про вартість виконаних робіт, перераховує на розрахунковий рахунок підрядника суму вартості прийнятих робіт. При складанні актів приймання виконаних робіт та довідок про вартість виконаних робіт використовуються форми документів КБ-2в та КБ-3.

Згідно п. 4.1. договору, підрядник зобов`язується виконати роботи протягом 24 місяців з дати підписання договору з обов`язковим дотриманням погодженого із замовником графіку виконання робіт (додаток №3), що додається до цього договору та є невід`ємною його частиною.

Датою закінчення виконаних підрядником робіт вважається дата їх прийняття замовником в порядку, передбаченому розділом 5 цього договору. Виконання робіт може бути закінчено підрядником достроково за умови письмової згоди заявника (п.4.3.договору).

Передача виконаних робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актами приймання виконаних робіт, підписаних уповноваженими представниками (п.5.1. договору).

Згідно п. 5.2. договору, акт приймання виконаних робіт та довідку про вартість виконаних будівельних робіт готує підрядник і надає його замовнику не пізніше 25 числа звітного місяця. Разом з актом приймання виконаних робіт підрядник надає замовнику повний комплект виконавчої документації за звітний період, оформленої належним чином, відповідно до вимог чинних нормативних документів у галузі будівництва.

Замовник протягом 5 (п`яти) робочих днів перевіряє достовірність отриманих акту приймання виконаних робіт та довідки про вартість виконаних робіт в частині фактично виконаних робіт, їх відповідність показникам якості, комплектність виконавчої документації, та, у разі відсутності явних недоліків, підписує його в рамках цього ж строку, або направляє мотивоване заперечення проти такого підписання.

Пізніше сторони уклали додаткову угоду про електронний документообіг №1 від 28.10.2021 до договору (далі - додаткова угода №1), згідно якої домовилися про те, що з метою виконання умов договору будуть здійснювати обмін документами, визначеними у п. 1.2. цієї угоди, як електронними документами у розумінні ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг" (далі - електронні документи). Під "обміном електронними документами" сторони розуміють їх створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, підписання, використання тощо за допомогою системи електронного документообігу, що визначена у розділі 2 угоди (п.1.1. додаткової угоди №1).

Пунктом 2.1. додаткової угоди №1 сторони домовилися здійснювати обмін електронними документами, у тому числі створювати, пересилати та підписувати електронні документи, із застосуванням визначеної у цьому пункті угоди системи, яка забезпечує обмін електронними документами (далі - система електронного документообігу): онлайн-сервіс погодження та підписання електронних документів "Deals", та відповідно до положень Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги".

Підпунктом 10.9.1. договору передбачено, що відповідно до умов пункту 6 розділу VI тендерної документації процедури закупівлі відкритих торгів по предмету закупівлі "Ізоляційні роботи (Ремонт фундаментів та ізоляційного покриття технологічної трубної обв`язки КС Лубни)" згідно оголошення про проведення процедури закупівлі №UA-2021-02-05-002572-a, оприлюдненого на веб-порталі Уповноваженого органу 05 лютого 2021 року, підрядник зобов`язується надати замовнику не пізніше дати укладення цього договору в забезпечення виконання договору безвідкличну безумовну банківську гарантію (надалі - гарантія) на суму 770 496, 00 грн., що становить 5% ціни цього договору.

Термін дії гарантії - до 05.08.2023 включно (пп.10.9.3. договору)

Пунктом 11.1. договору підряду визначено, що договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами і діє протягом 25 місяців з моменту підписання договору. В частині гарантійних зобов`язань договір діє до закінчення гарантійного строку, а в частині розрахунків - до їх повного виконання.

Відповідно до п.10.9.5. у разі невиконання (неналежного виконання) підрядником своїх зобов`язань за цим договором замовник має право одержати задоволення своїх вимог, передбачених умовами цього договору та чинним законодавством України, на умовах визначених Гарантією.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору позивач уклав договір з АТ "Український будівельно-інвестиційний банк" №BGV/UA/03-2-05976 від 27.05.2021 про надання гарантії (далі - договір про надання гарантії), відповідно до якого банком видано банківську гарантію №BGV/UA/03-2-05976, яка міститься в додатку №1 до договору про надання гарантії (далі - банківська гарантія).

Згідно пп. 2.1.2. договору про надання гарантії, у разі настання гарантійного випадку,та отримання письмової вимоги бенефіціара (відповідача), банк зобов`язаний розглянути вимогу разом з доданими до неї документами, перевірити достовірність цієї вимоги, а також те, що вона становить належне представлення.

Не пізніше 2 (другого) банківського дня з моменту отримання письмової вимоги бенефіціара, яка становить належне представлення, надіслати принципалу (позивачу) повідомлення про настання гарантійного випадку разом з копією вимоги бенефіціара та документів, якими вона супроводжувалася (пп.2.1.3 договору про надання гарантії).

Банківською гарантією сторони передбачили, як гарант, банк безумовно зобов`язується протягом п`яти банківських днів після одержання ним паперового оригіналу першої письмової вимоги бенефіціара, оформленої належним чином (підпис уповноваженої особи, печатка бенефіціара (якщо передбачена)) та/або електронного SWIFT-повідомлення через банк бенефіціара на SWIFT банку-гаранта, сплатити бенефіціару повну суму банківської гарантії, без необхідності для бенефіціара обґрунтовувати свою вимогу, без подання будь-яких інших документів, крім вимоги, або виконання будь-яких інших умов, за умови, що в тексті вимоги буде зазначено, що сума, яка вимагається, повинна бути сплачена у зв`язку з невиконанням/неналежним виконанням принципалом зобов`язань за договором.

Згідно із ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 200 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначено, що гарантія (банківська гарантія) є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження банком, іншою фінансовою установою задоволення вимог управненої сторони в розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає зазначене у ньому певне зобов`язання або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони. Гарант має право висунути управненій стороні лише ті претензії, висунення яких допускається гарантійним листом. Зобов`язана сторона не має права висунути гаранту заперечення, які вона могла б висунути управненій стороні, якщо її договір з гарантом не містить зобов`язання гаранта внести до гарантійного листа застереження щодо висунення таких заперечень. До відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 560 ЦК України за гарантією банк, інша фінансова установа (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що на електронну адресу відповідача: , яка зазначена в додатковій угоді №1, листом №4-02 від 04.03.2022 позивач повідомив про призупинення виконання робіт на об`єктах відповідача з 25.02.2022 у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні.

05.03.2022 позивач отримав лист №ТОВВИХ-22-2648 на свою електронну адресу: , яка зазначена в додатковій угоді №1, яким відповідач повідомив про неможливість виконання товариством зобов`язань, у зв`язку з настання обставин непереборної сили, а саме у зв`язку з введенням воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". На підтвердження зазначеного відповідач надіслав позивачу лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022.

Відповідно до п. 8.4. договору підряду, сторони дійшли згоди, що при настанні обставин непереборної сили виконання зобов`язань за цим договором подовжується на строк, відповідний строку дії вказаних обставин.

Отже, позивач зазначає, що з 25.02.2022 по 31.03.2022 роботи на об`єкті не виконувалися.

26.05.2023 через систему електронного документообігу позивач надіслав відповідачу підписаний примірник акту №20 приймання виконаних будівельних робіт від 02.05.2023. Проте з тверджень позивача відповідач відхилив зазначений акт без мотивованих заперечень.

30.05.2023 позивач повторно надіслав акт №20 відповідачеві через систему електронного документообігу.

Відповідачем такий акт був підписаний 05.06.2023.

Також, позивач зазначає, що 26.05.2023 через систему електронного документообігу надіслав відповідачу підписаний примірник акту №21 приймання виконаних будівельних робіт від 25.05.2023, який також було відхилено відповідачем без мотивованого заперечення до вказаного акту.

Акт №21 було підписано відповідачем 01.08.2023.

Внаслідок зволікань відповідача у прийнятті робіт за актами №20 та №21, 14.09.2023 позивач надіслав відповідачу останній акт за договором підряду №22 приймання виконаних будівельних робіт від 14.09.2023. Проте такий акт не було підписано чи відхилено відповідачем.

Попередньо, листом №601/35/2023 від 28.07.2023 АТ "УКРБУДІНВЕСТБАНК" повідомив позивача про отримання 28.07.2023 світ-повідомлення (suffix 6016) про вимогу від відповідача про сплату 770 496 грн. у зв`язку з настанням гарантійного випадку згідно умов гарантії №BGV/UA/03-02-05976 від 27.05.2021. Також лист містив прохання до позивача сплатити АТ "УКРБУДІНВЕСТБАНК" до 31.07.2023 зазначену гарантійну суму для забезпечення компенсації суми вимоги.

Відповідно, позивачем здійснено перерахування суми банківської гарантії з урахуванням відсотків банку розмірі 786 891, 55 грн., що підтверджується платіжними інструкціями №261 від 01.08.2023, №271 від 06.08.2023.

03.08.2023 АТ "УКРБУДІНВЕСТБАНК" перерахував кошти у розмірі 770 496 грн. на розрахунковий рахунок відповідача, згідно платіжного доручення №112813767.

Позивач зауважує, що відповідач не вказав у вимозі до банку, у чому саме полягає порушення позивачем зобов`язань за договором підряду.

Далі, позивач зазначив, що 11.10.2023 отримав від відповідача письмову претензію №2 у зв`язку із простроченням виконання робіт на 60 календарних днів за актом №21 від 01.08.2023 на суму 52 075, 76 з яких пеня 0,1% у сумі 24 034,97 грн. та штраф 7% у сумі 28 040,80 грн.

Позивач, не погоджуючись, листом № 9 від 08.11.2023 відмовив у задоволенні вказаної претензії зазначивши, що вчасно виконав свої зобов`язання по договору підряду про що свідчать загальний журнал робіт і передана виконавча документація.

Отже, позивач просить стягнути з відповідача 770 496,00 грн. суми гарантії оскільки вважає, що відповідач отримав ці кошти всупереч договору підряду.

Відповідач заперечуючи проти позову зазначив, що підрядник мав виконати роботи, передбачені договором підряду до 01.06.2023. Відповідно до умов п. 11.1 договору підряду термін дії договору закінчився 01.07.2023, разом з тим позивач лише 01.08.2023 надав акт приймання виконаних будівельних робіт №21 за серпень 2023.

А отже, станом на момент закінчення терміну дії договору та момент звернення відповідача до банку-гаранта з вимогою про стягнення банківської гарантії через неналежне виконання умов договору з боку позивача, ТОВ "Світязь" не виконало повний перелік робіт у строк, передбачений договором, що підтверджується тим, що останній акт приймання виконаних будівельних робіт було надано підрядником лише 01.08.2023, тобто із простроченням у 2 місяці строку виконання робіт, передбачених відповідним графіком та через 1 місяць з дня закінчення дії строку договору.

В спростування тверджень позивача, щодо відхилення відповідачем підписання актів без мотивованих заперечень, відповідач зазначив наступне.

26.05.2023 позивач завантажив акт №21 від 24.05.2023 за допомогою системи електронного документообігу, однак відповідач відхилив такий акт та надав коментар - зауваження: "Акт містить позиції що не виконувались".

Далі 31.05.2023 позивачем повторно завантажений акт №21 від 24.05.2023, проте 06.06.2023 даний акт був також відхилений з наданим коментарем-зауваженням: "Завищені об`єми виконаних робіт".

07.06.2023 в системі електронного документообігу позивач завантажив в черговий раз акт №21 від 24.05.2023, та 09.06.2023 акт був відхилений відповідачем, з наданим коментарем-зауваженням: "Виконання не відповідає зафіксованому в акті виконаних робіт".

13.06.2023 позивачем знову завантажено акт №21 від 24.05.2023, 14.06.2023 даний акт був відхилений відповідачем та надано коментар-зауваження: "Використані матеріали не відповідають договору".

18.06.2023 в систему електронного документообігу позивач завантажив акт №21 від 01.06.2023, 22.06.2023 відповідач відхилив такий акт та надав коментар-зауваження: "Акт містить роботи, що не виконувались"

24.07.2023 позивач завантажив повторно акт №21 від 01.07.2023, проте 28.07.2023 відповідач відхилив акт з наступним коментарем-зауваженням: "Фактичні об`єми виконаних робіт не відповідають наданому акту."

01.08.2023 в систему електронного документообігу був завантажений акт №21 від 01.08.2023, який підписаний відповідачем без зауважень.

14.09.2023 позивач завантажив акт №22 від 14.09.2023, проте 15.09.2023 даний акт був відхилений відповідачем та надано коментар-зауваження:"Відсутні обсяги виконаних робіт".

Відповідач зазначив, що такий акт не був в подальшому підписаний замовником, так як заактовані в ньому об`єми виконаних робіт не відповідали умовам договору.

Отже, відповідачем відхилялися акти через наявність мотивованих зауважень з боку відповідача щодо об`ємів виконаних робіт та/або інформації, яка була відображена в актах.

Зазначене вбачається з наданого відповідачем викопіювання документів з системи електронного документообігу.

Статтею 853 ЦК України передбачено обов`язок замовника прийняти роботу, виконану підрядником згідно якої, замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Щодо тверджень позивача про відсутність настання гарантійного випадку відповідач зазначає, що банківською гарантією чітко передбачено, що за цією гарантією гарант зобов`язується протягом п`яти банківських днів після одержання ним паперового оригіналу першої письмової вимоги бенефіціара, оформленої належним чином (підпис уповноваженої особи, печатка бенефіціара (якщо передбачена)) та/або електронного SWIFT-повідомлення через банк бенефіціара на SWIFT банку-гаранта, сплатити бенефіціару повну суму банківської гарантії, без необхідності для бенефіціара обґрунтовувати свою вимогу, без подання будь-яких інших документів, крім вимоги, або виконання будь-яких інших умов, за умови, що в тексті вимоги буде зазначено, що сума, яка вимагається, повинна бути сплачена у зв`язку з невиконанням/неналежним виконанням принципалом зобов`язань за договором.

Оскільки позивач не виконав належним чином свої зобов`язання, відповідачу було перераховано суму банківської гарантії.

Порядок, умови надання та отримання банками гарантій та їх виконання регулюються Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 639 (далі - Положення), відповідно до пунктів 2, 8, 9 частини третьої розділу І якого гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант бере на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром сплатити кошти в разі настання гарантійного випадку. Зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від базових відносин, які забезпечуються такою гарантією (їх припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на такі базові відносини безпосередньо міститься в тексті гарантії; гарантійний випадок - одержання банком-гарантом/банком-контргарантом вимоги бенефіціара, що становить належне представлення, протягом строку дії або до дати закінчення дії гарантії/контргарантії, що свідчить про порушення принципалом базових відносин; базові відносини - відносини між принципалом та бенефіціаром, які виникають на підставі договору, інших правочинів, тендерної документації, законодавчих актів щодо зобов`язань принципала на користь бенефіціара, виконання яких забезпечує гарантія.

У даному випадку Гарантія є безумовною і безвідкличною, це гарантія, за якою банк-гарант у разі порушення принципалом свого зобов`язання, забезпеченого Гарантією, сплачує кошти бенефіціару за першою його вимогою без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов.

При цьому в частині змісту вимоги та доданих до неї документів законодавцем чітко встановлено, що обов`язковим є зазначення у вимозі або у доданих до неї документах того, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.

Проте обов`язкового переліку документів, які мають бути додані до вимоги по гарантії, закон не містить, тобто законодавець залишив на розсуд особи, яка складає гарантію, визначення у тексті гарантії певного переліку документів, які повинні бути додані до вимоги за гарантією (аналогічний висновок міститься у п.8.4 постанови Верховного Суду від 18.08.2022 у справі №910/1674/20).

Обов`язок гаранта є безумовним та не залежить від причин невиконання ним свого зобов`язання перед бенефіціаром, такі причини не мали б з`ясовуватись банком під час ухвалення рішення про виплату суми гарантії. Тому, визначаючи, чи відповідає вимога бенефіціара умовам гарантії, банк-гарант не повинен вдаватись до аналізу відносин, які склались між бенефіціаром та принципалом і, відповідно, встановлювати, з чиєї вини відбулось порушення принципалом зобов`язання, чи було таке порушення вимушеним тощо. Натомість для виплати суми банківської гарантії достатньо встановити, що таке порушення відбулось (Постанова Верховного Суду від 08.06.2022 у справі № 910/9397/20).

Згідно постанови від 28.07.2021 Верховний Суд у справі №910/7575/20 дійшов висновку, що підставою для пред`явлення вимог до гаранта є порушення принципалом виконання своїх зобов`язань перед бенефіціаром за основним зобов`язанням. Тобто гарант сплачує бенефіціару відповідну суму за гарантією при настанні гарантійного випадку, під яким розуміється невиконання або неналежне виконання принципалом своїх зобов`язань.

Водночас суд зазначає що, до подання позову в суд позивач не заперечував факт настання гарантійного випадку, а матеріали справи не містять будь-яких доказів таких заперечень. Крім того, позивач після отримання повідомлення від гаранта про отримання 28.07.2023 світ-повідомлення про вимогу від відповідача про сплату 770 496 грн. у зв`язку з настанням гарантійного випадку згідно умов гарантії №BGV/UA/03-02-05976 від 27.05.2021 , здійснив перерахування суми банківської гарантії з урахуванням відсотків банку розмірі 786 891, 55 грн., без будь-яких зауважень.

Згідно з ст. 563 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією. Кредитор може пред`явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано. Кредитор не може передавати іншій особі право вимоги до гаранта, якщо інше не встановлено гарантією.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі положенням ст. 526 ЦК України, відповідно до якого зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідач в спростування тверджень позивача про подовження строку виконання зобов`язань за договором підряду у зв`язку з настанням обставин непереборної сили, зазначив, що при посиланні на п.8.4 договору підряду позивачем не враховані вимоги п. 8.2-8.3. договору підряду згідно яких, зокрема пунктом 8.2 Договору сторони протягом 10 (десяти) календарних днів повинні сповістити одна одну про початок обставин непереборної сили (форс-мажора) у письмовій формі. Повідомлення про початок дії обставин непереборної сили (форс-мажора) та строк їх дії підтверджується сертифікатом Торгово-промислової палати України.

Відповідно до п.8.3 Договору неповідомлення або несвоєчасне повідомлення однієї зі Сторін про неможливість виконання прийнятих за даним Договором зобов`язань внаслідок дії обставин непереборної сили та/або не надання сертифікату Торгово-промислової палати України, позбавляє Сторону права посилатися на будь-яку вищевказану обставину, як на підставу, що звільняє від відповідальності за невиконання зобов`язань.

У постановах від 15.06.2018 у справі № 915/531/17, від 26.05.2020 у справі № 918/289/19, від 17.12.2020 у справі № 913/785/17, від 01.06.2021 у справі № 910/9258/20, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18, від 14.06.2022 у справі № 922/2394/21, від 16.11.2023 у справі № 908/1642/22, від 10.03.2023 у справі № 922/1093/22, від 31.08.2022 у справі №910/15264/21, Верховний Суд дійшов наступних правових висновків: "…форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку"; "…саме лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання відповідних доказів в підтвердження своїх доводів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду, оскільки саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку"; "…При цьому не можна визнати належним чином та повністю дослідженими обставини, в розумінні ст. 236 ГПК України, саму лише констатацію судом апеляційної інстанції факту про підтвердженість матеріалами справи у відповідача обставин непереборної сили, які звільняють його від відповідальності за порушення зобов`язання, без дослідження наявності у таких обставин ознак надзвичайності та невідворотності"; "Наявність чи відсутність обставин форс-мажору встановлюється саме для конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. Сам лише факт проведення бойових дій чи запровадження обмежень воєнного часу не звільняє сторону від відповідальності, якщо такі обставини прямо не перешкоджають фізично чи юридично виконати конкретний обов`язок за договором"; "Повідомлення про форс-мажор має бути направлено іншій стороні якнайшвидше. Хоча й форс-мажорні обставини впливають, як правило, на одну сторону договору (виконавця), але вони мають негативні наслідки насамперед для іншої сторони договору, яка не отримує його належне виконання. Отже, своєчасне повідомлення іншої сторони про настання форс-мажорних обставин спрямоване на захист прав та інтересів іншої сторони договору, яка буде розуміти, що не отримає вчасно товар (роботи, послуги) та, можливо, зможе зменшити негативні наслідки форс-мажору"; "Неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про форс-мажорні обставини позбавляє сторону, яка порушила цей обов`язок, права посилатися на ці обставини як на підставу звільнення від відповідальності, якщо це передбачено договором (втрата стороною права посилання на форс-мажор)".

Відповідач зауважив, що позивачем, незважаючи на введення з 24.02.2022 на території України воєнного стану, який на даний час продовжено, фактично продовжував виконувати своє зобов`язання за Договором, що свідчить про відсутність форс-мажорних обставин для конкретного випадку.

Таким чином, позивач міг виконувати зобов`язання в умовах воєнного стану, а обставини, на які посилається позивач, не є надзвичайними і невідворотними, а також не є такими, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

Крім того, настання форс-мажору звільняє саме від відповідальності за невиконання зобов`язань за Договором.

З огляду на викладене, враховуючи той факт, що позивачем було порушено умови договору підряду в частині своєчасного виконання робіт, відсутність настання форс-мажорних обставин, враховуючи умови банківської гарантії та відсутність попередніх заперечень позивача щодо повідомлення його банком-гарантом про настання гарантійного випадку та перерахування грошових коштів гарантії до подання позовної заяви, суд вважає такі підстави достатніми, а тому позовна вимога щодо стягнення з відповідача 770 496, 00 грн. не підлягає задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказу

Відповідно до ч. 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів сторін суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Судовий збір згідно з ст. 129 ГПК України покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст.13, ч.1 ст.73, ч.1 ст.74, ч.1 ст. 77, ст.ст.79,129, ст.ст.236-238,240,241,252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Сергій МУДРИЙ