ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2024 р. м. Рівне Справа № 918/553/24

Господарський суд Рівненської області у складі головуючої судді Бережнюк В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

до відповідача Комунального автотранспортного підприємства 1728

про стягнення 48 451,55 грн. виплаченого страхового відшкодування

Секретар судового засідання Коваль С.М.

Представники:

від позивача не з`явився

від відповідача не з`явився

Суть спору:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача Комунального автотранспортного підприємства 1728 про стягнення 48 451,55 грн. виплаченого страхового відшкодування.

Стислий виклад позиції позивача, заперечень відповідача .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та на підставі страхового акту Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська страхова група" здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 80 000 грн. 00 коп. Таким чином, позивач зазначає, що внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди виплачено страхове відшкодування, а тому позивачем відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1194 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Також позивач просить покласти на відповідача судові витрати.

Відповідач відзиву на позов не надав, вимог не заперечив.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 14.06.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Справу призначено до слухання по суті на 17 липня 2024 р. на 10:15 год.

У судове засідання 17.07.2024 представники позивача та відповідача не з`явилися. Про дату та час судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

За таких обставин, враховуючи, що неявка учасників не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, відтак, керуючись статтею 202 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками процесу, давши правову оцінку доказам, які мають значення для вирішення справи, господарський суд прийшов до наступних висновків.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

27 лютого 2023 року о 10 год. 20 хв. у м. Рівне, по вул. Кн. Ольги сталася дорожньо- транспортна пригода за участю автомобіля марки "МАЗ 5340", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 та автомобіля "Toyota Highlander" реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

У результаті ДТП між його учасниками було укладено Європротокол, згідно якого вбачається, що сміттєвоз "МАЗ 5340" реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 рухаючись заднім ходом в`їхав у припаркований автомобіль "Toyota Highlander" реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 . Винуватцем ДТП є водій автомобіля марки "МАЗ 5340", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 .

На момент дорожньо-транспортної пригоди майнові інтереси власника автомобіля "Toyota Highlander", реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , були застраховані в ПАТ "СК"УСГ", згідно Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 29-11251-22-00003 від 1 вересня 2022 року.

Страхувальник пошкодженого автомобіля "Toyota Highlander" реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку від 27.02.2023 року та з заявою про виплату страхового відшкодування від 03 березня 2023 року.

Дану заява розглянуто, та встановлено пошкодження автомобіля Потерпілого внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, вказані обставини визнано страховим випадком.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля Потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, склала 80 000 грн. 00 коп.

Судом встановлено, що розрахунок та виплата страхового відшкодування проводився на основі: акту огляду пошкодженого транспортного засобу від 02 березня 2023 року; ремонтна калькуляція № від 06.03.2023 року; страхового акту № ДККА-82478 від 06 березня 2023 року; розрахунку суми страхового відшкодування від 06 березня 2023 року.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту виплатив страхове відшкодування в розмірі 80 000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією №43674 від 07 березня 2023 року.

Оскільки, на момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно - правова відповідальність власника автомобіля "МАЗ 5340" реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована в ТДВ "СК "ГАРДІАН" за полісом обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР208524290, у зв`язку з чим ТДВ "СК "ГАРДІАН" здійснило на користь позивача виплату суми страхового відшкодування у розмірі 31 548 грн. 45 коп., що підтверджується платіжним дорученням №172049 від 25 квітня 2023 року (страхове відшкодування з урахуванням зносу транспортного засобу - напівпричепа "Toyota Highlander" реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 ).

Як вбачається з Європротоколу від 27 лютого 2023 року власником транспортного засобу "МАЗ 5340" реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 є Комунальне автотранспортне підприємство 1728.

За таких обставин, відповідач Комунальне автотранспортне підприємство 1728, як особа відповідальна за завданий збиток, повинен відшкодувати ПАТ "СК"УСГ" різницю між сумою страхового відшкодування сплаченого за Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів №29-11251-22-00003 від 01 вересня 2022 року та сумою страхового відшкодування виплаченому за полісом №ЕР208524290, а саме 48 451 грн 55 коп.

Доказів сплати відповідачем страхового відшкодування виплаченому в розмірі 48 451 грн 55 коп. відповідачем суду не надано.

Дослідивши матеріали справи, повністю, всесторонньо, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, оцінивши надані сторонами докази та надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін.

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів" при настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з частиною 1 статті 28 Закону про обов`язкове страхування шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

У відповідності до ч. 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистими немайновими правами фізичної або юридичної особи, а також: шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 993 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з положеннями ст. 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, а тому до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно зі ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством,

Статтею 979 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Суд зазначає, що до позивача у зв`язку з виплатою страхового відшкодування перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Матеріалами справи встановлено, що станом на час ДТП винна особа перебувала у трудових відносинах з відповідачем, який володів транспортним засобом "МАЗ 5340" реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Аналіз норм ст. 1187 та 1172 Цивільного кодексу України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець.

Згідно ст. 1194 Цивільного кодексу України Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Враховуючи встановлені обставини, саме відповідач є особою, на яку в силу закону покладено обов`язок з відшкодування шкоди у сумі 48 451 грн 55 коп., розмір якої підтверджено належними засобами доказування у даній справі та перевірено судом.

Отже, з правовою позицією та аргументами позивача суд погоджується та приймає останні.

Оцінка аргументам відповідача не надавалась, оскільки відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подачу відзиву на позовну заяву та будь-яких письмових заперечень.

Згідно частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

У відповідності до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів сплати відповідачем позивачу суми сплаченого страхового відшкодування у розмірі 48 451 грн. 55 коп., господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги у справі є законними, обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

У позовній заяві позивачем зазначено попередній розрахунок судових витрат, що складаються із сплаченого судового збору. Також викладено прохання судові витрати покласти на відповідача.

Відповідач не надав попереднього орієнтовного розрахунку судових витрат.

Відповідно до п. 2 ч. 1 та п.1 ч.4 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.

Тому, судові витрати понесені позивачем у виді судового збору, сплаченого при зверненні до суду з даним позовом на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача у сумі 3 028,00 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Комунального автотранспортного підприємства 1728 (33018, м. Рівне, вул. Стельмаха Володимира (Курчатова), буд. 22, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (03038, м. Київ, вул. Івана Федорова, 32, ЛІТ.А, ) - 48 451 (сорок вісім тисяч чотириста п`ятдесят одну) грн. 55 коп. - суму сплаченого страхового відшкодування та 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повний текст рішення складено та підписано 19 липня 2024 року.

Суддя Бережнюк В.В.