ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2024 р. м. Житомир Справа № 906/1318/23

Господарський суд Житомирської області у складі судді Прядко О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Толстокарової І.С.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Кочетков А.Я., витяг з ЄДР,

Демчик Н.О., ордер серії АМ №1070360 від 20.11.2023;

прокурор Рудченко М.М., посвідчення №071186 від 01.03.2023,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Керівника Бердичівської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Андрушівської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕБІКАР"

про стягнення безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки на суму 395775,09 грн

Процесуальні дії по справі.

Керівник Бердичівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Андрушівської міської ради звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕБІКАР" з позовом про стягнення 395775,09 грн безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки за період з 09.09.2019 по 09.09.2022.

Ухвалою суду від 04.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Підготовчі засідання у справі неодноразово відкладалися в межах продовженого строку підготовчого провадження.

11.12.2023 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву від 04.12.2023, у якому просив відмовити у задоволенні позову повністю (а.с.97-100), а також клопотання про продовження строку для подачі відзиву на позовну заяву від 11.12.2023 з документами згідно зазначеного у ньому переліку додатків (т.1, а.с.110-124).

28.12.2023 на адресу суду від Бердичівської окружної прокуратури надійшла відповідь на відзив від 19.12.2023 №50-90-5935вих-23 (т.1, а.с.132-140).

Протокольною ухвалою суду від 14.02.2024 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву від 11.12.2023, та поряд із цим судом з власної ініціативи на підставі ч.2 ст.119 ГПК України продовжено останньому пропущений процесуальний строк для подання відзиву та додатків до вказаного клопотання до 11.12.2023, прийнято їх до розгляду та долучено до матеріалів справи.

21.03.2024 в судовому засіданні представник відповідача подав клопотання про долучення доказів від 21.03.2024 (т.1, а.с.182-184) та клопотання про витребування доказів від 21.03.2024 (т.1, а.с.175-181).

Ухвалою суду від 01.04.2024, зокрема, клопотання представника відповідача про витребування доказів від 21.03.2024 задоволено; зобов`язано Андрушівську міську раду надати документи, які стали підставою для створення Комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам за використання ТОВ "Бебікар" земельної ділянки площею 2,8794 га за кадастровим номером :01:010:0012, що знаходиться по АДРЕСА_1, та документи, які стали підставою для складання та затвердження Акту комісії від 27.09.2022, затвердженого рішенням виконавчого комітету Андрушівської міської ради від 07.10.2022 року №188; витребувано у Головного управління Держгеокадастру у Житомирської області належним чином засвідчену копію державного акту на право постійного користування земельною ділянкою від 25.06.2008 року, яка розташована за адресою: м. Андрушівка, вул. Зазулинського, 38, кадастровий номер :01:010:0012.

16.04.2024 на адресу суду від Відділу №2 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Житомирській області надійшов лист від 12.04.2024 №1352/35-24, у якому повідомлено, що відповідно до наявних у Відділі №2 Книг записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013, відомості щодо реєстрації державного акта на право постійного користування землею на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер :01:010:0012, у Відділі №2 відсутні (т.1, а.с.199-200).

18.04.2024 через підсистему "Електронний суд" на виконання ухвали суду від 01.04.2024 від представника позивача надійшла заява з документами, які стали підставою для створення комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам за використання ТОВ «Бебікар» земельної ділянки площею 2,8794 га з кадастровим номером :01:010:0012, що знаходиться по АДРЕСА_1., та документи, які стали підставою для складання та затвердження акта комісії від 27.09.2022, затвердженого рішенням виконавчого комітету Андрушівської міської ради від 07.10.2022 №188 (т.1, а.с.201-220).

Ухвалою суду від 13.05.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/1318/23 до судового розгляду по суті, судове засідання призначено на 26.06.2024.

Ухвалою суду від 26.06.2024 відкладено розгляд справи по суті на 15.07.2024.

04.07.2024 через підсистему "Електронний суд" від Бердичівської окружної прокуратури надійшло клопотання від 02.07.2024 №50-90-3438вих-24 про долучення доказів, а саме копії договору оренди землі від 26.07.2011, на який міститься посилання у позовній заяві; прокурор просив поновити строк на подачу доказів у даній справі (т.2, а.с.1-11).

Заслухавши думку представників відповідача, які не заперечили щодо задоволення вищевказаного клопотання, суд протокольною ухвалою від 15.07.2024 поновив прокуратурі строк для подання доказів.

Позивач, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання (т.1, а.с.243), уповноваженого представника для його проведення не направив, однак неодноразово надсилав до суду заяви від 16.11.2023 №05-04/3094, від 29.11.2023 №05-04/3207, від 25.06.2024 у яких просив проводити розгляд справи без його участі, підтримував позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити (т.1, а.с.91-94, 95, 237-238).

Оскільки явка представника позивача в судове засідання обов`язковою не визнавалась, а його неявка не перешкоджає розгляду справи, суд визнав за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності останнього за наявними матеріалами, згідно зі ст.202 ГПК України.

Під час розгляду справи по суті прокурор підтримав позов та просив задовольнити його у повному обсязі. Представники відповідача з позовними вимогами не погодились повністю, просили відмовити у їх задоволенні за безпідставністю.

У засіданні 15.07.2024 проголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст.240 ГПК України.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на використання відповідачем земельної ділянки комунальної власності без оформлення права користування нею (без укладення договору оренди з позивачем та державної реєстрації такого права) та несплату ним орендної плати у передбаченому законодавством розмірі, що призвело до недоотримання місцевим бюджетом коштів за період з 09.09.2019 по 09.09.2022, тобто за останні три роки, у заявленій сумі. В якості правових підстав позову зазначено ст.1212 ЦК України (т.1, а.с.1-15).

Згідно з відзивом на позовну заяву від 04.12.2023, відповідач з позовними вимогами не погодився, вважає їх безпідставними, необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню з огляду на те, що позов подано керівником Бердичівської окружної прокуратури за відсутності процесуальної можливості та належних правових підстав, Андрушівська міська рада наділена правом самостійного звернення до суду у випадку порушення їй законних прав та інтересів; останнє звернення до Андрушівської міської ради з боку Бердичівської окружної прокуратури відбулося 19.07.2023, а позов було подано вже 29.09.2023, що не може свідчити про розумність строку для звернення міською радою до суду за захистом своїх прав та невідкладність такого звернення. Окрім того, відповідач вважає, що прокурор обрав неналежний спосіб захисту порушеного права, адже правовідносини, що виникли між Андрушівською міською радою та відповідачем в частині реалізації актів комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам регулюються ст.ст.22, 1166 ЦК України, а не главою 83 цього Кодексу. Відповідач стверджує, що неодноразово звертався до Андрушівської міської ради із заявами про надання дозволів на розроблення технічної документації на земельну ділянку з кадастровим номером :01:010:0012, однак отримував відмову, тому вважає, що у його діях відсутня вина у завданні збитків.

Також відповідач зазначив, що міська рада дійсно складала акти про визначення розміру збитків заподіяних внаслідок користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів та зверталась до ТОВ «БЕБІКАР» з вимогою про їх відшкодування за різний період та з різними сумами до відшкодування. Відповідач зауважив, що згідно з позовною заявою нарахований відповідачу на підставі акта комісії від 27.09.2022 недоотриманий дохід місцевим бюджетом становить 395775,09 грн за період з 09.09.2019 по 09.09.2022, а згідно складеного міською радою та направленого відповідачу акта комісії №3 від 27.09.2022 - таку ж суму 395775,09 грн за період з 21.09.2019 по 09.09.2022, вказані розбіжності свідчать про необґрунтованість та безпідставність заявленої до стягнення суми збитків. Окрім того, прокурором проігноровано пункт 52-4 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України в редакції Закону України від 30.03.2020 №540-ІХ (плата за землю не нараховується та не сплачується за період з 01 березня по 31 березня 2020 року), що призвело до допущення помилки у розрахунку і завищення заявленої до стягнення суми орендної плати (т.1, а.с.97-100).

За змістом відповіді на відзив від 19.12.2023 №50-90-5935вих-23, прокурор не погодився з твердженнями, викладеними у відзиві, просив задовольнити позовну заяву у повному обсязі, посилаючись на те, що місцеві інтереси знаходяться у тісному зв`язку із загальнодержавними, а місцеве самоврядування і державне буття суспільства характеризуються взаємозалежністю та взаємодоповненням. Як наслідок, у разі порушення економічних (матеріальних) інтересів місцевого самоврядування, порушуються й інтереси держави в цілому. Фактом неотримання коштів від орендної плати за спірну земельну ділянку місцевим бюджетом порушуються визначальні матеріальні потреби суспільства, територіальної громади м. Андрушівки як носія єдиного джерела влади в Україні, тобто порушуються інтереси держави в цілому, оскільки ослаблюються економічні основи місцевого самоврядування, що призводить до неможливості забезпечення виконання відповідних програм розвитку. Андрушівська міська рада як уповноважений орган не вжила відповідних заходів задля усунення виявлених порушень, з позовом до суду не зверталась у зв`язку з відсутністю коштів для сплати судового збору, що стало підставою для захисту порушених інтересів держави прокуратурою шляхом представництва в суді. В обґрунтування належного способу захисту прокурор зазначив, що ТОВ «БЕБІКАР» зберігає кошти, не сплачуючи орендну плату за використання земельної ділянки комунальної власності за відсутності укладеного договору в період з 09.09.2019 по 09.09.2022, тим самим збільшуючи вартість власного майна, а територіальна громада в особі Андрушівської міської ради втрачає належне їй майно (кошти), тобто відбувається факт безпідставного збереження саме коштів у розмірі орендної плати відповідачем за рахунок позивача (т.1, а.с.132-135).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, 24.06.2021 на підставі дублікату договору купівлі-продажу нерухомого майна №1320 від 16.11.2011, виданого приватним нотаріусом Силіним С.В., зареєстровано право приватної власності ТОВ «БЕБІКАР» на нежитлові будівлі (об`єкт нежитлової нерухомості) загальною площею 3515,6 кв.м. по АДРЕСА_1 (т.1, а.с.56-57).

За дублікатом договору купівлі-продажу від 01.09.2011, укладеного між ТОВ «Андрушівське АТП 11838» (продавець) та ТОВ «БЕБІКАР» (покупець), п.п.1.1, 1.2, продавець передає у власність (продає), а покупець приймає у власність (купує) нежитлові будівлі, що розташовані за адресою: Житомирська обл., Андрушівський р-н, м. Андрушівка, вул. Зозулінського, 38, а саме: клуб, цегла, площею - 147,3 кв.м., позначений на плані літерою «А»; майстерня, цегла, площею - 982,0 кв. м., позначена на плані літерою «М»; диспетчерська, шлакоблок, площею - 148,3 кв.м., позначена на плані літерою «Л»; склад ПММ, цегла, метал, площею - 20,6 кв.м., позначена на плані літерою «Г»; профілакторій, цегла, площею - 420,6 кв.м. позначена на плані літерою «Ж»; мийка автомобілів, цегла, площею - 240,5 кв.м., позначена на плані літерою «С»; адмінбудинок, цегла, площею 450,0 кв.м., позначений на плані літерою «А-2»; побутовий корпус, цегла, площею 635,6 кв. м., позначений на плані літерою «Б-2»; парокотельня, цегла, площею - 118,8 кв.м., позначена на плані літерою «М-1». Нежитлові будівлі розташовані на земельній ділянці площею 2,8794 га, кадастровий номер :01:010:0012. Земельна ділянка передана продавцю в оренду згідно договору оренди землі, укладеного між Андрушівською міською радою та ТОВ «АТП 11838» 26.07.2011 та зареєстрованого у відділі Держкомзему у Андрушівському районі 26.07.2011 за №00693 (т.1, а.с.67-71).

Відповідно до договору оренди землі від 26.07.2011, орендодавець - Андрушівська міська рада надає, а орендар - ТОВ «АТП 11838» приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення, землі автомобільного транспорту, кадастровий номер :01:010:0012, яка знаходиться за адресою: Житомирська обл., м. Андрушівка, вул. Зозулінського, 38, загальною площею 2,8794 га, у тому числі - 2,8794 га по вул. Зозулінського, 38 - територія бази підприємства (п.п.1, 2). Договір укладено строком на 4 роки (п.8) (т.2, а.с.4-6).

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, державну реєстрацію вищевказаної земельної ділянки здійснено Відділом Держгеокадастру в Андрушівському районі Житомирської області 25.06.2008 (т.1, а.с.48-52).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 23.07.2021 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» №5245-VI від 06.09.2012 зареєстровано право комунальної власності на вказану земельну ділянку за Андрушівською міською радою (т.1, а.с.183).

Як вбачається із заяв по суті спору та матеріалів справи, 15.08.2021 ТОВ «БЕБІКАР» звернулося до Андрушівської міської ради із заявою вих.№15-8/21 про надання дозволу на розробку технічної документації по встановленню меж земельної ділянки, відображення у розробленій технічній документації під`їзних шляхів до кожної будівлі на території цієї земельної ділянки в якості сервітутів та поділ земельної ділянки на окремі земельні ділянки для обслуговування кожної окремої будівлі (т.1, а.с.115).

Рішенням 12 сесії 8 скликання Андрушівської міської ради від 01.10.2021 №102 «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з метою передачі в оренду ТОВ «БЕБІКАР» надано дозвіл ТОВ «БЕБІКАР» на замовлення та виготовлення технічної документації із землеустрою з метою передачі в оренду для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства загальною площею 2,8794 га в м.Андрушівка, вул. Зазулінського, 38, кадастровий номер :01:010:0012. Термін дії рішення - 6 місяців (т.1, а.с.116).

Однак ТОВ «БЕБІКАР» протягом встановленого строку технічну документацію із землеустрою не виготовило. У подальшому ТОВ «БЕБІКАР» зверталося до Андрушівської міської ради із заявами за вих.№26-9/22 від 26.09.2022, №18-01/23 від 18.01.2023, №23/01/23 від 23.01.2023 про надання дозволу на розроблення технічної документації про встановлення меж земельної ділянки, однак рішенням 25 сесії 8 скликання Андрушівської міської ради від 28.10.2022 №27 та рішенням 29 сесії 8 скликання Андрушівської міської ради від 24.02.2023 №72 ТОВ «БЕБІКАР» було відмовлено у наданні відповідного дозволу (т.1, а.с.117-121).

Рішенням виконавчого комітету Андрушівської міської ради №45 від 19.02.2021 (у редакції рішення виконавчого комітету Андрушівської міської ради №49 від 18.02.2022), відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 №284 «Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам», створено комісію з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затверджено її склад та Положення про комісію (т.1, а.с.23-34, 35-37, 203-210, 216-220).

27.09.2022 на засіданні комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам було розглянуто матеріали про розрахунок збитків, які нанесені ТОВ «БЕБІКАР» Андрушівській міській раді та підлягають відшкодуванню внаслідок використання земельної ділянки площею 2,8794 га, кадастровий номер :01:010:0012, розташованої за адресою: вул. Зазулінського, 38, м. Адрушівка, Бердичівський р-н, Житомирська обл., без правових підстав (договір не укладався). Актом комісії №3 від 27.09.2022 нараховано недоотриманий дохід місцевим бюджетом за період з 21.09.2019 по 09.09.2022 в сумі 395775,09 грн за останні 3 роки, що становить 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за вказаний період (т.1, а.с.40-41, 122, 42-44, 209-210). Нормативна грошова оцінка даної земельної ділянки з урахуванням коефіцієнту індексації складала 4204001,63 грн, що вбачається з витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 10.08.2021 за №97-6-0.20-2074/161-21, №97-6-0.20- 2076/161-21 та №97-6-0.20-2077/161-21, які видані Відділом в Андрушівському районі Головного Управління Держгеокадастру в Житомирській області (т.1, а.с.53-55).

Акт комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 27.09.2022 №3 затверджено рішенням виконавчого комітету Андрушівської міської ради №188 від 07.10.2022 (т.1, а.с.45).

Андрушівська міська рада направила ТОВ «БЕБІКАР» повідомлення від 11.10.2022 №05-17/1944 про нарахування комісією збитків з пропозицією їх добровільного відшкодування в досудовому порядку шляхом сплати на відповідний рахунок протягом 10 днів з дня надходження цього повідомлення (т.1, а.с.46-47).

Однак відповідачем кошти сплачені не були.

Враховуючи викладене і те, що Андрушівська міська рада як уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах орган не вжила належних заходів задля захисту порушених законних економічних (матеріальних) інтересів місцевого самоврядування, територіальної громади та, як наслідок, інтересів держави в цілому, прокурор звернувся до суду з цим позовом в інтересах держави в особі вказаного органу місцевого самоврядування.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно з п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України, прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Частинами 3, 4 ст.53 ГПК України унормовано, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України "Про прокуратуру".

За положеннями ст.23 Закону України "Про прокуратуру", представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Аналіз положень ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру", дає підстави для висновку, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

"Інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17.

Разом із цим чинним законодавством чітко не визначено, що необхідно розуміти під "нездійсненням або неналежним здійсненням суб`єктом владних повноважень своїх функцій", у зв`язку із чим прокурор у кожному випадку обґрунтовує та доводить наявність відповідних фактів самостійно з огляду на конкретні обставини справи.

Нездійснення захисту полягає у тому, що уповноважений суб`єкт владних повноважень за наявності факту порушення інтересів держави, маючи відповідні повноваження для їх захисту, всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.

Така поведінка (бездіяльність) уповноваженого державного органу може вчинятися з умислом чи з необережності; бути наслідком об`єктивних (відсутність коштів на сплату судового збору, тривале не заповнення вакантної посади юриста) чи суб`єктивних (вчинення дій на користь можливого відповідача, інших корупційних або кримінально караних дій) причин.

Представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень.

Прокурор може підтвердити наявність підстав для представництва інтересів держави в суді шляхом надання належного обґрунтування, підтвердженого достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду, запитами, а також іншими документами, що свідчать про наявність підстав для відповідного представництва.

Прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 05.12.2018 у справі №923/129/17, від 25.04.2018 у справі №806/1000/17, від 20.09.2018 у справі №924/1237/17, від 23.10.2018 у справі №906/240/18, від 01.11.2018 у справі №910/18770/17, від 05.11.2018 у справі №910/4345/18, від 30.01.2019 у справі №47/66-08, від 31.10.2019 у справі № 923/35/19, від 23.07.2020 у справі № 925/383/18.

Так, звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст.23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджувань порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст.23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.

Поряд із тим, встановлюючи підстави представництва прокурора, суд повинен здійснити оцінку не тільки щодо виконання ним обов`язку попереднього (до звернення до суду) повідомлення відповідного суб`єкта владних повноважень, яке є останнім перед безпосереднім поданням позову до суду, а й наявні у справі інші докази щодо обставин, які йому передували, зокрема попереднього листування між прокурором та зазначеним органом, яке за своїм змістом може мати різний характер. Якщо попереднє листування свідчить про те, що воно мало характер інформування відповідного органу про вже раніше виявлені прокурором порушення, а відповідний орган протягом розумного строку на таку інформацію не відреагував або відреагував повідомленням про те, що він обізнаний (у тому числі до моменту отримання інформації від прокурора) про таке порушення, але не здійснював та/або не здійснює та/або не буде здійснювати захист порушених інтересів, то у такому випадку наявні підстави для представництва, передбачені абзацом першим частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру». У такому разі (за умови наявної відповіді уповноваженого органу) дотримання розумного строку після повідомлення про звернення до суду не є обов`язковою, оскільки дозволяє зробити висновок про нездійснення або здійснення неналежним чином захисту інтересів держави таким органом (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.05.2021 у справі №926/14/19).

Саме лише посилання в позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття заяви для розгляду недостатньо. В такому разі, прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону.

Прокурор зазначив, що у спірних правовідносин саме Андрушівська міська рада є уповноваженим органом щодо здійснення права власності від імені територіальної громади м. Андрушівка як власника спірної земельної ділянки, в її інтересах, виключно у спосіб та у межах повноважень, передбачених законом. Водночас прокурор вказав, що Андрушівська міська рада як орган місцевого самоврядування не вживає відповідних заходів та не здійснює захист порушених законних економічних (матеріальних) інтересів місцевого самоврядування, територіальної громади міста та, як наслідок, інтересів держави в цілому, при цьому відповідні порушення вказаний орган усвідомлює.

Відповідно до ст.ст.16, 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", обов`язком органу місцевого самоврядування є здійснення в інтересах територіальної громади та від її імені права суб`єкта комунальної власності (у тому числі правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктом права комунальної власності).

Згідно зі ст.9 Закону України "Про охорону земель", до повноважень Андрушівської міської ради у галузі охорони земель належить, зокрема, організація і здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, економічне стимулювання раціонального використання та охорони земель відповідно до закону.

Із аналізу наведених правових норм вбачається, що державою гарантується належне функціонування місцевого самоврядування, матеріальною основою якого є, у тому числі, земля, правомочності власника щодо якої від імені та виключно в інтересах територіальної громади виконує відповідна рада. Отже порушення прав територіальної громади, яка є невід`ємною частиною держави, беззаперечно свідчить про порушення державних інтересів.

У випадку, що розглядається, інтерес держави полягає у необхідності забезпечення прав та інтересів територіальної громади як власника землі, що є основним національним багатством та перебуває під особливою охороною держави, забезпечення раціонального використання та охорони земель.

Використання відповідачем земельної ділянки для розміщення та експлуатації нерухомого майна без оформлення правовстановлюючих документів на землю та без сплати до місцевого бюджету обов`язкових орендних платежів (плати за землю) порушує інтереси територіальної громади в особі Андрушівської міської ради, яка в даному випадку незаконно позбавлена можливості ефективно та виключно в інтересах територіальної громади регулювати земельні відносини з метою створення умов для поліпшення соціальної інфраструктури міста.

Крім того, спірні правовідносини фактично пов`язані зі сферою формування та виконання місцевого бюджету, до якого мають своєчасно та в повному обсязі надходити кошти від використання земельної ділянки, що безпосередньо стосується прав та економічних інтересів територіальної громади м. Андрушівка. Так, доходи місцевих бюджетів формуються за рахунок власних, визначених законом, джерел та закріплених у встановленому законом порядку загальнодержавних податків, зборів та інших обов`язкових платежів. Наповненість та збільшення бюджету, у тому числі місцевого, як складової частини державних фінансових ресурсів є запорукою стабільної економіки держави.

З матеріалів справи вбачається, що Андрушівська міська рада зверталася до Бердичівської окружної прокуратури з листом №05-04/2016 від 26.10.2022 та матеріалами стосовно нарахування комісією недоотриманого місцевим бюджетом доходу за користування ТОВ «БЕБІКАР» земельною ділянкою комунальної власності для їх розгляду та подальшого прокурорського реагування (т.1, а.с.21-22).

На виконання вимог ст.23 Закону України «Про прокуратуру» Бердичівська окружна прокуратура листом від 18.11.2022 за №50-90-3532вих-22 та повторно листом від 19.07.2023 №50-90-3300вих-23 повідомила Андрушівську міську раду про виявлені порушення інтересів держави для надання можливості відреагувати на них самостійно, у протилежному випадку прокуратура ініціюватиме питання щодо звернення з відповідним позовом до суду (т.1, а.с.72-73, 75-76).

Листами від 22.11.2022 №05-04/2199, від 20.07.2023 №05-04/1995 Андрушівська міська рада повідомила, що в бюджеті територіальної громади на 2022, 2023 роки не передбачені кошти для сплати судового збору за подачу позовних заяв до судових органів, а тому міська рада не має можливості і не буде звертатись до суду з відповідним позовом до ТОВ «БЕБІКАР» (т.1, а.с.74, 77).

Отже Андрушівська міська рада, усвідомлюючи наявність порушення земельного законодавства, що полягає у безоплатному користуванні земельною ділянкою комунальної форми власності суб`єктом господарювання без правовстановлюючих документів на неї, після отримання повідомлення прокуратури протягом розумного строку не вжила заходів щодо стягнення з ТОВ "БЕБІКАР" недоотриманої орендної плати до місцевого бюджету. Тому листом від 21.09.2023 №50-90-4443вих-23 Бердичівська окружна прокуратура повідомила Андрушівську міську раду про звернення до суду з даним позовом в інтересах держави (т.1, а.с.78).

За таких обставин суд дійшов висновку, що заявлений прокурором позов спрямований на виконання конституційної функції прокуратури як органу держави, а отже поданий правомірно та відповідно до ст.23 Закону України "Про прокуратуру". Доводи відповідача про відсутність процесуальної можливості та правових підстав для звернення прокурора з даним позовом в інтересах держави в особі вищезгаданого органу місцевого самоврядування суд відхиляє як необґрунтовані.

Відповідно до ст.80 ЗК України, суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

За змістом ч.1 ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з приписами ст.ст.122, 123, 124 ЗК України, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст.125 ЗК України).

При цьому, згідно зі ст.126 ЗК України, право власності, право користування земельною ділянкою оформлюються відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Статтею 1 Закону України "Про оренду землі" визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст.13 Закону України "Про оренду землі").

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що на земельній ділянці площею 2,8794 га, кадастровий номер :01:010:0012, яка знаходиться за адресою: Житомирська обл., м. Андрушівка, вул. Зазулінського, 38, розташовані нежитлові будівлі загальною площею 3515,6 кв.м., на які за відповідачем 24.06.2021 зареєстровано право приватної власності. Вказані обставини відповідачем не заперечуються.

Відповідно до ч.2 ст.120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно з ч.1 ст.141 ЗК України, набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача.

Суд критично оцінює твердження відповідача про правомірність користування ним земельною ділянкою з кадастровим номером :01:010:0012, яке підтверджується тим, що за попереднім орендарем - ТОВ «АТП 11838» було зареєстровано право оренди цією земельною ділянкою 14.07.2011 строком на 10 років (т.1, а.с.48-52), з огляду на таке.

До матеріалів справи додано копію договору оренди землі від 26.07.2011, укладеного між Андрушівською міською радою та попереднім орендарем земельної ділянки з кадастровим номером :01:010:0012 - ТОВ «АТП 11838», строк дії якого - 4 роки. Згідно з п.34 цього договору, дія договору припиняється у разі, зокрема, закінчення строку на який його було укладено (т.2, а.с.4-6). Отже строк дії вказаного договору оренди закінчився 25.07.2015.

Технічної документації із землеустрою на підставі рішення 12 сесії 8 скликання Андрушівської міської ради від 01.10.2021 №102 ТОВ «БЕБІКАР» у встановлений строк не виготовило.

Матеріали справи не містять доказів належного оформлення ТОВ "БЕБІКАР" права користування земельною ділянкою площею 2,8794 га, кадастровий номер :01:010:0012, шляхом укладення відповідних договорів оренди з Андрушівською міською радою та державної реєстрації такого права, що свідчить про те, що відповідач фактично користується вказаною земельною ділянкою без відповідних правових підстав.

Слід зазначити, що із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, а тому саме із цієї дати у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплати за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташовано. При цьому до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, такі кошти є безпідставно збереженими (такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20).

Верховний Суд у постановах від 16.09.2020 у справі №922/3361/19, від 02.06.2020 у справі №922/2417/19, від 12.03.2019 у справі №916/2948/17, від 09.04.2019 у справі №922/652/18 неодноразово зазначав, що при розгляді справ про стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді недоотриманої плати підлягають встановленню обставини, зокрема, чи є земельна ділянка сформованим об`єктом цивільних прав протягом усього періоду, зазначеного у позові.

Так, згідно з вимогами ст.79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій-сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

З набранням чинності з 01.01.2002 ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності (частина друга ст.83 вказаного кодексу).

Тобто всі землі у межах населеного пункту вважаються такими, що з 01.01.2002 перебувають у комунальній власності, крім земель, належність яких державі або приватним власникам зафіксована у ЗК України.

Законом України від 05.02.2004 "Про розмежування земель державної та комунальної власності" (втратив чинність 01.01.2013 на підставі Закону України №5245-VI від 06.09.2012) було визначено правові засади розмежування земель державної та комунальної власності і повноваження органів державної влади та органів місцевого самоврядування щодо регулювання земельних відносин з метою створення умов для реалізації ними конституційних прав власності на землю, забезпечення національного суверенітету, розвитку матеріально-фінансової бази місцевого самоврядування.

У статті 5 вищевказаного закону від 05.02.2004 було визначено, що суб`єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Водночас при розмежуванні земель державної та комунальної власності до земель комунальної власності територіальних громад сіл, селищ, міст передаються: усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної власності та земель, віднесених до державної власності; земельні ділянки за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти комунальної власності; землі запасу, які раніше були передані територіальним громадам сіл, селищ, міст відповідно до законодавства України; земельні ділянки, на яких розміщені об`єкти нерухомого майна, що є спільною власністю територіальної громади та держави (ст.7 Закону України "Про розмежування земель державної та комунальної власності").

Починаючи з 01.01.2013, правовідносини у цій сфері регулює Закон №5245-VI, за змістом пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" якого землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються: а) земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади; які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій; б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу.

Вказані правові висновки наведені у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 05.08.2022 у справі №922/2060/20.

З огляду на викладене, нездійснення державної реєстрації речового права на сформовану земельну ділянку за органом місцевого самоврядування відповідно до положень статті 79-1 ЗК України не є підставою для звільнення набувача права власності на будівлю або споруду від обов`язку сплачувати за фактичне користування земельною ділянкою комунальної власності, на якій розташований такий об`єкт нерухомості.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.03.2024 у справі №916/2119/22.

Судом взято до уваги, що Відділом Держгеокадастру в Андрушівському районі Житомирської області 25.06.2008 було здійснено державну реєстрацію земельної ділянки площею 2,8794 га за адресою: Житомирська обл., м. Андрушівка, вул. Зазулінського, 38 та присвоєно їй кадастровий номер - :01:010:0012. Право комунальної власності на земельну ділянку зареєстровано за Андрушівською міською радою 23.07.2021 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» №5245-VI від 06.09.2012.

ТОВ «БЕБІКАР» не є власником та постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, а відтак не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому єдиною можливою формою здійснення плати за землю для відповідача як землекористувача є орендна плата (пп.14.1.72 п.14.1 ст.14 ПК України)

Відповідно до ст.ст.14.1.125, 14.1.136, 288.5 ПК України, орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною. Згідно зі ст. 284 ПК України, органи самоврядування встановлюють ставки плати за землю, що сплачується на відповідній території.

За приписами ст.20 Закону України "Про оцінку земель", за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною і міською радою. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру (ч.3 ст.23 Закону України "Про оцінку земель").

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09.11.2021 у справі №905/1680/20 вказувала, що витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки - це роздруковані за допомогою програмного забезпечення актуальні дані про земельну ділянку, які є у Державному земельному кадастрі та технічній документації з нормативної грошової оцінки земель станом на певну дату. Витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути доказом проведення такої оцінки та визначати дані про таку оцінку як на момент його видачі, так за попередній період за умови, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнала змін у цей період.

Положеннями п.288.5.1 ст.288 ПК України визначено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку для земельних ділянок, нормативно грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки.

У тексті позовної заяви зазначено, що загальний розмір недоотриманого місцевим бюджетом доходу за використання земельної ділянки з кадастровим номером :01:010:0012, площею 2,8794 га по АДРЕСА_1, Житомирська обл. за період з 09.09.2019 по 09.09.2022 склав 395775,09 грн.

Водночас, згідно акта комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам №3 від 27.09.2022 (п.9) (т.1, а.с.40-41) та розрахунку позивача «Нарахування орендної плати за землю за земельну ділянку (кадастровий номер :01:010:0012) ТОВ «БЕБІКАР» за 2019-2022 роки (т.1, а.с.42-44), розмір збитків склав 395775,09 грн за період з 21.09.2019 по 09.09.2022 за останні т р и роки.

З огляду на розбіжність у початковій даті періоду нарахування слід взяти до уваги долучені відповідачем копії актів комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам №2 та №3 від 31.07.2023, у яких зазначено термін використання відповідачем земельної ділянки без правових підстав та розмір збитків за цей час використання, а саме «з 02.04.2017 р. по 08.09.2019 р.» та «з 10.09.2022 р. по 20.07.2023 р.» (т.1, а.с.123-124).

Тобто, перевіривши розрахунок позивача та простеживши послідовність періодів, зазначених у вищезгаданих актах комісії №3 від 27.09.2022, №2 та №3 від 31.07.2023, суд встановив, що спірним періодом нарахування орендної плати є 09.09.2019 - 09.09.2022.

Нарахування позивачем плати за користування відповідачем спірною земельною ділянкою в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки, з огляду на наведені вище норми ПК України, є правомірним.

Поряд із цим суд погоджується з твердженням відповідача про неврахування позивачем при розрахунку недоотриманих коштів пункту 52-4 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу XX «Перехідні положення» ПК України.

Відповідно до абз.1 п.52-4 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу XX «Перехідні положення» ПК України (в редакції Закону України №540-IX від 30.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»), не нараховується та не сплачується за період з 1 березня по 31 березня 2020 року плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, та використовуються ними в господарській діяльності.

Враховуючи викладене та здійснивши перерахунок заявленої до стягнення суми, суд дійшов висновку про безпідставність нарахування позивачем орендної плати за земельну ділянку комунальної власності за березень 2020 року в сумі 10682,30 грн, при цьому правомірним і обґрунтованим є нарахування відповідачу 385092,79 грн безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки з кадастровим номером :01:010:0012.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно зі ст.1214 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Таким чином предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

Суд звертає увагу, що за змістом положень глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

У разі якщо фактичний користувач земельної ділянки, на якій розміщено зареєстровані за ним об`єкти нерухомості, у спірний період без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування земельною ділянкою як орендну плату, він зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч.1 ст.1212 ЦК України.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що ТОВ "БЕБІКАР" як фактичний користувач земельної ділянки у період з 09.09.2019 по 09.09.2022 без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, а тому зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч.1 ст.1212 ЦК України.

Аналогічні висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц та від 20.11.2018 у справі №922/3412/17, а також постановах Верховного Суду від 16.09.2020 у справі №922/3361/19, від 24.06.2020 у справі №922/2414/19, від 17.03.2020 у справі №917/353/19, від 08.09.2021 у справі №922/3524/19.

З огляду на викладене, суд відхиляє як необґрунтовані доводи відповідача про те, що спірні правовідносини між сторонами в частині реалізації актів комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам регулюються ст.ст.22, 1166 ЦК України, а не главою 83 цього Кодексу.

Інші доводи, на які посилалися учасники під час розгляду даної справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані та такі, що не спростовують наведених вище висновків суду.

Відповідно до приписів ч.ч.1, 3 ст.13 та ч.1 ст.74 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.14 ГПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.73 ГПК України).

Згідно з ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Станом на дату розгляду справи відповідач не надав, а матеріали справи не містять доказів сплати позивачу недоотриманих ним коштів від здачі земельної ділянки в оренду в сумі 385092,79 грн.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10.02.2010 у справі "Серявін проти України").

Враховуючи викладене та дослідивши з огляду на приписи ст.ст.76-78, 86 ГПК України наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку задовольнити позов частково, стягнути з ТОВ "БЕБІКАР" на користь Андрушівської міської ради 385092,79 грн безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки. У задоволенні решти позову в частині стягнення 10682,30 грн відмовити у зв`язку з необґрунтованістю їх нарахування.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог та підлягає сплаті в сумі 5776,39 грн на користь Житомирської обласної прокуратури.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕБІКАР" (пров. Винокурний 1, буд. 48-Б, м. Житомир, Житомирська обл., 10020, ) на користь Андрушівської міської ради (пл.Шевченка Т.Г., буд. 1, м. Андрушівка, Бердичівський р-н, Житомирська обл., 13401, ) 385092,79 грн безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕБІКАР" (пров. Винокурний 1, буд. 48-Б, м. Житомир, Житомирська обл., 10020, ) на користь Житомирської обласної прокуратури (вул. Святослава Ріхтера, буд. 11, м. Житомир, Житомирська обл., 10008, ) 5776,39 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 25.07.24

Суддя Прядко О.В.

Друк:

1 - у справу;

2 - керівнику Бердичівської окружної прокуратури на ел.пошту: ІНФОРМАЦІЯ_2;

3 - Житомирській обласній прокуратурі (до ел.каб.);

4 - позивачу - Андрушівська міська рада (до ел.каб.);

5 - відповідачу - ТОВ "Бебікар" (провул. Винокурний 1, буд. 48-Б, м. Житомир, Житомирська обл., 10020, ) (рек.) +

представнику відповідача на ел.пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1