УХВАЛА

м. Київ

17.07.2024Справа № 910/19499/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Нечая О.В., за участю секретаря судового засідання Будніка П.О., розглянувши у судовому засіданні

скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"

на бездіяльність державного виконавця

у справі № 910/19499/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Новтехвест"

про стягнення 3 275,79 грн

Представники учасників справи: відповідно до протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" (далі - позивач, стягувач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Новтехвест" (далі - відповідач, боржник) про стягнення 3 275,79 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.03.2021 у справі № 910/19499/20 позов було задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача 2 598,72 грн заборгованості, 450,48 грн інфляційних втрат, 226,59 грн 3 % річних та 2 102,00 грн судового збору.

09.04.2021 на виконання вказаного рішення Господарським судом міста Києва було видано відповідний наказ.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 02.04.2021 у справі № 910/19499/20 було частково задоволено заяву позивача та стягнуто з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 1 800,00 грн. В іншій частині заяви відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.06.2021 додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.04.2021 у справі № 910/19499/20 було залишено без змін.

30.08.2021 на виконання вказаного додаткового рішення Господарським судом міста Києва було видано відповідний наказ.

02.07.2024 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" надійшла скарга на бездіяльність державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчих провадженнях № 65315880 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 09.04.2021 та № 67224792 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 30.08.2021 у справі 910/19499/20.

Скарга мотивована тим, що державним виконавцем Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за період з 23.12.2021 по 28.06.2024 не було вчинено належних дій, в тому числі і запропонованих стягувачем у клопотанні, для з`ясування наявності у боржника майна (рухомого, нерухомого), майнових прав тощо з дотриманням порядку та строків, визначених Законом України "Про виконавче провадження", внаслідок чого порушені основні засади виконавчого провадження - обов`язковість виконання рішення та розумність строків виконавчого провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.07.2024 розгляд скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" на бездіяльність державного виконавця у справі № 910/19499/20 було призначено на 17.07.2024.

У судове засідання 17.07.2024 з`явився представник стягувача, представники боржника та органу державної виконавчої служби не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, явка їх представників обов`язковою судом не визнавалась.

Згідно з ч. 2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

У судовому засіданні 17.07.2024 судом було проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

17.07.2024 органом державної виконавчої служби сформовано в системі "Електронний суд" письмові пояснення, які зареєстровано в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду" 17.07.2024, після судового засідання, тому ці пояснення судом до уваги не беруться.

Розглянувши у судовому засіданні 17.07.2024 скаргу стягувача на бездіяльність державного виконавця, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 1 статті 18 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з частиною 1 статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист, яка охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною 2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення (частина 5 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження").

Частиною 2 статті 36 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Згідно з частинами 1, 4 статті 8 Закону України "Про виконавче провадження" реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України. Вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження забезпечує Міністерство юстиції України у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації, на основі поширених веб-оглядачів та редакторів, без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, без обмежень та цілодобово. Інформація повинна містити відомості про час її розміщення. Рішення виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження. У разі тимчасової відсутності доступу до автоматизованої системи допускається виготовлення документів на паперових носіях з подальшим обов`язковим внесенням їх до автоматизованої системи не пізніше наступного робочого дня після відновлення її роботи.

Відповідно до пунктів 2 - 4 Розділу ІV Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 № 2432/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.08.2016 за №1126/29256, виконавцем до Системи обов`язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій та прийняття процесуальних рішень. До Системи в обов`язковому порядку вносяться також відомості про всі документи, отримані на запит виконавця, заяви сторін виконавчого провадження, відповіді на них та їх скановані копії. Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Системи одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія, або одночасно з виготовленням документа, яким оформлюється проведення виконавчої дії. У разі здійснення виконавчої дії за межами органу державної виконавчої служби (офіса приватного виконавця) відомості про таку дію вносяться до Системи не пізніше наступного робочого дня після її проведення. Постанови виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою Системи відповідно до шаблонів документів, переданих адміністратору Системи структурним підрозділом Міністерства юстиції України, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб). Виготовлення постанов та інших документів виконавчого провадження не в Системі забороняється.

Системний аналіз статті 8 Закону України "Про виконавче провадження" дає підстави для висновку про те, що виконавче провадження здійснюється із застосуванням Автоматизованої системи виконавчого провадження, а всі дії державного виконавця та прийняті на їх підставі документи мають бути зареєстрованими у зазначеній системі із можливістю надання сторонам виконавчого провадження інформації про виконавче провадження, виготовлення документів виконавчого провадження, формування Єдиного реєстру боржників та інших. Водночас у випадках тимчасової відсутності доступу до автоматизованої системи допускається виготовлення документів на паперових носіях з подальшим обов`язковим внесенням їх до автоматизованої системи не пізніше наступного робочого дня після відновлення її роботи.

Отже, Законом України "Про виконавче провадження" визначено обов`язки виконавця щодо здійснення заходів примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом з подальшою реєстрацією інформації про здійснені виконавцем заходи у Автоматизованій системі виконавчого провадження. Водночас фіксація здійснених державним виконавцем заходів і дій у Автоматизованій системі виконавчого провадження є обов`язковою, а тимчасова відсутність доступу не скасовує обов`язку державного виконавця внести відповідну інформацію до зазначеної системи після відновлення доступу до неї.

Також суд звертає увагу, що виконавче провадження здійснюється із дотриманням принципів строковості прийняття рішень виконавцями та вчинення виконавчих дій.

Так, відповідно до частин 1 - 4 статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону. Платіжні інструкції на примусове списання коштів або пред`явлення емітенту електронних грошей до погашення в обмін на грошові кошти надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках/електронних гаманцях. Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

За змістом частини 8 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не менше одного разу на два тижні - щодо виявлення рахунків, електронних гаманців боржника, не менше одного разу на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Періодичність проведення таких перевірок чітко визначена Законом України "Про виконавче провадження", тобто такі перевірки мають проводитись державним виконавцем систематично, а не разово. При цьому сам факт здійснення окремих дій щодо виявлення майна та коштів боржника, без встановлення та дослідження обставин того, що державним виконавцем проводилася перевірка майнового стану боржника з відповідною періодичністю, встановленою частиною 8 статті 48 зазначеного Закону, не свідчить про належне виконання державним виконавцем своїх обов`язків з розшуку майна боржника та здійснення заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення. У свою чергу, відсутність документального підтвердження належного, повного та систематичного вчинення державним виконавцем визначених законом дій з розшуку майна боржника дає підстави вважати передчасним висновок як щодо повноти вчинення державним виконавцем усіх, визначених законом дій, так і щодо відсутності майна у боржника.

Висновок щодо безрезультатності або неможливості розшуку боржника, майна боржника може бути обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець повністю реалізував надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату, і такі дії підтверджуються документально та за внесеною до Автоматизованої системи виконавчого провадження інформацією.

Також системний аналіз положень пункту 9 частини 1 статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" та статті 339 Господарського процесуального кодексу України дає підстави для висновку про те, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, засади забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Так, відповідно до статті 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно зі статтею 343 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Аналогічні висновки викладено в постанові Верховного Суду від 07.02.2023 у cправі № 925/790/17 (925/580/20).

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.2021 у справі № 910/19499/20 було скасовано постанови Печерського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 11.11.2021 про повернення наказу Господарського суду міста Києва від 09.04.2021 та наказу Господарського суду міста Києва від 30.08.2021, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку з чим 23.12.2021 головним державним виконавцем Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) були прийняті постанови про відновлення виконавчих проваджень № 65315880 та № 67224792 відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України "Про виконавче провадження".

Скарга стягувача мотивована тим, що державний виконавець не здійснює виконавчі дії відповідно до положень статті 36, частини 8 статті 48, статей 52, 56, 75, 76 Закону України "Про виконавче провадження". Зокрема, стягувач зазначає, що державний виконавець не здійснював періодичної систематичної перевірки майнового стану боржника, не направляв запити до реєстраційних органів з метою виявлення майна та майнових прав боржника, окрім того проігнорував клопотання стягувача щодо вчинення виконавчих дій.

Судом встановлено, що станом на час звернення до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця накази, видані Господарським судом міста Києва 09.04.2021 та 30.08.2021 у справі № 910/19499/20, на виконання, відповідно, рішення від 19.03.2021 та додаткового рішення від 02.04.2021 у цій справі, не виконані.

З інформації про виконавче провадження № 65315880 вбачається, що 24.05.2021 виконавцем було прийнято постанову про накладення арешту на кошти боржника, а 13.10.2021 - на його рухоме і нерухоме майно.

У цьому ж документі зазначено про об`єднання виконавчих проваджень № 67224792 та № 65315880 в зведене виконавче провадження, якому присвоєно № 67237214.

Судом встановлено, що перед прийняттям державним виконавцем постанов про повернення виконавчих документів та після скасування цих постанов судом, державним виконавцем вчинялись заходи щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника, зокрема направлялись відповідні запити, було здійснено вихід державного виконавця за місцем реєстрації боржника тощо. Однак, починаючи з 2023 року інтенсивність дій державного виконавця у вищенаведених виконавчих провадженнях істотно знизилась.

Слід зазначити, що матеріали виконавчого провадження суду не були надані.

З наданих скаржником витягів із Автоматизованої системи виконавчого провадження вбачається, що державний виконавець належним чином не виконував обов`язки, передбачені ч. 3 ст. 18, ч. 8 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження", щодо перевірки майнового стану боржника, зокрема виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника, періодичної перевірки майнового стану боржника.

В контексті викладеного слушними є доводи стягувача про не вчинення виконавцем дій, що перелічені у клопотанні стягувача та скарзі, однак суд зауважує, що вчинення таких дій має стосуватись тих відомостей, щодо яких існує або реальна ймовірність виявлення активів, або підтверджена доказами інформація про їх наявність у власності боржника.

Відтак суд вбачає в бездіяльності державного виконавця порушення норм Закону України "Про виконавче провадження" при вчиненні виконавчих дій щодо примусового виконання судових рішень в цій справі та порушення прав стягувача як сторони виконавчого провадження.

Водночас суд відхиляє посилання скаржника на порушення державним виконавцем пункту 19 частини 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" та статті 337 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів, оскільки під ухиленням боржника від виконання зобов`язань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини. У цій справі відсутні будь-які відомості та докази на їх підтвердження про те, що у боржника є (чи були) реальні можливості виконати судове рішення та що керівник боржника свідомо вчиняє дії (бездіяльність), спрямовані на невиконання судового рішення.

Визнаючи бездіяльність державного виконавця неправомірною суд зобов`язує його усунути порушення шляхом зобов`язання вчинити конкретні виконавчі дії, які державний виконавець зобов`язаний вчинити безальтернативно відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження", виходячи з конкретних обставин справи, з метою повного та своєчасного виконання рішення суду, і від вчинення яких державний виконавець безпідставно ухиляється.

Стягувач у скарзі просить суд визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні № 65315880 та у виконавчому провадженні № 67224792, котра виразилась у порушенні порядку та умов вчинення виконавчих дій із врахуванням положень Закону України "Про виконавче провадження", та зобов`язати державного виконавця усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання порядку та умов вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 65315880 та у виконавчому провадженні № 67224792 із врахуванням норм та положень Закону України "Про виконавче провадження".

Тобто прохальна частина скарги не містить переліку конкретних дій, що їх зобов`язаний вчинити державний виконавець у вказаних виконавчих провадженнях, і від вчинення яких він безпідставно ухиляється, а фактично є зазначенням про необхідність дотримання державним виконавцем строків та порядку вчинення будь-яких виконавчих дій, що безпосередньо передбачено положеннями законодавства.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання бездіяльності державного виконавця неправомірною і для зобов`язання державного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) шляхом перевірки обставини щодо наявності рахунків, електронних гаманців боржника, щодо наявності нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

У цьому висновку суд звертається до правової позиції, викладеної в постановах Верховного Суду від 16.12.2019 у справі № 911/2417/14 та від 07.02.2023 у справі № 925/790/17 (925/580/20).

За приписом ч. 1 ст. 345 Господарського процесуального кодексу України про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Керуючись статтями 234, 235, 339 - 343, 345 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" на бездіяльність державного виконавця у справі № 910/19499/20 задовольнити частково.

2. Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчих провадженнях № 65315880 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 09.04.2021 у справі № 910/19499/20 та № 67224792 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 30.08.2021 у справі № 910/19499/20.

3. Зобов`язати державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом перевірки обставини щодо наявності рахунків, електронних гаманців боржника, щодо наявності нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника у виконавчих провадженнях № 65315880 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 09.04.2021 у справі № 910/19499/20 та № 67224792 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 30.08.2021 у справі № 910/19499/20.

4. В іншій частині у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" на бездіяльність державного виконавця у справі № 910/19499/20 відмовити.

5. Про виконання цієї ухвали Печерському відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) необхідно повідомити суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

6. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені статтями 254 - 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 19.07.2024

Суддя О.В. Нечай