ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2024 р. Справа № 918/526/24

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Політики Н.А., за участі секретаря судового засідання Костюкович Ю.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ричел"

до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція"

про стягнення заборгованості в сумі 687 187 грн 57 коп.,

у судовому засіданні приймали участь:

від позивача - Осадча Л.В., ордер серія ВІ № 1186315 від 19.12.2023 р. (в режимі відеоконференції);

від відповідача - Тарасюта Н.В. (самопредставництво) (в режимі відеоконференції).

Відповідно до частини 14 статті 8, статті 222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) при розгляді судової справи здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

У судовому засіданні 16 липня 2024 року, відповідно до частини 1 статті 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В липні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Ричел" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 687 187 грн 57 коп., з яких: 448 000 грн 00 коп. - основний борг, 196 121 грн 48 коп. - інфляційні втрати та 43 066 грн 09 коп. - 3% річних.

Також позивач просить вирішити питання розподілу судових витрат. В позовній заяві позивачем наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи, та які складаються з судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви, в розмірі 10 307 грн 81 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 120 000 грн 00 коп.

До позовної заяви позивачем долучено платіжну інструкцію від 24 травня 2024 року № 2594 про оплату судового збору за подання даної позовної заяви до Господарського суду Рівненської області в розмірі 10 307 грн 81 коп.

Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо неналежного виконання відповідачем умов договору поставки від 17.12.2021 року № 53-122-01-21-11580, а саме зобов`язань щодо здійснення в повному обсязі оплати за поставлену продукцію в сумі 448 000 грн 00 коп. в строки, встановлені умовами договору, внаслідок чого позивачем заявлено до стягнення заборгованість у спірній сумі. Крім того у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого грошового зобов`язання позивачем з посиланням на ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 43 066 грн 09 коп. та інфляційних втрат в розмірі 196 121 грн 48 коп.

Ухвалою суду від 3 червня 2024 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Ричел" від 28.05.2024 року № 28/5 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у змішаній (паперовій та електронній) формі та призначено судове засідання на 1 липня 2024 року на 12:20 год.

4 червня 2024 року від представника позивача через систему "Електронний суд" надійшла заява від 04.06.2024 року, в якій просив надати можливість адвокату Осадчій Людмилі Володимирівні прийняти участь у судовому засіданні, призначене на 01.07.2024 року о 12:20 год., в тому числі в усіх подальших судових засіданнях, які будуть призначені судом, у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 5 червня 2024 року заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Ричел" від 04.06.2024 року задоволено та постановлено судове засідання у справі № 918/526/24, призначене на "01" липня 2024 року на 12:20 год., провести в режимі відеоконференції за участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Ричел". Крім того постановлено всі подальші судові засідання у справі № 918/526/24 провести в режимі відеоконференції за участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Ричел".

20 червня 2024 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від 17.06.2024 року № 22-11494/001-юр. Зокрема у відзиві міститься заява щодо визнання основної суми боргу, в якій відповідач визнає позов в частині стягнення основного боргу за договором поставки від 17.12.2021 року № 53-122-01-21-11580 в розмірі 448 000 грн 00 коп. У зв`язку з чим відповідач просить суд застосувати частину 1 статті 130 ГПК України та вирішити питання щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в частині визнаних позовних вимог. Щодо вимог позивача про стягнення інфляційних втрат та 3% річних відповідач заперечує в повному обсязі. Зокрема відповідач зазначає, що позивачем допущено помилку під час визначення останнього дня строку оплати продукції та, відповідно, початку перебігу прострочення оплати за поставлену продукцію за видатковою накладною від 17.12.2021 року № 1562. Як зазначає відповідач, останній день оплати припадає на вихідний день 05.02.2022 року (субота), відповідно останнім днем оплати є наступний за ним робочий день, а саме 07.02.2022 року (понеділок), однак позивач розрахунок 3% річних розпочинає з 07.02.2022 року, тобто включаючи останній день оплати у період прострочення, що є неправильним. Щодо заявлених до стягнення позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 120 000 грн 00 коп. відповідач зазначає, що оскільки позивач не надав відповідні докази понесених витрат, то на даному етапі відповідач не може аргументовано заперечити проти стягнення вказаної суми, тому надасть свої зауваження та заперечення після ознайомлення з доказами понесення таких витрат. Також у відзиві міститься заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, в якій просив надати Тарасюті Наталії Володимирівні можливість участі у судовому засіданні у даній справі, призначеному на 1 липня 2024 року о 12:20 год., у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 21 червня 2024 року заяву Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" від 17.06.2024 року № 22-11494/001-юр про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено та постановлено судове засідання у справі № 918/526/24, призначене на "01" липня 2024 року на 12:20 год., провести в режимі відеоконференції за участі представника Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція".

У судовому засіданні 1 липня 2024 року оголошувалася перерва до 11:30 год. 15 липня 2024 року.

9 липня 2024 року від відповідача через систему "Електронний суд" надійшла заява від 09.07.2024 року, в якій просив надати Тарасюті Наталії Володимирівні можливість участі у судовому засіданні у даній справі, призначеному на 15 липня 2024 року об 11:30 год., у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 10 липня 2024 року заяву Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" від 09.07.2024 року задоволено та постановлено судове засідання у справі № 918/526/24, призначене на "15" липня 2024 року на 11:30 год., провести в режимі відеоконференції за участі представника Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція".

12 липня 2024 року від представника позивача через систему "Електронний суд" надійшла відповідь на відзив, в якій не заперечує проти визнання позову відповідачем в частині стягнення основного боргу у розмірі 448 000 грн 00 коп. за Договором поставки № 53-122-01-21-11580 від 17.12.2021 року та видатковою накладною № 1562 від 17.12.2021 р., та повернення з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, але у випадку, якщо це не суперечить нормам закону. Щодо заперечення відповідача проти стягнення інфляційних витрат та 3% річних представник позивача зазначає, що на уточнення суми розрахунку 3% річних за видатковою накладною № 1562 від 17.12.2021 року на суму 648 000 грн 00 коп. позивач надає до суду заяву про зменшення позовних вимог на суму 53 грн. 26 коп. Як зазначає представник позивача, обґрунтовуючи свою відмову від позову в частині стягнення 3% річних та індексу інфляції відповідач посилається виключно на не вірне обрахування початку перебігу строку нарахування 3% річних за видатковою накладною № 1562 від 17.12.2021 року на суму 648 000 грн 00 коп. залишаючи без уваги та коментарів обрахування 3% річних та інфляційні витрати на суму 448 000 грн 00 коп. Таким чином, як зазначає представник позивача, відповідач обґрунтовує свої заперечення щодо нарахування індексу інфляції на суму 648 000 грн 00 коп., 3% річних та індексу інфляції на суму 448 000 грн 00 коп. виключно незгодою з початком перебігу строку нарахування 3% річних на суму 648 000 грн 00 коп., що жодним чином не є доказом неправомірності та безпідставності нарахування індексу інфляції на суму 648 000 грн 00 коп. 3% річних та індексу інфляції на суму 448 000 грн 00 коп. Представник позивача вважає відмову відповідача від визнання індексу інфляції на суму 648 000 грн 00 коп., 3 % річних та індексу інфляції на суму 448 000 грн 00 коп. безпідставною. Також представник позивача вважає відмову від визнання нарахованих 3% річних за видатковою накладною № 1562 від 17.12.2021 року на суму 648 000 грн 00 коп. безпідставною, адже бачення відповідача іншого дня, з якого, на його думку, має бути розпочато нарахування 3% річних не спростовує право нарахування 3% річних та підстав такого нарахування.

Крім того 12 липня 2024 року від представника позивача через систему "Електронний суд" надійшла заява від 12.07.2024 року про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить зменшити розмір позовних вимог та стягнути з Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ричел" суму основного боргу в розмірі 448 000 грн 00 коп., інфляційні втрати в розмірі 196 121 грн 48 коп., 3% річних в розмірі 43 012 грн 83 коп., витрати по оплаті судового збору в розмірі 10 307 грн 81 коп. та витрати на правову допомогу. Як зазначено в заяві, під час виготовлення відповіді на відзив на позовну заяву, позивач помітив, що невірно вказав період початку обрахунку 3% річних за видатковою накладною № 1562 від 17.12.2021 року на суму 648 000 грн 00 коп., вказавши 07.02.2022 року, замість 08.02.2022 року, що врешті призвело до нарахування більшої суми 3% річних за видатковою накладною № 1791 на суму 53 грн 26 коп., чим було порушений баланс справедливості по відношенню до відповідача у питаннях надмірно нарахованих стягнень. А отже, як зазначає представник позивача, має бути уточнена сума обрахунку 3% річних на суму 648 000 грн 00 коп. Так, період за який обраховується 3% річних за видатковою накладною № 1562 від 17.12.2021 року на суму 648 000 грн 00 коп. становить з 08.02.2022 року по 22.02.2024 року. Таким чином, загальна сума боргу з урахуванням 3% річних становить 687 671 грн 19 коп., з яких: 648 000 грн 00 коп. - основний борг, 39 671 грн 19 коп. - 3 % річних.

За результатами розгляду у судовому засіданні 15.07.2024 року заяви представника позивача від 12.07.2024 року про зменшення розміру позовних вимог суд зазначає наступне.

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи наведене та зважаючи на те, що підстави для повернення заяви представника позивача про зменшення розміру позовних вимог відсутні, заява подана у відповідності до вимог ст. 46 ГПК України, господарський суд приймає вказану заяву до розгляду та подальший розгляд справи здійснює з урахуванням поданої представником позивача заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Представник позивача у судовому засіданні 15 липня 2024 року підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача у судовому засіданні 15 липня 2024 року суму основного боргу в розмірі 448 000 грн 00 коп. визнав. Щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

17 грудня 2021 року між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - Замовник) від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ричел" (далі - Постачальник) укладено договір поставки № 53-122-01-21-11580 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Замовника певну продукцію, а Замовник, в свою чергу, зобов`язується оплатити продукцію за кількістю та за цінами, що передбачені у специфікації № 1 (Додаток № 1 до даного Договору).

Предметом поставки по даному Договору є продукція: 31710000-6, блок живлення, яка передбачена специфікацією № 1 до даного Договору (пункт 1.2. Договору).

Ціна продукції, що поставляється за цим Договором складає 540 000,00 грн., крім того ПДВ - 108 000,00 грн. (пункт 2.1. Договору).

Загальна сума Договору (вартість продукції) становить 648 000,00 грн. (пункт 2.2. Договору).

Кількість продукції та ціна за одиницю продукції вказана у специфікації № 1 (Додаток № 1) до даного Договору (пункт 2.3. Договору).

У пункті 3.1. Договору сторонами погоджено, що продукція поставляється Постачальником в строк по 21.12.2021 року. Продукція поставляється Постачальником на умовах DDP згідно "Інкотермс-2010". Місце поставки та Вантажоодержувач - 34400, м. Вараш, склад Рівненського відділення ВП "Складське господарство" ДП "НАЕК "Енергоатом".

Кількість та асортимент продукції визначається специфікацією до даного договору (пункт 4.1. Договору).

У відповідності до п. 4.2. Договору, якість та комплектність продукції повинна відповідати умовам договору, технічним специфікаціям (додаток 2, 2.1 до даного Договору).

Згідно п. 6.1. Договору оплата за поставлену продукцію здійснюється Замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію згідно СОУ НАЕК 038:2021 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії" за умови реєстрації Постачальником належним чином оформленої та незаблокованої податкової накладної в ЄРПН. Початок перебігу строку оплати починається з дня наступного за днем оформлення ярлика на придатну продукцію.

Відповідно до п. 6.2. Договору про дату оформлення ярлика на придатну продукцію Замовник письмово повідомляє Постачальника не пізніше 5 робочих днів з дати оформлення ярлика.

Розділом 9 Договору сторони передбачили відповідальність, зокрема:

п. 9.1. У випадку порушення строку поставки Постачальник зобов`язаний сплатити Замовнику пеню в розмірі 0,1% вартості непоставленої (недопоставленої) продукції за кожен день прострочення, при цьому, у випадку прострочення поставки (недопоставки) продукції понад тридцять діб, Постачальник додатково сплачує Замовнику штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

У випадку порушення Постачальником взятих на себе зобов`язань по поставці продукції відносно якості або комплектності, Постачальник сплачує Замовнику штраф у розмірі 20% вартості неякісної (некомплектної) продукції.

Сплата вказаних штрафних санкцій не звільняє Постачальника від виконання зобов`язань по Договору.

В пункті 9.2. Договору сторонами погоджено, що строк позовної давності за вимогами про стягнення штрафних санкцій, передбачених пунктом 9.1. даного договору становить 3 (три) роки.

Пунктом 9.3. Договору сторонами погоджено, що усі спори, що виникають з цього Договору або пов`язані з ним, вирішуються шляхом переговорів між сторонами.

Згідно п. 9.4. Договору, якщо відповідний спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору відповідно до чинного законодавства України. Претензійний порядок досудового вирішення спорів є обов`язковим.

Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками (для контрагентів, які застосовують печатку). Строк дії даного Договору - по 30.06.2022 року, а в частині виконання гарантійних зобов`язань Постачальника, що передбачені даним Договором - до спливу гарантійних строків (п. 12.1. Договору).

Укладений сторонами договір оприлюднюється на веб-порталі Уповноваженого органу згідно Закону України "Про публічні закупівлі". Дата (момент) укладення договору зазначається у звіті про результати проведення процедури закупівлі, який автоматично формується електронною системою закупівель та оприлюднюється протягом одного дня після оприлюднення Замовником договору про закупівлю на веб-порталі Уповноваженого органу (п. 12.2. Договору).

Договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений їхніми печатками.

Як встановлено судом, між сторонами підписано специфікацію № 1 до Договору.

Згідно специфікації № 1 сторони погодили поставку товару на загальну суму 648 000 грн 00 коп.

Специфікація підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена їхніми печатками.

Також судом встановлено, що між сторонами підписано технічну специфікацію, яка є Додатком № 2 до Договору.

Технічна специфікація підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена їхніми печатками.

Крім того судом встановлено, що між сторонами підписано технічну специфікацію до предмета закупівлі - Блок живлення VIKOR (AC/DC), яка є Додатком № 2.1. до Договору.

Технічна специфікація до предмета закупівлі - Блок живлення VIKOR (AC/DC) підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена їхніми печатками.

На виконання умов Договору позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 648 000 грн 00 коп., що підтверджується видатковою накладною від 17 грудня 2021 року № 1562.

На вищезазначеній видатковій накладній наявна печатка Постачальника, а також підписи Постачальника та отримувача товару.

Як вбачається з матеріалів справи ярлик на придатну продукцію по видатковій накладній від 17 грудня 2021 року № 1562 оформлено 22.12.2021 року.

Відтак, враховуючи умови п. 6.1. Договору, у відповідача виник обов`язок з оплати за поставлену продукцію з 23.12.2021 року по 07.02.2022 року включно (зважаючи на те, що останній день строку припадав на 05.02.2022 року - суботу, наступний за ним 06.02.2022 року - неділя, то строк виконання зобов`язання з оплати товару відповідно до ч. 5 ст. 254 ЦК України переноситься на наступний робочий - 07.02.2022 року).

За отриманий від позивача товар відповідач розрахувався частково на загальну суму 200 000 грн 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією від 23 лютого 2024 року № 927.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача з претензією від 19 березня 2024 року № 19/3 про сплату заборгованості за Договором в розмірі 448 000 грн 00 коп., а також 3% річних та інфляційних втрат.

У відповідь на вказану претензію відповідач листом від 18.04.2024 року № 22-7561/001-юр повідомив, що Акціонерним товариством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" вживаються заходи щодо проведення розрахунків з постачальником товарів, робіт та послуг за поставлений товар за договором поставки від 17.12.2021 року № 53-122-01-21-11580. Водночас щодо вимоги про сплату інфляційних втрат та 3% річних відповідач зазначив, що заявлені вимоги не можуть бути задоволені Філією "Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом".

За твердженнями позивача, відповідач не виконав зобов`язання щодо оплати отриманого за Договором товару на загальну суму 448 000 грн 00 коп.

Спір виник у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем зобов`язання по оплаті поставленого товару, у зв`язку з чим позивач вказує на існування у відповідача заборгованості в розмірі 448 000 грн 00 коп. та за несвоєчасне виконання відповідачем свого грошового зобов`язання позивачем нараховано 3% річних в розмірі 43 012 грн 83 коп. та інфляційні втрати в розмірі 196 121 грн 48 коп.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі Глави 54 ЦК України.

Вказаний Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 165, 173, 174, 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст. ст. 11, 202, 662, 692, 712 ЦК України, і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 173 ГК України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Наявною в матеріалах справи видатковою накладною від 17 грудня 2021 року № 1562, яка підписана уповноваженими представниками, підтверджується виконання позивачем своїх зобов`язань за Договором з поставки товару Акціонерному товариству "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" загальною вартістю 648 000 грн 00 коп.

Відтак, суд приходить до висновку, що позивачем належним чином виконано свої зобов`язання з поставки відповідачу товару за Договором.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У пункті 6.1. Договору визначено, що оплата за поставлену продукцію здійснюється Замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію згідно СОУ НАЕК 038:2021 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії" за умови реєстрації Постачальником належним чином оформленої та незаблокованої податкової накладної в ЄРПН. Початок перебігу строку оплати починається з дня наступного за днем оформлення ярлика на придатну продукцію.

Ярлик на придатну продукцію по видатковій накладній від 17 грудня 2021 року № 1562 оформлено 22.12.2021 року.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 9.3. Договору сторони погодили, що усі спори, що виникають з цього Договору або пов`язані із ним, вирішуються шляхом переговорів між сторонами.

Якщо відповідний спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору відповідно до чинного законодавства України. Претензійний порядок досудового вирішення спорів є обов`язковим (пунктом 9.4. Договору).

Судом встановлено, що позивач звертався до відповідача з претензією від 19 березня 2024 року №19/3 про сплату заборгованості за Договором.

Відтак, позивач дотримався умов, визначених в пункті 9.4. Договору.

Як зазначалось вище, умовами договору поставки від 17 грудня 2021 року № 53-122-01-21-11580 визначено порядок та строк оплати товару.

Відтак, з врахуванням умов договору поставки від 17 грудня 2021 року № 53-122-01-21-11580, відповідач зобов`язаний оплатити поставлений позивачем товар до 07.02.2022 року включно.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З урахуванням п. 6.1. Договору та положень ч. 1 ст. 530 ЦК України, суд приходить до висновку, що відповідач є таким, що прострочив виконання свого зобов`язання з оплати поставленого позивачем товару.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, строк виконання відповідачем грошового зобов`язання по оплаті вартості поставленого позивачем товару за видатковою накладною від 17 грудня 2021 року № 1562 до 07.02.2022 року включно. Відтак, з 8 лютого 2022 року відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

Незважаючи на умови договору, відповідач не здійснив відповідних розрахунків за поставлений товар у встановлені договором строки.

Як було встановлено судом, відповідач оплатив поставлений позивачем товар на суму 200 000 грн 00 коп. - 23 лютого 2024 року.

Відтак, у відповідача станом на день розгляду справи існує прострочення по оплаті поставленого Підприємством товару на загальну суму 448 000 грн 00 коп.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідач скористався наданим йому законом правом і визнав обґрунтованість позовних вимог в частині основного боргу, а саме в сумі 448 000 грн 00 коп.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 191 ГПК України).

Так, судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, з огляду на викладене, суд приймає визнання відповідачем позову в частині та приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 448 000 грн 00 коп.

Крім того позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача трьох відсотків річних в розмірі 43 012 грн 83 коп. та інфляційні втрати в розмірі 196 121 грн 48 коп.

Судом встановлено, що відповідач свого грошового зобов`язання у визначений строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії первісного відповідача (позивача за зустрічним позовом) є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 ЦК України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 ЦК України), а відтак є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з розрахунку позивача, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, останнім нарахування 3% річних на суму 648 000 грн 00 коп. здійснено з 08.02.2022 року до 22.02.2024 року, на суму 448 000 грн 00 коп. - з 23.02.2024 року до 23.05.2024 року.

Здійснивши перевірку наданих позивачем розрахунків 3% річних та інфляційних втрат у межах заявлених позивачем періодів, суд дійшов висновку про те, що надані розрахунки є арифметично вірними, а відтак позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, а також перевіривши суми заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ричел" до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" про стягнення основного боргу в сумі 448 000 грн 00 коп., інфляційних втрат в сумі 196 121 грн 48 коп. та 3% річних в сумі 43 012 грн 83 коп. є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Абзацом 1 частини восьмої статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

В позовній заяві позивач просить вирішити питання розподілу судових витрат. Зокрема в позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи, та які складаються з судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви, в розмірі 10 307 грн 81 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 120 000 грн 00 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні позову, Товариством з обмеженою відповідальністю "Ричел", заявляючи вимогу про стягнення заборгованості, було сплачено 10 307 грн 81 коп. судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією від 24 травня 2024 року № 2594.

В той час, 12 липня 2024 року від представника позивача через систему "Електронний суд" надійшла заява від 12.07.2024 року про зменшення розміру позовних вимог, яка прийнята судом.

Під зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну (у бік зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, в тому числі ціни позову.

Отже, у разі зменшення позовних вимог, якщо його прийнято господарським судом, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір. Питання щодо повернення зайво сплаченої суми судового збору у зв`язку із зменшенням позовних вимог вирішується господарським судом на загальних підставах і в порядку, визначених законодавством.

Загальна сума ціни позову, з урахування поданої позивачем заяви про зменшення позовних вимог, становить - 687 134 грн 31 коп.

Таким чином, сума судового збору за позовними вимогами у зв`язку з їх зменшенням становить - 10 307 грн 01 коп. (687 134,31*1,5%).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому згідно ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Частиною 3 статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог в частині стягнення основного боргу до початку розгляду справи по суті, позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (3 360 грн 00 коп.). Питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, суд вирішує в даному рішенні.

З огляду на зазначене, враховуючи, що позов визнано обґрунтованим судом в повному обсязі, судові витрати у справі по сплаті судового збору в розмірі 6 947 грн 01 коп. покладаються на відповідача у справі.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

З урахуванням зменшення розміру позовних вимог, позивачу підлягає поверненню судовий збір в сумі 80 коп. (10 307,81-10 307,01).

За таких обставин, суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернутися з відповідним клопотанням про повернення судового збору у зв`язку зі зменшенням розміру позовних вимог в сумі 80 коп.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, Товариством з обмеженою відповідальністю "Ричел" не надано докази, що підтверджують розмір понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 120 000 грн 00 коп., а відтак судом не вирішується питання щодо понесених позивачем вказаних судових витрат при прийнятті рішення.

Керуючись ст. ст. 73-79, 91, 123, 129, 130, 191, 222, 233, 236-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, ст. 7 Закону України "Про судовий збір", суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ) від імені якого діє Філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (34400, Рівненська обл., м. Вараш, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ричел" (04119, м. Київ, вул. Сім`ї Хохлових, буд. 8, ) 448 000 (чотириста сорок вісім тисяч) - основного боргу, 196 121 (сто дев`яносто шість тисяч сто двадцять одну) грн 48 коп. - інфляційних втрат, 43 012 (сорок три тисячі дванадцять) грн 83 коп. - 3% річних та 6 947 (шість тисяч дев`ятсот сорок сім) грн 01 коп. - витрат по оплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Ричел" (04119, м. Київ, вул. Сім`ї Хохлових, буд. 8, ) з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 3 360 (три тисячі триста шістдесят) грн 00 коп., сплачений згідно платіжної інструкції від 24 травня 2024 року № 2594.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 22 липня 2024 року.

Суддя Політика Н.А.