ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18 липня 2024 рокуСправа № 912/1269/24
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Глушкова М.С., розглянувши в судовому засіданні заяву позивача про розподіл судових витрат у справі
за позовом Фізичної особи-підприємця Баранова Олександра Олексійовича ( АДРЕСА_1 )
до: Фізичної особи-підприємця Сабуркіної Світлани Олександрівни ( АДРЕСА_2 )
про стягнення 106 306,95 грн
секретар судового засідання - Коваленко Т.А.,
представники сторін участі у судовому засіданні не брали;
в судовому засіданні підписано вступну та резолютивну частини додаткового рішення без проголошення,
УСТАНОВИВ:
До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Баранова Олександра Олексійовича до Фізичної особи-підприємця Сабуркіної Світлани Олександрівни про стягнення 106 306,95 грн, з яких: 93 310,60 грн - інфляційні втрати та 12 996,35 грн - 3% річних з покладенням на відповідача судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.
Рішенням від 09.07.2024 позов задоволено частково. Стягнуто Фізичної особи - підприємця Сабуркіної Світлани Олександрівни ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи - підприємця Баранова Олександра Олексійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) 71 369,24 грн інфляційних втрат та 12 996,35 грн 3% річних та 3028,00 грн судового збору. В решті позову відмовлено.

16.07.2024 до суду від позивача надійшла заява про розподіл судових витрат, у якій Фізична особа-підприємець Баранов Олександр Олексійович просить покласти на відповідача 18 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 16.07.2024 розгляд заяви про розподіл судових витрат у справі призначено на 18.07.2024.

17.07.2024 до суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача.

Представники сторін участі в судовому засіданні не брали, хоча належним чином повідомленні про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується довідками про вручення електронного листа.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Розглядаючи заяву позивача про розподіл судових витрат суд враховує таке.

Відповідно до ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 244 цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру; погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається ч. 1 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зазначила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Пунктом 3.2. рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16).

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

За змістом ч. 3 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро (організаційні форми адвокатської діяльності).

02.10.2018 між Адвокатським Бюро "Лев" (далі - Виконавець) та Фізичною особою-підприємцем Барановим Олександром Олексійовичем (далі - Замовник) укладено договір № 02/10 (а.с. 68-70).

Згідно з п.1.1 Договору Адвокатське Бюро "Лев" приймає на себе зобов`язання надати правову допомогу Замовнику, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити її вартість на умовах та в строки, що передбачені умовами цього Договору.

Відповідно до п. 1.4 Договору обсяг, вартість та предмет правової допомоги може бути окремо погоджений Сторонами та викладений в додаткових угодах до цього Договору, що є невід`ємними його частинами.

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди від 01.03.2024 у відповідності до умов Договору Виконавець бере на себе зобов`язання надати Замовнику правову допомогу щодо стягнення з Боржника Замовника - Сабуркіної Світлани Олександрівни та поручителя Боржника - Кулібаби Олександра Івановича інфляційних збитків та 3% річних в судовому порядку, та в обсязі визначеному в п. 1.2. Договору та цією додатковою угодою (а.с. 71).

Згідно з п. 2 Додаткової угоди Сторони погодили, що вартість 1 (однієї) години надання правової допомоги за цією угодою становить 1000 (одна тисяча) грн.

Згідно з п. 4 Додаткової угоди Сторони погодили наступний обсяг та час надання правової допомоги: а) усні консультації щодо стягнення 3% річних та інфляційних збитків з Боржника Замовника та Поручителя Боржника - 2 год.; б) аналіз матеріалів справи, складання та подання позову до суду щодо стягнення з Боржника Замовника та Поручителя на користь Замовника інфляційних збитків та 3% річних - 12 год.; в) складання та подання до суду першої інстанції відповіді на відзив, заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, пояснень та інших клопотань та документів (за необхідності) - 2 год.; г) представлення інтересів Замовника в суді першої інстанції, участь у розгляді справи - 2 год. Зазначений обсяг та час стосується надання правової допомоги в суді першої інстанції. У разі необхідності розгляду справи та подання необхідних документів в суд апеляційної інстанції, вартість послуг погоджується Сторонами додатково.

Сторонами погоджено вартість надання послуг правової допомоги передбаченої п. 1.2 договору та додатковою угодою в розмірі 18 000,00 грн, що є 18 годин надання правових послуг (а.с. 71).

Відповідно до п. 5 Додаткової угоди сторони погодили, що правова допомога надається адвокатом - Лев Романом Васильовичем, який є адвокатом з 29.06.2010 та має юридичний стаж 16 років.

Договір та додаткову угоду підписано сторонами та скріплено печатками.

Відповідно до платіжної інструкції № 122 від 05.03.2024 позивачем оплачено адвокату отримані послуги у розмірі 18 000,00 грн (а.с. 72).

Отже, витрати позивача на правову допомогу у розмірі 18 000,00 грн є підтвердженими.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Поряд з цим у п. 169 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 висловлено правову позицію, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Разом з тим, за змістом п. 1 ч. 2 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

На предмет відповідності критеріям, зазначеним у ч. 5 ст. 129 ГПК України, суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Як вказала колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 07.11.2019 по справі № 905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Згідно з ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем не заявлено клопотання про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі висновки, зокрема, викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20).

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 року у справі "Двойних проти України" (п. 80), від 10.12.2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (п. 34-36), від 23.01.2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 року у справі "Баришевський проти України" (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд зауважує, що зазначення адвокатом, як окремо наданої адвокатської послуги: а) усні консультації щодо стягнення 3% річних та інфляційних збитків з Боржника Замовника та Поручителя Боржника - 2 год.; б) аналіз матеріалів справи, складання та подання позову до суду щодо стягнення з Боржника Замовника та Поручителя на користь Замовника інфляційних збитків та 3% річних - 12 год, розцінюються судом як одна дія із складення позовної заяви.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до п. 3.1 Договору № 02/10 здача-приймання правової допомоги за цим Договором оформлюється Актом здачі-прийняття правової допомоги.

Суд окремо звертає увагу на те, що позивачем не надано суду акта виконаних робіт, з переліком виконаних адвокатом робіт із зазначенням часу на їх виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, фактично адвокатом позивача складено позовну заяву, заяву про усунення недоліків позовної заяви, заяву про стягнення витрат на правову допомогу, клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеконференції та клопотання про прийняття додаткового рішення.

З огляду на викладене, враховуючи те, що даний спір не є значної складності, справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, обсяг складених процесуальних документів не є значним та очевидно не потребував значного витрачання часу (18 годин) адвокатом, який має юридичний стаж 16 років, а також те, що позовну заяву було залишено без руху для усунення недоліків та під час розгляду справи судом встановлено невірний розрахунок стягуваних сум, через що позовні вимоги було задоволено частково, зважаючи на загальні засади господарського законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), суд вважає, що заявлені позивачем до відшкодування витрати на правову допомогу в загальній сумі 18 000,00 грн є неспівмірними із складністю цієї справи, не відповідають критерію реальності таких витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, а тому їх відшкодування матиме надмірний характер.

Суд звертає увагу, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (правовий висновок Верховного Суду в постанові від 24.01.2022 у справі №911/2737/17).

Отже, господарський суд вважає пропорційним розміром витрат на оплату професійної правничої допомоги до предмета спору з урахуванням обставин справи у сумі 4 000,00 грн.

Решта витрат на професійну правничу допомогу покладається на позивача.

Керуючись ст. 123, 126, 129, 221, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Заяву Фізичної особи-підприємця Баранова Олександра Олексійовича про розподіл судових витрат задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Сабуркіної Світлани Олександрівни ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи - підприємця Баранова Олександра Олексійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) 4 000 грн витрат на правову допомогу.

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії додаткового рішення надіслати позивачу та представнику відповідача через систему "Електронний суд" та відповідачу (вул. Південна, 65, м. Знам`янка, Кіровоградська область, 27400).

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 22.07.2024.

Суддя М.С. Глушков