СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року м. Харків Справа № 922/4270/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Терещенко О.І. , суддя Тихий П.В.

за участю секретаря судового засідання Голозубової О.І.,

за участю представників:

від позивача Ковальчук Ю.М. на підставі ордеру серії ВА№1072878 від 12.02.2024;

від відповідача Осіпова Ю.Ю. на підставі ордеру серії ВА №1077400 від 24.06.2024,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ветпром" (вх. № 792 Х/2) на додаткове рішення господарського суду Харківської області від 05.03.2024 у справі №922/4270/23 (ухвалене у приміщенні господарського суду Харківської області суддею Аріт К.В., повний текст рішення підписано 14.03.2024)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Українські ветеринарні технології", смт. Мала Данилівка, Дергачівський район, Харківська область,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ветпром", м.Харків,

про стягнення 376492,53грн.,

ВСТАНОВИВ:

04.10.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Українські ветеринарні технології" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ветпром" про стягнення заборгованості за договором поставки №02012019/0 239 від 02.01.2019 у розмірі 376492,53грн., з яких: 252750,00грн. основного боргу, 20254,91грн. 3% річних, 103487,62грн. інфляційних втрат.

Рішенням господарського суду Харківської області від 26.02.2024 у справі №922/4270/23 відмовлено у позові частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ветпром" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Українські ветеринарні технології" 375655,16 грн, з яких: 252750,00 грн - основний борг по договору поставки №02012019/0 239 від 02.01.2019; 19532,48 грн - 3% річних; 103372,68 грн - інфляційні, крім того 4507,87 грн судового збору.

27.02.2024 позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Українські ветеринарні технології" подано до господарського суду Харківської області заяву про ухвалення додаткового рішення (вх.№5332), в якій просив суд стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Ветпром" витрати на професійну правничу допомогу, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 25000,00грн.

05.03.2024 відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Ветпром" подано до господарського суду Харківської області клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу (вх.№6026), в якому просить суд залишити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Українські ветеринарні технології" без розгляду.

Додатковим рішенням господарського суду Харківської області від 05.03.2024 у справі №922/4270/23 частково задоволено заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення (вх.№5332 від 27.02.2024); стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ветпром" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Українські ветеринарні технології" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 22319,66 грн.

Відповідні висновки місцевого господарського суду з посилання на положення статей 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України мотивовані тим, що покладення на відповідача за наслідками розгляду справи всієї заявленої позивачем суми витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 25000,00грн, не може вважатись обґрунтованим та пропорційним до предмета спору та наданих адвокатом послуг, оскільки надання послуг на дану суму є непідтвердженим відповідними доказами та недоведеним по відношенню до реально наданих адвокатом послуг під час розгляду даної справи.

З огляду на вказані обставини, з урахуванням часткової відмови в позові, господарський суд першої інстанції керуючись критеріями, що визначені частиною п`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням заперечень відповідача, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ветпром" з додатковим рішенням місцевого господарського суду не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати додаткове рішення господарського суду Харківської області від 05.03.2024 у справі №922/4270/23 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Українські ветеринарні технології" про ухвалення додаткового рішення у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що позивачем не було надано документів, які б підтверджували фактично понесені витрати на правову допомогу, а наданий детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги станом на 26.02.2024 не є документом, що складається на виконання умов договору по надання правової допомоги та підтверджує такі витрати.

Скаржник звертає увагу суду на те, що на підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача було надано копію договору про надання правової допомоги від 14.04.2023, відповідно до умов пункту 3.1. якого, розмір гонорару, що належить до сплати адвокату, або надання правової допомоги безкоштовно визначається сторонами обопільно, з урахуванням Правил адвокатської етики, і положень Закону України «Про адвокатуру» і закріплюється у додатку № 1 «Протокол визначення розміру гонорару», який є невід`ємною частиною договору.

Крім того, згідно з пунктом 3.2. договору гонорар сплачується на умовах та у порядку, передбаченому Додатком №1 до договору.

Проте, серед наданих представником позивача документів відсутній додаток №1 «Протокол визначення розміру гонорару», в якому було б визначено розмір гонорару, який підлягає сплаті, його розрахунок та порядок оплати.

Апелянт також зауважує, що з наданого детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги станом на 26.02.2024 не вбачається, що він складений на виконання умов договору про надання правової допомоги від 14.04.2023 та підтверджує понесені позивачем витрати.

Окрім викладеного, апелянт також зазначає, що визначений представником позивача у детальному описі робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги станом на 26.02.2024, розмір витрат на правову допомогу адвоката не є співмірним із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.04.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ветпром" (вх. № 792 Х/2) на додаткове рішення господарського суду Харківської області від 05.03.2024 у справі №922/4270/23; повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 07.05.2024 о 10:45 годині; встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - до 17.04.2024, для подання заяв, клопотань, тощо - до 19.04.2024.

17.04.2024 позивачем подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ветпром" (вх.№5456), в якому просить суд просив відмовити в її задоволенні, додаткове рішення господарського суду Харківської області від 05.03.2024 у справі №922/4270/23 залишити без змін.

Крім того, у вказаному відзиві позивачем було повідомлено суду апеляційної інстанції, що орієнтовний розрахунок судових витрат, що складаються із витрат на професійну правничу допомогу пов`язаних із розглядом справи в суді апеляційної інстанції складає 2000,00грн. Детальний розрахунок, а також докази на підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом цієї справи будуть подані до суду до закінчення судових дебатів або упродовж 5 (п`яти) днів з дати ухвалення рішення за результатами розгляду апеляційної скарги в порядку частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 02.05.2024, у зв`язку із відставкою судді Шевель О.В., для розгляду справи №922/4270/23 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Пуль О.А., суддя Крестьянінов О.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.05.2024 відкладено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ветпром" (вх. № 792 Х/2) на додаткове рішення господарського суду Харківської області від 05.03.2024 у справі №922/4270/23 на 04.06.2024 о 12:45 годині.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.06.2024 відкладено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ветпром" (вх. № 792 Х/2) на додаткове рішення господарського суду Харківської області від 05.03.2024 у справі №922/4270/23 на 01.07.2024 о 10:30 год.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду між суддями Східного апеляційного господарського суду від 27.06.2024, для розгляду справи №922/4270/23 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В.

У зв`язку із неможливістю проведення судового засідання 01.07.2024, з огляду на зміну складу судової колегії для розгляду справи №922/4270/23, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.06.2024 розгляд апеляційної скарги призначено на 24.07.2024 об 11:15 год.

15.07.2024 представником апелянта - Товариства з обмеженою відповідальністю "Ветпром" подано до апеляційного господарського суду заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення підсистеми "Електронний суд".

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.07.2024 задоволено заяву представника апелянта - Товариства з обмеженою відповідальністю "Ветпром" про участь у судовому засіданні 24.07.2024 об 11:15 год. у справі №922/4270/23 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду; ухвалено провести судове засідання в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення підсистеми "Електронний суд".

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 24.07.2024 представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, скасувати додаткове рішення господарського суду Харківської області від 05.03.2024 у справі №922/4270/23 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Українські ветеринарні технології" про ухвалення додаткового рішення у повному обсязі.

Представник позивача заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, додаткове рішення господарського суду Харківської області від 05.03.2024 у справі №922/4270/23 залишити без змін.

Враховуючи, що представники сторін з`явились в судове засідання та надали пояснення в обґрунтування своїх вимог та заперечень, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (пункти 1, 2 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Практична реалізація вищезгаданого принципу господарського судочинства в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення стороною суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення остаточного розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, через подання:

- заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу;

- детального опису виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги;

- доказів, що підтверджують виконання адвокатом робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи;

3) розподіл судових витрат судом (статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Унаслідок існування зв`язку між конкретною судовою справою та витратами на професійну правничу допомогу останні набувають статусу судових витрат.

Тотожне правило містить й частина 1 статті 221 Господарського процесуального кодексу України, за якою, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації та дотримання критерії, передбачених частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Такі докази, відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, згідно зі статтею 74 Господарського процесуального кодексу України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 Господарського процесуального кодексу України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при зверненні до суду з відповідним позовом в позовній заяві позивачем було повідомлено господарському суду першої інстанції, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на оплату професійної правничої допомоги, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи №922/4270/23 в суді апеляційної інстанції, складає 25000,00грн. Також, на виконання приписів частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, повідомляв суд, що докази розміру судових витрат, які позивач сплатив або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

З заявою про покладення на відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Ветпром" судових витрат на професійну правничу допомогу в господарському суді першої інстанції та доказами їх понесення позивач звернувся засобами електронного зв`язку 27.02.2024 (т.2 а.с.46-50), тобто в межах встановленого п`ятиденного процесуального строку з дати ухвалення судового рішення.

На підтвердження факту надання правничої допомоги позивачем було було надано копію договору про надання правової допомоги б/н від 14.04.2024; копію ордеру серії АХ №1149279 від 29.09.2023; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ХВ №002330 від 20.03.2019, виданого на підставі рішення Ради адвокатів Харківської області від 20.03.2019 №41; копію детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги станом на 26.02.2024.

Відповідно до ордеру про надання правничої (правової) допомоги від 29.09.2023 серії АХ №1149279 адвокатом Яковенко Оксаною Григорівною надається правнича допомога Товариству з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Українські ветеринарні технології" у господарському суді Харківської області та в інших судах всіх інстанцій та юрисдикцій.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється, зокрема, на підставі договору про надання правничої допомоги.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За змістом частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правничої допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правничої допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг та на нього поширює своє регулювання глава 63 Цивільного кодексу України. Так, згідно зі статтею 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України передбачає загальні засади регулювання та принципи будь-якого договору, включаючи договір про надання послуг. Відповідно до статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена, виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу (пункти 28, 29 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункти 19, 20 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Верховний Суд у постанові від 19.11.2021 у справі № 910/4317/21 зробив висновок про те, що адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, від 07.09.2020 у справі №910/4201/19.

Верховний Суд у постанові від 18.12.19 у справі № 522/17845/15-ц зауважив, що адвокатський гонорар є однією із умов, яка визначається сторонами договору про надання правової допомоги, тому відсутність у договорі розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає підстав вважати, що сторони при укладенні договору про надання правової допомоги погодили розмір адвокатського гонорару. Верховний Суд зазначив, що визнаним міжнародним стандартом здійснення адвокатської діяльності є принципи чесності та добропорядної репутації адвоката, який відображений в етичних кодексах поведінки адвокатів та який розповсюджується на всі напрями професійної діяльності адвоката. Договір про надання правової допомоги має відповідати вимогам Закону та Правилам адвокатської етики, а також визнаним міжнародним та національним стандартам надання правової допомоги.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зазначила, що оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Українські ветеринарні технології" (надалі - клієнт) та адвокатом Яковенко Оксаною Григорівною (надалі - адвокат) було укладено договір про надання правової допомоги від 14.04.2023 (надалі договір т.2 а.с.47), відповідно до умов якого адвокат зобов`язується за дорученням клієнта надавати йому юридичні послуги визначені пунктом 2.1. договору, в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до пункту 3.1. договору розмір гонорару, що належить до сплати адвокату, або надання правової допомоги безкоштовно визначається сторонами обопільно, з урахуванням Правил адвокатської етики, і положень Закону України "Про адвокатуру", і закріплюється у Додатку 1 "Протокол визначення розміру гонорару" який є невід`ємною частиною договору.

Пунктом 3.2. договору визначено, що гонорар сплачується адвокату на умовах та у порядку, передбаченому Додатком №1 до договору.

Факт прийому надання послуг, визначених у пункті 2.1. договору, оформлюється у Протоколі договірної ціни (пункт 7.2. договору).

Тобто, як вбачається зі змісту укладеного між сторонами договору, в ньому не визначено ні вартості правничої допомоги адвоката, ні порядку визначення розміру наданих послуг та виконаних робіт (фіксований чи погодинна оплата), не зазначено вартості 1 години роботи адвоката.

Відповідні умови закріплюються в Додатку 1 "Протокол визначення розміру гонорару" який є невід`ємною частиною договору. Проте, матеріали справи не містять вказаного документу.

Наведені обставини унеможливлюють встановлення дійсного розміру гонорару, що належить до сплату адвокату за надання юридичних послуг в межах даної справи №922/4270/23.

Крім того, матеріали справи не містять Протоколу договірної ціни, який згідно з умовами пункту 7.2. договору, підтверджує факт надання юридичних послуг в межах даної справи №922/4270/23.

Щодо наданого позивачем детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги станом на 26.02.2024 (т.2 а.с.49), судова колегія зазначає, що зі змісту вказаного документу вбачається, що на підставі укладеного договору про надання правової допомоги від 14.04.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Українські ветеринарні технології" та адвокатом Яковенко Оксаною Григорівною, адвокатом було надано наступні послуги:

- первинна консультація клієнта, укладання договору про надання правової допомоги. Первинне ознайомлення з проблемою виниклої заборгованості з боку контрагента клієнта, перевірка наявних документів (3 години);

- ознайомлення та вивчення наданих клієнтом матеріалів, (в т.ч. первинні бухгалтерські документи), збір додаткових матеріалів у справі, визначення можливості підготовки та подання позовної заяви до суду, попередній розрахунок заборгованості (6 годин);

- підготовка позовної заяви до Господарського суду Харківської області (6 годин);

- підготовка пакету друкованих матеріалів позовної заяви до подання до Господарського суду Харківської області, а саме: роздруківка позовної заяви та додатків, завіряння, відправка до суду та стороні у справі (2 години);

- моніторинг руху позовної заяви до суду, а також відслідковування руху та стану судової справи після надходження її до суду за допомогою офіційних інтернет-ресурсів, а також шляхом безпосередньо телефонних дзвінків (1 година);

- участь у судових засіданнях в приміщенні господарського суду Харківської області (21.11.2023, 12.12.2023, 09.01.2024, 30.01.2024, 20.02.2024, 26.02.2024) (8 годин);

- підготовка заяв по суті справи (окрім позовної заяви), а також процесуальних документів (заяв, клопотань) у кількості 11 шт. (в т.ч. заява про ухвалення додаткового рішення по справі про стягнення витрат на правову (правничу допомогу) (6 годин).

Всього кількість годин надання правової допомоги по договору про надання правової допомоги від 14.04.2023 становить 32 години. Вартість надання правової допомоги становить:25000,00грн., що відповідає 781,25грн. за годину.

Разом з тим, судова колегія зауважує, що зі змісту вказаного детального опису робіт неможливо встановити, що відповідні юридичні послуги були надані адвокатом саме в межах даної справи №922/4270/23.

Відповідно до частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому частинами 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Судова колегія зазначає, що загальне правило щодо розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Така позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, постанові Верховного Суду від 04.06.2020 у справі №906/598/19, додатковій постанові Верховного Суду від 08.02.2022 у справі №915/324/20.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

В той же час, випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

В такому разі, суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі 904/4507/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Враховуючи, що позивачем при зверненні до суду з відповідною заявою про ухвалення додаткового рішення не було надано Додатку 1 "Протокол визначення розміру гонорару" який є невід`ємною частиною договору про надання правової допомоги від 14.04.2023, що унеможливлює встановлення дійсного розміру гонорару, що належить до сплату адвокату за надання юридичних послуг, Протоколу договірної ціни, який підтверджує факт надання юридичних послуг саме в межах даної справи №922/4270/23, а зі змісту детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги станом на 26.02.2024 неможливо встановити, що відповідні юридичні послуги були надані адвокатом саме в межах даної справи №922/4270/23, судова колегія дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Українські ветеринарні технології" про ухвалення додаткового рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги підтверджуються матеріалами справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, додаткове рішення господарського суду Харківської області від 05.03.2024 у справі №922/4270/23 слід скасувати через нез`ясування обставин, що мають значення для справи, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись статтями 129, 269, 270, пунктом 2 статті 275, пунктом 1 частини 1 статті 277, статтями 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ветпром" задовольнити.

Додаткове рішення господарського суду Харківської області від 05.03.2024 у справі №922/4270/23 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Українські ветеринарні технології" про ухвалення додаткового рішення (вх.№5332 від 27.02.2024).

Повний текст постанови складено 29.07.2024

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя О.В. Плахов

Суддя О.І. Терещенко

Суддя П.В. Тихий