ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2024м. ХарківСправа № 922/1134/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Тонкій Є.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом ОСОБА_1 АДРЕСА_1
до Товариство з обмеженою відповідальністю «Стартерок» просп. Петра Григоренка, 7,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61061
про визнання припиненими трудових відносин
за участю представників:

позивача - Барчук А.В. (ордер серія АХ № 1194899 від 26.06.2024),

відповідача - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Харківської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стартерок", в якій просить суд:

Визнати трудові відносини між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) і Товариством з обмеженою відповідальністю "СТАРТЕРОК" () припиненими 22 грудня 2021 року, у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України.

Виключити відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) як керівника та представника Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАРТЕРОК" ().

Позовні вимоги обґрунтовані бездіяльністю учасників відповідача щодо вирішення питання про звільнення директора товариства з обмеженою відповідальністю "Стартерок" за власним бажанням (яке полягає у не прибутті учасників на загальні збори товариства), що є порушенням прав на працю та права на припинення трудових відносин, визначених ст. 38 КЗпП України та ст. 43 Конституції України.

У зв`язку з чим, позивач звертається до Господарського суду Харківської області з позовною заявою про визнання припиненими трудових правовідносин між позивачем та відповідачем 22 грудня 2021 року на підставі ст. 38 КЗпП України та виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про керівника юридичної особи.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.04.2024 судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/1134/24. Постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Розпочато підготовче провадження і призначено підготовче засідання 07 травня 2024 року о 12:00.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 07.05.2024 підготовче засідання відкладено на 04 червня 2024 року о 11:30.

Представник позивача у судове засідання 04.06.2024 не з`явився. Надав через систему "Електронний суд" заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, яке судом задоволено.

Представник відповідача у судове засідання 04.06.2024 не з`явився, з заявою та клопотанням на адресу суду не звертався.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.06.2024 року, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 26 червня 2024 року о 12:30.

В судовому засіданні 26.06.2024 року у справі № 922/1134/24 оголошено перерву до 24 липня 2024 року, на підставі статті 216 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача, який брав участь в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових письмових поясненнях з окремих питань.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв.

З матеріалів справи вбачається, що всі поштові відправлення Господарського суду Харківської області у справі № 922/1134/24 (ухвали в паперовій формі) надіслано рекомендованими листами з повідомленням про вручення за адресою ТОВ "Стартерок", вказаною у позовній заяві, яка також співпадає з юридичною адресою згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань: АДРЕСА_2 . Однак, зазначені відправлення не вручено адресатові та повернуто до суду із позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою", що підтверджується довідками про причини повернення/досилання відділення поштового зв`язку Укрпошти.

Отже, суд належним чином виконав вимоги Господарського процесуального кодексу України щодо направлення процесуальних документів учаснику справи та здійснив всі необхідні дії з метою належного його повідомлення про дату, час та місце проведення судового засідання; відповідач мав достатньо часу підготувати заперечення на позовну заяву і визнається таким, що був належним чином повідомленим про розгляд даної справи (згідно частини 6 статті 242 ГПК України).

Враховуючи те, що неявка відповідача в судове засідання, відповідно до приписів частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України, не перешкоджає розгляду справи по суті, а також приймаючи до уваги обмежені строки розгляду справи по суті, визначені частиною другою статті 195 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу № 922/1134/24 за відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Згідно наказу № 1-к від 17 січня 2011 року ОСОБА_1 вступив на посаду директора ТОВ "Стартерок" з 17 січня 2011 року, підстава: рішення загальних зборів протокол № 1 від 17 січня 2011 року. До Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесені відомості про ОСОБА_1 як керівника ТОВ "Стартерок" (17.01.2011 року) та представника.

08 грудня 2021 року позивачем було виявлено бажання реалізувати своє право, передбачене частиною першою статті 38 КЗпП України щодо припинення трудових відносин з ТОВ "Стартерок" (далі за текстом Товариство), у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернувся до Товариства із заявою, в якій просив звільнити його з посади директора ТОВ "Стартерок" 22 грудня 2021 року (день звільнення, останній робочий день) за власним бажанням.

08 грудня 2021 року ОСОБА_1 (директором Товариства) було направлено повідомлення про призначення (скликання) загальних зборів ТОВ "Стартерок" учаснику Товариства ОСОБА_2 .

Виконавчий орган ініціював скликання загальних зборів для вирішення питань, серед іншого і про звільнення директора, на 22 грудня 2021 року о 10 годині 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_3 . До повідомлення про скликання Загальних зборів товариства було додано оригінал заяви про звільнення (копія повідомлення, копія заяви про звільнення, поштові квитанції та опис вкладення до цінного листа додано до матеріалів справи).

Однак, уповноважений на звільнення директора орган товариства - загальні збори в особі учасника проігнорував вимогу про скликання та проведення загальних зборів. 22 грудня 2021 року учасник товариства ОСОБА_2 не з`явився у призначений час за адресою: АДРЕСА_3 , не провів загальні збори та не розглянув заяву про звільнення по суті протягом передбаченого законодавством строку, не виконав покладених на нього Законом та Статутом обов`язків, чим порушив трудові права позивача, зокрема, право бути звільненим із займаної посади за власним бажанням та право на вільне обрання місця роботи. Факт непроведення 22 грудня 2021 року загальних зборів підтверджується Актом про непроведення Загальних зборів товариства, копія якого додана позивачем до позовної заяви.

ОСОБА_1 , як директором Товариства, видано наказ про припинення ним виконання обов`язків директора ТОВ "Стартерок" за власним бажанням 22 грудня 2021 року. Також 24 грудня 2021 року позивачем було направлено учаснику Товариства повідомлення про звільнення його з посади директора з вимогою внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. До вказаного повідомлення, серед іншого, було додано і копію наказу про припинення трудових відносин. Однак і до цього часу не виключено з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про ОСОБА_1 як керівника та представника товариства, що змусило його звернутися за захистом його трудових прав до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 8 Конституції України передбачено, що звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян, на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.

Згідно з частиною першою статті 21 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За змістом частини другої статті 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається.

Відповідно до статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні.

У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність, догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю І групи: вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Згідно з статтею 28 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" органами товариства є загальні збори учасників, наглядова рада (у разі утворення) та виконавчий орган.

Статтею 29 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" загальні збори учасників є вищим органом товариства. Кожен учасник товариства має право бути присутнім на загальних зборах учасників, брати участь в обговоренні питань порядку денного і голосувати з питань порядку денного загальних зборів учасників. Кожен учасник товариства на загальних зборах учасників має кількість голосів, пропорційну до розміру його частки у статутному капіталі товариства, якщо інше не передбачено статутом.

Відповідно до статті 34 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" рішення загальних зборів учасників приймаються відкритим голосуванням, якщо інше не передбачено статутом товариства.

Статутом товариства може встановлюватися інша кількість голосів учасників товариства (але не менше, ніж більшість голосів), необхідна для прийняття рішень з питань порядку денного загальних зборів учасників, крім рішень, які відповідно до цього Закону приймаються одностайно. Відповідні положення можуть бути внесені до статуту, змінені або виключені з нього одностайним рішенням загальних зборів учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства.

Статут Товариства з обмеженою відповідальністю "Стартерок" затверджено загальними зборами учасників, протокол № 1 від 17 січня 2011 року. Відповідно до повного витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 08 грудня 2021 року зміни до відомостей про юридичну особу, що містяться в ЄДР, зокрема зміни до установчих документів юридичної особи, не вносилися.

17.06.2018 набрав чинності Закон України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", який, відповідно до статті 1, визначає правовий статус товариств з обмеженою відповідальністю (далі також ТОВ) та товариств з додатковою відповідальністю (далі також ТДВ), порядок їх створення, діяльності та припинення, права та обов`язки їх учасників (частина перша). Управління ТОВ та ТДВ, у статутних капіталах яких є частка держави або органів місцевого самоврядування, регулюється цим Законом з урахуванням особливостей, передбачених спеціальними законами (частина третя).

Відповідно до пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" протягом року з дня набрання чинності цим Законом положення статуту товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю, що не відповідають цьому Закону, є чинними в частині, що відповідає законодавству станом на день набрання чинності цим Законом. Цей пункт не застосовується після внесення змін до статуту товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю.

Тобто, протягом року з дня набрання чинності Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" товариства могли здійснювати свою діяльність на підставі положень статуту в редакції, яка діє на момент набрання чинності цим Законом, за умови, що положення такого статуту відповідають чинному на той момент законодавству, зокрема Закону України "Про господарські товариства". Якщо протягом "перехідного періоду" (одного року з дня набрання чинності Законом) товариство вносить зміни до статуту, така редакція статуту товариства після внесення змін повинна відповідати Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".

Якщо товариство не внесе відповідні зміни до статуту через рік після набрання чинності Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", то у такому разі положення статуту, які не відповідають цьому Закону, не застосовуються, натомість учасники товариства повинні керуватися нормами Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" (постанова Верховного Суду від 19 червня 2024 року у cправі № 908/1767/20).

Оскільки Закон України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" набрав чинності 17.06.2018, то відповідні зміни до статуту ТОВ "Стартерок" повинні були бути внесені до 17.06.2019.

Через рік після набрання чинності Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" ТОВ "Стартерок" не внесло відповідні зміни до статуту, тому положення статуту товариства, які не відповідають вказаному Закону, не застосовуються, натомість учасник (учасники) товариства з 17.06.2019 року повинні керуватися нормами Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".

Статтею 30 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" (в редакції, що діяла на час проведення зборів) унормовано, що загальні збори учасників можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства (частина перша). До компетенції загальних зборів учасників (частина друга) належать: 7) обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них), встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства.

Водночас суд акцентує увагу на те, що відповідні положення не повинні погіршувати становище директора порівняно з тим обсягом гарантій, наданих йому трудовим законодавством. Тобто, директор завжди може скористатися правом, передбаченим статтею 38 Кодексу законів про працю України й ініціювати розірвання трудового договору за власним бажанням.

Загальні збори учасників (стаття 31 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" в редакції, що діяла на час проведення зборів) скликаються у випадках, передбачених цим Законом або статутом товариства, а також: 1) з ініціативи виконавчого органу товариства; 2) на вимогу наглядової ради товариства; 3) на вимогу учасника або учасників товариства, які на день подання вимоги в сукупності володіють 10 або більше відсотками статутного капіталу товариства (частина перша).

Відповідно до положень статті 32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" в редакції, що діяла на час проведення зборів, загальні збори учасників скликаються виконавчим органом товариства. Статутом товариства може бути визначений інший орган, уповноважений на скликання загальних зборів учасників.

Виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику товариства.

Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства.

Повідомлення, передбачене частиною третьою цієї статті, надсилається поштовим відправленням з описом вкладення. Статутом товариства може бути встановлений інший спосіб повідомлення.

Статтею 37 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" передбачені особливості проведення загальних зборів учасників товариством, що має одного учасника. Так, відповідно до частини 2 цієї статті до товариства з одним учасником не застосовуються положення статей 32 - 36 цього Закону, а інші положення цього Закону застосовуються з урахуванням положень частини першої цієї статті.

Відповідно до повного витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 08 грудня 2021 року (дата скликання виконавчим органом загальних зборів) ТОВ «Стартерок» мало одного учасника.

Із урахуванням особливостей, передбачених статтею 37 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", суд приходить до висновку, що позивачем у справі дотримано порядок скликання загальних зборів учасників товариства в частині повідомлення про проведення зборів.

За змістом частини тринадцятої статті 39 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" повноваження одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу можуть бути припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень лише шляхом обрання нового одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу або тимчасових виконувачів їхніх обов`язків.

Разом із тим, суд зауважує, що обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них), встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства належить до компетенції загальних зборів учасників (частина друга статті 30 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю"). Питання, передбачені частиною другою цієї статті, та інші питання, віднесені законом до компетенції вищого органу товариства, не можуть бути віднесені до компетенції інших органів товариства, якщо інше не випливає з цього Закону (частина третя статті 30 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»).

Таким чином, обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу є виключною компетенцією загальних зборів учасників (рішення учасника), яке реалізується після розгляду питання щодо припинення повноважень діючого одноосібного виконавчого органу.

Також судом враховано, що Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" передбачено право внесення до порядку денного будь-яких змін за згодою всіх учасників товариства (частина десята статті 32), а також прийняття рішення з питань, не включених до порядку денного загальних зборів учасників (частина 5 статті 33).

Суд зауважує, що написання ОСОБА_1 заяви про звільнення за власним бажанням, ініціювання позивачем проведення позачергових загальних зборів із винесенням питання звільнення директора на порядок денний, свідчать про те, що позивачем дотримано процедуру звільнення із займаної посади директора товариства. Однак, уповноважений на звільнення з посади директора керівний орган відповідача проігнорував повідомлення позивача про бажання реалізувати своє право на вільний вибір трудової діяльності, не розглянув по суті його заяву про звільнення протягом передбачених законодавством строків, не виконав покладених на нього обов`язків, тим самим допустив порушення трудових прав позивача.

У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, зокрема через неможливість зібрати Загальні збори, керівнику із метою захисту своїх прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання трудових відносин припиненими. Враховуючи порушення права ОСОБА_1 на припинення трудового договору, обраний ним спосіб захисту направлений на відновлення його трудових прав, гарантованих Конституцією України.

Згідно пункту 13 частини другої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться, зокрема, відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта, інформація для здійснення зв`язку з керівником юридичної особи (телефон та/або адреса електронної пошти)), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.

Водночас, частиною першою статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" передбачено, що державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться, зокрема, на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо, зокрема, зобов`язання вчинення реєстраційних дій; скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі.

Отже, Законом не передбачена як окрема підстава внесення змін до Єдиного державного реєстру "визнання трудових відносин припиненими". Однак, суд звертає увагу на те, що недосконалість національного законодавства та прогалина у правовому регулюванні певних правовідносин - не можуть бути підставою для позбавлення особи права й захисту його порушених прав у обраний ним спосіб. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного суду від 03 липня 2019 року по справі № 520/1143 7/16-ц.

Таким чином, виключення запису з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей стосовно ОСОБА_1 , як керівника та представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Стартерок", є належним засобом захисту прав позивача.

Згідно частини десятої статті 13 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" державна судова адміністрація України забезпечує передачу до Єдиного державного реєстру примірника судового рішення, яке тягне за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, судового рішення про арешт корпоративних прав та про заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій - у день набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" направлення судових рішень, які тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, та про заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій здійснюється у порядку інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та Єдиним державним реєстром судових рішень.

Відповідно до приписів статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно, дослідивши в сукупності надані позивачем докази, з урахуванням того, що своєю бездіяльністю, яка виразилася в не розгляді та не вжитті заходів для прийняття рішення про звільнення позивача в межах статутної діяльності Товариства відповідачем були порушені трудові права ОСОБА_1 , зокрема його право бути звільненим із займаної посади за власним бажанням, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та їх задоволення.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується частиною першою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позовні вимоги у даній справі задоволено у повному обсязі, а відтак витрати по сплаті судового збору в розмірі 6 056, 00 грн. покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю "Стартерок" та підлягають стягненню на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1, 13, 73-80, 86, 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати трудові відносини між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) і Товариством з обмеженою відповідальністю "СТАРТЕРОК" () припиненими 22 грудня 2021 року, у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України.

Виключити відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) як керівника та представника Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАРТЕРОК" ().

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Стартерок" ( 61082, місто Харків, проспект Петра Григоренка (колишня назва проспект маршала Жукова), будинок 7, ) на користь Фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) - 6056, 00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Фізична особа ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Стартерок" (а 61082, місто Харків, проспект Петра Григоренка (колишня назва проспект маршала Жукова), будинок 7) .

Повне рішення складено "29" липня 2024 р.

Суддя О.О. Присяжнюк