ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2024 р. Справа№ 920/482/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Коротун О.М.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання Мовчан А.Б.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 13.06.2024:

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Беєве"

на ухвалу Господарського суду Сумської області від 29.04.2024

у справі №920/482/24 (суддя - Жерьобкіна Є.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Беєве"

до ОСОБА_1

про стягнення 254 276,81 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 29.04.2024 у справі №920/482/24 відмовлено у відкритті провадження у справі № 920/482/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Беєве" до ОСОБА_1 про стягнення 254 276,81 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Беєве" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду Сумської області від 29.04.2024 у справі №920/482/24 якою було відмовлено у відкритті провадження за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Беєве" до ОСОБА_1 про спонукання сторони до виконання мирової угоди, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії вирішення питання про відкриття провадження.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених в ухвалі місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскільки ОСОБА_1 відмовляється добровільно виконувати умови мирової угоди, а примусово її виконати немає можливості, товариство вимушене звернутися до суду з даним позовом.

Також скаржник звертає увагу, що спонукання до виконання мирової угоди є одним із способів захисту сторін в разі невиконання іншою стороною умов мирової угоди яка в силу різних причин не є виконавчим документом.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 09.05.2024 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Беєве" передано колегії суддів у складі: Ткаченко Б.О. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Коротун О.М., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.05.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Беєве" на рішення Господарського суду Сумської області від 29.04.2024 у справі №920/482/24. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Беєве" на рішення Господарського суду Сумської області від 29.04.2024 у справі №920/482/24 у судовому засіданні 13.06.2024.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

10.06.2024 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу з доказами надсилання копії відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, який був прийнятий судом у порядку ст. 263 ГПК України, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін. Узагальнені доводи відзиву зводяться до того, що

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу зводяться до того, що позовна заява ТОВ «Беєве» та апеляційна скарга на ухвалу від 29.04.2024 № 920/482/24 Господарського суду Сумської області носять безпредметний надуманий характер, не відповідають вимогам ГПК України і не можуть бути задоволені, оскільки спір між сторонами вирішений в справі № 920/65/18 шляхом укладання 12.01.2022 мирової угоди.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

Представник позивача з`явився в судове засідання 13.06.2024 та надав свої пояснення по суті апеляційної скарги.

Представник у судове засідання 13.06.2024 не з`явився. Про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення 28.05.2024 ОСОБА_1 .

Водночас, у прохальній частині відзиву на апеляційну скаргу відповідачем викладено клопотання про розгляд апеляційної скарги за відсутності представника останнього.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, 24.04.2024 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Беєве» 254 276,81 грн.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 254 276,81 грн., в якості надмірно стягнутих коштів.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі № 920/482/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Беєве" до ОСОБА_1 про стягнення 254 276,81 грн., суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 175 ГПК України, оскільки є така, що набрала законної сили, ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав у справі № 920/65/18 від 12.01.2022.

Межі, мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Розглянувши матеріали справи Господарського суду Сумської області від 29.04.2024 у справі №920/482/24, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

Рішенням Господарського суду Сумської області (суддя Резніченко О.Ю.) від 18.06.2018 у справі № 920/65/18 позов задоволено та вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Беєве» на користь фізичної особи ОСОБА_1 4 338 122,00 грн вартості частини майна пропорційно частці у статутному капіталі товариства, 1762,00 грн витрат по сплаті судового збору, 3000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 02.10.2018 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Беєве» задоволено, рішення Господарського суду Сумської області від 18.06.2018 у справі № 920/65/18 скасовано та прийнято нове, яким в позові відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 27.11.2018 касаційну скаргу фізичної особи ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Харківського апеляційного господарського суду від 02.10.2018 скасовано, справу передано на новий розгляд до Харківського апеляційного господарського суду.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.04.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Беєве» на рішення Господарського суду Сумської області від 18.06.2018 у справі № 920/65/18 залишено без задоволення, рішення Господарського суду Сумської області від 18.06.2018 у справі № 920/65/18 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 03.09.2019 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Беєве» задоволено частково, постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.04.2019 скасовано, справу № 920/65/18 передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою від 12.01.2022 Господарський суд Сумської області постановив заяву представників сторін (позивача та відповідача) від 10.01.2022 б/н (вх. № 93 від 11.0.2021, вх. № 242/22 від 12.01.2022) про затвердження мирової угоди у справі № 920/65/18 задовольнити. Затвердити мирову угоду, укладену між фізичною особою ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю Беєве у справі № 920/65/18, у відповідній редакції. Провадження у справі № 920/65/18 закрити. Ухвала набрала законної сили негайно після її оголошення - 12 січня 2022 року. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом. Ухвала дійсна для пред`явлення до 12 січня 2025 року.

Зокрема, п. 8. та 9 резолютивної частини ухвали № 920/65/18 від 12.01.2022 визначено: ОСОБА_1 зобов`язується повернути ТОВ «Беєве» 254 276,81 грн. в якості надмірно стягнутих коштів з ТОВ «Беєве» на користь ОСОБА_1 в ході виконання наказу Господарського суду Сумської області від 28.05.2019 року. Строк повернення коштів у розмірі 254 276,81 грн. на користь ТОВ «Беєве» становить 12 (дванадцять) місяців з моменту набрання чинності рішення Господарського суду Сумської області яким затверджено дану мирову угоду.

Колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для застосування в данному випадку п. 2 ч. 1 ст. 175 ГПК України, з огляду на таке.

Як зазначає позивач у своїй позовній заяві та не заперечується відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу, що з огляду на те, що станом на 12.01.2023 ОСОБА_1 вказані вище умови мирової угоди не виконав та не повернув ТОВ «Беєве» визначені мировою угодою кошти, товариство, керуючись ст. 192, 193 ГПК України, звернулося із заявою до Недригайлівського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі в якій просило прийняти до виконання ухвалу Господарського суду Сумської області від 12.01.2022.

17.05.2023 на адресу ТОВ «Беєве» від виконавчої служби надійшло повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання в якому було зазначено наступне:

- згідно п.3 ч.1 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначається, зокрема дата народження боржника - фізичної особи. У наданому до виконання виконавчому документі відсутня дата народження боржника, що унеможливлює коректно внести відомості до автоматизованої системи виконавчих проваджень для подальшого примусового виконання рішення, а тому керуючись п.6 ч.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається без прийняття до виконання.

З огляду на зазначене, оскільки ОСОБА_1 відмовляється добровільно виконувати умови мирової угоди, а примусово її виконати немає можливості, товариство звернулось з даним позовом.

Відповідно до ч.1,4 ст. 192 ГПК України - мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією самою ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Відповідно до ст.193 ГПК України - виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження". У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Мирова угода у розумінні змісту ст. ст. 202, 203 Цивільного кодексу України за своєю правовою природою є правочином, а, отже, і підставою виникнення прав та обов`язків для сторін, що її уклали, і згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України підлягає обов`язковому виконанню.

Згідно з ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Зазначене також кореспондується із положеннями ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, якими передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Мирова угода не приводить до вирішення спору по суті, вона ґрунтується на взаємовигідних для обох сторін умовах і повинна виконуватися добровільно. У протилежному разі мирова угода, затверджена (визнана) судом, може бути підставою для примусового виконання (постанова Верховного суду України від 11.11.2015* у справі № 6-342цс15

Відповідно до ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

За приписами ч.1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» - відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; судові накази; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження» - у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

Згідно п. 3.19 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» - наказ господарського суду про примусове виконання мирової угоди не може бути видано, оскільки провадження зі справи припинено. У разі ж ухилення однієї зі сторін від виконання мирової угоди після закінчення строку (настання терміну) виконання нею своїх обов`язків за цією угодою:

- якщо ухвала господарського суду про затвердження мирової угоди відповідає вимогам статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», то вона є виконавчим документом у розумінні пункту 2 частини другої статті 17 названого Закону і підлягає виконанню державною виконавчою службою; тому за наявності зазначеної умови позовна заява про спонукання до виконання мирової угоди не підлягає розгляду в господарських судах;

- якщо ж ухвала суду про затвердження мирової угоди не містить усіх даних, зазначених у статті 18 названого Закону, то така ухвала не має статусу виконавчого документа, і інша сторона у справі не позбавлена права звернутися з позовом про спонукання до виконання мирової угоди, у випадку задоволення якого господарський суд видає наказ. Відповідний позов може мати як майновий, так і немайновий характер у залежності від змісту умов мирової угоди.

Проаналізувавши вищевикладене, колегія суддів відхиляючи доводи відзиву на апеляційну скаргу, констатує, що ухвала Господарського суду Сумської області від 12.01.2022 по справі №920/65/18, якою було затверджено мирову угоду, не є виконавчим документом, оскільки не містить усіх даних, зазначених у ст.4 чинного на сьогоднішній день ЗУ «Про виконавче провадження», а відтак колегія суддів погоджується із позицією позивача, що наявні підстави для подання позову про спонукання до виконання мирової угоди.

Водночас, відхиляючи доводи відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів констатує, що спонукання до виконання мирової угоди є одним із способів захисту сторін у разі невиконання іншою стороною умов мирової угоди, яка в силу різних причин не є виконавчим документом.

Вказане питання неодноразово досліджувалося Верховним Судом, зокрема і у справі №911/1070/20.

Так у постанові Верховного Суду від 05.08.2021 зазначено, що якщо ухвала суду про затвердження мирової угоди не відповідає вимогам до виконавчого документа, зазначеним у статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», то така ухвала не має статусу виконавчого документа, і сторона у справі не позбавлена права звернутися з позовом про спонукання до виконання мирової угоди, у випадку задоволення якого, господарський суд видає наказ.

Підсумовуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів зазначає, що Господарський суд Сумської області постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження за позовною заявою ТОВ «Беєве» до ОСОБА_1 про спонукання до виконання мирової угоди, дійшов помилкового та передчасного висновку про те, що ухвала суду по справі №920/65/18, якою було закрито провадження по справі, є правовою підставою для відмови у відкритті провадження на підставі п.2 ч.1 ст.175 ГПК України

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною 3 статті 271 ГПК України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до статті 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в апеляційному порядку, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції прийнято при нез`ясуванні обставин, що мають значення для справи, за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим на підставі статті 280 Господарського процесуального кодексу України оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для розгляду.

Розподіл судових витрат

У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського суду, розподіл сум судового збору здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Беєве" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 29.04.2024 у справі №920/482/24 - задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Сумської області від 29.04.2024 у справі №920/482/24 - скасувати.

3. Матеріали справи № 920/482/24 передати на розгляд до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 287 та 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано 29.07.2024 (після виходу судді Ткаченка Б.О. з відпустки).

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді О.М. Коротун

В.В. Сулім