ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18.07.2024 Справа № 914/1068/24

м. Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Ростислава Матвіїва за участю секретаря судового засідання Ольги Махник, розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Львівське обласне підприємство "Агротехобмін", м. Львів,

до відповідача 1: Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, с. Зимна Вода, Пустомитівський район, Львівська область,

відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково - дослідницьке виробниче підприємство "Джерело", м. Львів,

предмет позову: визнання недійсним рішення Лапаївської сільської ради від 06.05.2010 № 256, визнання недійсним договору купівлі - продажу земельної ділянки від 15.06.2010, визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку,

підстава позову: порушення права постійного користування земельною ділянкою,

за участю представників:

позивача: Гай Олександр Олегович ,

відповідача 1: не з`явився,

відповідача 2: Микита Тарас Володимирович ,

встановив:

1.1. До Господарського суду Львівської області 24.04.2024 надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Львівське обласне підприємство «Агротехобмін» до Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково - дослідницьке виробниче підприємство «Джерело» про визнання недійсним рішення Лапаївської сільської ради від 06.05.2010 № 256, визнання недійсним договору купівлі - продажу земельної ділянки від 15.06.2010, визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку.

1.2. Ухвалою суду від 26.04.2024 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 07.05.2024 відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 22.05.2024 і визначено дати наступних судових засідань за наявності підстав для відкладення підготовчого засідання: 19.06.2024 і 03.07.2024. Хід розгляду справи відображено в ухвалах суду та протоколах судових засідань.

1.3. Відводів складу суду сторонами не заявлено.

1.4. У судовому засіданні 18.07.2024 за участю представників позивача та відповідача 2 суд розглянув клопотання представника відповідача 2 про закриття провадження у справі, подане суду 02.07.2024.

1.5. Відповідач 1 у судове засідання 18.07.2024 не з`явився, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений на адресу електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 та телефонограмою, що була прийнята начальником юридичного відділу Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Вінтонів Дмитром Тарасовичем.

1.6. Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

1.7. Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

1.8. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (п. 4 ч. 5 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

1.9. З огляду на належне повідомлення відповідача 1 про дату, час та місце розгляду справи, відсутні підстави для відкладення судового засідання, а за наслідками розгляду клопотання про закриття провадження у справі у судовому засіданні 18.07.2024 проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

2. СУТЬ СПОРУ ТА ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ СТОРІН

2.1. Спір між сторонами виник внаслідок незаконного відчуження, на переконання позивача, відповідачем 1 відповідачу 2 земельної ділянки, право на постійне користування якою наявне у позивача.

2.2. Зокрема позивач стверджує, що продана земельна ділянка є фрагментом земельної ділянки, площею 2,4 кв. м. Тому просить суд визнати недійсним рішення Лапаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 256 від 06.05.2010 «Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення для здійснення підприємницької діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково - дослідницьке виробниче підприємство «Джерело»; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 15.06.2010, що укладений між Лапаївською сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково - дослідницьке виробниче підприємство «Джерело», посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського нотаріального округу Львівської області, зареєстрованого в реєстрі за №1047; визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0526, виданий 05.04.2011 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.06.2010, що укладений між Лапаївською сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково - дослідницьке виробниче підприємство «Джерело», зареєстрованого в реєстрі за № 1047.

2.3. Клопотання відповідача 2 про закриття провадження у справі позивач заперечив, зазначивши, що клопотання відповідача 2 підлягає поверненню заявнику без розгляду на підставі ч. 4 ст. 170 Господарського процесуального кодексу України у зв`яку із незазначенням у клопотанні відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету у юридичної особи.

2.4. Позивач вважає, що на момент розгляду справи №914/1068/24 існує триваюче порушення його права на використання переданої йому у постійне користування земельної ділянки, а спір між сторонами не вирішено по суті, тому порушене право підлягає захисту у обраний ним спосіб.

2.5. Відповідач 1 відзиву на позовну заяву, письмових пояснень, заяв та клопотань до суду не подав, участі у судових засіданнях у справі не взяв.

2.6. Відповідач 2 подав клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 3 ст. 231 Господарського процесуального кодексу з огляду на наявність ухвали про закриття провадження у справі № 914/927/19 між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. При цьому відповідач 2 вважає, що доповнення позовних вимог у справі № 914/1068/24 вимогою про визнання недійсним державного акту від 15.06.2010 не змінює предмета позову щодо припинення права власності відповідача 2 на земельну ділянку.

3. ВИСНОВКИ СУДУ

3.1. Щодо заяви позивача про повернення клопотання відповідача 2 про закриття провадження на підставі ч. 4 ст. 170 Господарського процесуального кодексу України у зв`яку із незазначенням у клопотанні відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету у юридичної особи, то суд вважає, що відсутність таких відомостей не позбавило позивача права ознайомлення з таким клопотанням і висловлення позиції стосовно суті такого клопотання, яку представник позивача повідомив суду 10.07.2024. Крім письмового клопотання, представник відповідача 2 усно підтримував клопотання про закриття провадження і в судових засіданнях. Тому з метою дотримання принципу процесуальної економії господарського судочинства і недопущення надмірного формалізму при вирішенні клопотання і врахування його підстав для подальшого вирішення спору, суд не вважає доцільним повертати клопотання відповідача 2 без розгляду.

3.2. Розглянувши клопотання представника відповідача 2 про закриття провадження у справі, враховуючи заперечення позивача щодо поданого клопотання, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, оскільки є ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що набрала законної сили.

3.3. Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення по суті позовних вимог у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

3.4. Так, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини 1 статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною 2 статті 175 цього Кодексу.

3.5. У свою чергу, згідно з положеннями пунктів 2, 4, 5 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами; є рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу, прийняте в межах його компетенції в Україні щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, за винятком випадків, коли суд відмовив у видачі виконавчого документа на примусове виконання такого рішення; є рішення суду іноземної держави або міжнародного комерційного арбітражу, визнане в Україні в установленому законом порядку, щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

3.6. Передумовою для застосування положень пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України є наявність такого, що набрало законної сили, рішення чи ухвали суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Однак зміна хоча би однієї з наведених складових не перешкоджає особі звернутися до суду з позовною заявою і не дає суду підстави для відмови у відкритті провадження в справі.

3.7. Чинні норми Господарського процесуального кодексу України не позбавляють заявника права на розгляд спору про той же предмет у разі зазначення ним інших підстав позову та надання доказів, якими він обґрунтовує ці підстави (схожі за змістом висновки викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 909/783/20, від 16.11.2021 у справі № 910/694/21, від 01.11.2022 у справі № 925/1152/21, від 28.06.2023 у справі № 910/1182/23).

3.8. Відповідач 2 стверджує, що наявні підстави для закриття провадження у справі, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України, адже є судове рішення у справі № 914/927/19 про закриття провадження.

3.9. Метою застосування зазначених норм процесуального права законодавець визначив як уникнення можливості формування різних висновків і тлумачень щодо наявних між сторонами обставин та правовідносин, так і уникнення застосування можливості подачі нового позову з тим же предметом, з тих же підстав і між тими самими сторонами як засобу, спрямованого на спробу переглянути висновки судів за результатами розгляду попереднього позову, що не відповідатиме принципу юридичної визначеності.

3.10. Подання позивачем нового позову про той самий предмет і з тих самих підстав, з яких прийнято рішення в іншій справі, яке вже набрало законної сили, фактично зводиться до нового слухання справи та нового її вирішення, що не відповідає принципу юридичної визначеності та суперечить положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

3.11. Наведене узгоджується з усталеною позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30.01.2024 у справі № 916/2638/23, від 06.06.2024 у справі № 924/1331/23.

3.12. Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду із вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

3.13. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Разом з тим не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (такі правові висновки викладено в пунктах 7.42, 7.43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15).

3.14. Водночас правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги (такий висновок сформульовано в пункті 6.55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19).

3.15. Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

3.16. Так, у провадженні Господарського суду Львівської області перебувала справа № 914/927/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Львівське обласне підприємство «Агротехобмін» до Лапаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області (замінено правонаступником - Зимноводівською сільською радою Львівського району Львівської області) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «Джерело» про визнання недійсним рішення Лапаївської сільради від 06.05.2010 № 256 «Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення для здійснення підприємницької діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «Джерело»; визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.06.2010, що укладений між Лапаївською сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «Джерело», посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського нотаріального округу Львівської області, зареєстрованого в реєстрі за № 1047.

3.17. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 02.09.2019 провадження у справі № 914/927/19 закрито. Ухвала аргументована наявністю передбаченої пунктом 6 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України підстави для закриття провадження в справі в зв`язку з припиненням Товариства з обмеженою відповідальністю Львівське обласне підприємство «Агротехобмін» як юридичної особи на виконання рішення Господарського суду Львівської області від 12.02.2002 у справі № 5/185-18/27, яким скасовано державну реєстрацію позивача.

3.18. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 11.01.2023 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Львівське обласне підприємство «Агротехобмін» про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду Львівської області від 02.09.2019 у справі № 914/927/19, яку (заяву) було подано позивачем 23.12.2022.

3.19. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 09.03.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Львівське обласне підприємство «Агротехобмін» про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду Львівської області від 02.09.2019 у справі № 914/927/19 задоволено. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 02.09.2019 скасовано. Поновлено провадження у справі № 914/927/19 та продовжено провадження в цій справі зі стадії підготовчого провадження з призначенням підготовчого засідання на 28.03.2023.

3.20. Ухвала мотивована тим, що нововиявленою обставиною є встановлений рішенням Господарського суду Львівської області від 25.10.2022 у справі № 914/1585/22, яке набрало законної сили, факт неправомірності дій реєстратора щодо скасування державної реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю Львівське обласне підприємство «Агротехобмін» і, як наслідок, скасування припинення такої юридичної особи. Тобто фактично існує обставина юридичного не припинення позивача як юридичної особи, яка існує з 02.10.1995 і на теперішній час. Якщо б при постановленні ухвали від 02.09.2019 у справі № 914/927/19 була відома обставина існування, а не припинення Товариства з обмеженою відповідальністю Львівське обласне підприємство «Агротехобмін», то така обставина обов`язково вплинула би на остаточний висновок суду щодо вирішення спору та провадження у справ не було б закрито.

3.21. Постановою Західного апеляційного господарського суду від 24.08.2023 ухвалу Господарського суду Львівської області від 09.03.2023 у справі № 914/927/19 скасовано, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Львівське обласне підприємство «Агротехобмін» про перегляд ухвали Господарського суду Львівської області від 02.09.2019 за нововиявленими обставинами залишено без розгляду.

3.22. Постанову мотивовано тим, що з врахуванням системного аналізу змісту статей 118, 119, 321 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції вважає, що за своєю правовою природою встановлений пунктом 1 частини 2 статті 321 цього Кодексу строк у три роки є преклюзивним (припиняючим), тобто таким, сплив якого спричиняє припинення самого права, за реалізацією якого звертається особа, та він не може бути відновлений, незалежно від причин його пропуску.

3.23. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Львівське обласне підприємство «Агротехобмін» залишено без задоволення, а постанову Західного апеляційного господарського суду від 24.08.2023 у справі № 914/927/19 залишено без змін.

3.24. Завданням суду при розгляді клопотання про закриття провадження у справі, що розглядається, є оцінка суб`єктного складу, предмету та підстав позову у справі №914/927/19 та №914/1068/24.

3.25. Суд враховує, що позовні вимоги у справі № 914/1068/24 у порівнянні з предметом спору у справі № 914/927/19 доповнено вимогою про визнання недійсним та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0526, виданий 05.04.2011 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.06.2010, що укладений між Лапаївською сільською радою та ТОВ «НДВП «Джерело», зареєстрованого в реєстрі за №1047.

3.26. Однак у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 9901/433/18 зазначено, що при зміні однієї альтернативної позовної вимоги іншою, або при виділенні з позову, який вже заявлено, частини позовних вимог в окремий позов, тотожність предмета позову зберігається.

3.27. Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 927/977/23 від 25.04.2024).

3.28. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

3.29. Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема у статті 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України, а відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.

3.30. Необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів. Зміна предмету позову можлива, зокрема у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

3.31. Позивач у справі звернувся до суду за захистом порушеного відповідачем 2, на переконання позивача, права на постійне користування земельною ділянкою, внаслідок набуття відповідачем 2 у власність спірної земельної ділянки.

3.32. Позивачем обрано спосіб захисту порушеного права: звернення до суду з позовними вимогами про визнання недійсним рішення сільської ради про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення для здійснення підприємницької діяльності та вимога про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки. Крім того, як було зазначено судом, у справі № 914/1068/24 заявленого вимогу про визнання недійсним та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку.

3.33. Підставами для визнання недійсним акта (рішення) є його невідповідність вимогам законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі (Постанова ВС КЦС від 01.02.2023 року у справі № 344/16785/19).

3.34. Державний акт на право власності на земельну ділянку Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково - дослідницьке виробниче підприємство «Джерело» видано на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки серії ВМХ № 258640 від 15.06.2010, тому вимога про оскарження державного акта є похідною від вимоги про визнання недійсним договору купівлі - продажу, яка у свою чергу також є похідною від рішення органу місцевого самоврядування від 06.05.2010, на підставі якого оскаржуваний договір укладено.

3.35. Доповнена третя позовна вимога не є зміною способу захисту позивача, є похідною від двох попередніх вимог. Її задоволення залежить виключно від задоволення двох попередніх вимог, тотожних із заявленими у справі № 914/927/19, та від аналізу тих самих підстав позовних двох вимог у цій справі, які є тотожними зі справою № 914/927/19. Тобто додаючи третю позовну вимогу, позивач залишає ті самі підстави позову, той самий спосіб захисту, спрямований на припинення права власності відповідача, і така вимога не є самостійною, адже правового режиму майна при чинності рішення і договору не змінює. Тому вимога про оскарження державного акта на право власності фактично є альтернативною позовною вимогою, а суті, способу і підстав позову, заявленого у справі № 914/927/19, не змінює, що узгоджується із зазначеною вище позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 11.04.2018.

3.36. Щодо підстав заявлених позовних вимог у справі № 914/927/19 та № 914/1068/24, то суд зазначає, що в обох справах, незважаючи на доповнення підстав обставиною проведення експертизи, вони є тотожними - порушення права позивача на постійне користування земельною ділянкою.

3.37. У постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18 наведено такий правовий висновок: «Підставами заявленого позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача».

3.38. Як вказувалось вище, не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (такі правові висновки викладено в пунктах 7.42, 7.43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15). Тому долучення висновку експерта, складеного 19.04.2023, на підтвердження обставини - порушення права позивача на постійне користування земельною ділянкою не змінює підстав позову.

3.39. Зважаючи на викладені вище мотиви, суд вважає, що суб`єктний склад, предмет та підстави заявлених позовних вимог (як фактичні так і правові) у справах № 914/927/19 та № 914/1068/24 є однаковими, незважаючи на доповнення позовних вимог у справі, що розглядається похідною вимогою про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку.

3.40. Суд також зауважує, що приписи п. 3 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України (господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу) є імперативними і не передбачають виключень стосовно підстав закриття попереднього провадження між тими ж сторонами і про той же предмет. Тобто у разі наявності ухвали про закриття провадження незалежно від підстави такого закриття, у суду немає права (компетенції) оцінювати ці підстави в ракурсі того, чи розглядались позовні вимоги по суті, та немає підстав здійснювати повторний розгляд справи про той же предмет, з тих же підстав і між тими ж сторонами.

3.41. Позивач після усунення підстав закриття провадження у 2019 році у справі № 914/927/19 не звертався з новим позовом до суду, а ініціював провадження про перегляд ухвали про закриття провадження за нововиявленими обставинами та отримав кінцеве судове рішення за результатами такого перегляду. Касаційний суд відмовив позивачеві у перегляді ухвали через преклюзивний (припиняючий) характер трирічного строку на звернення із заявою про перегляд та неможливість відновлення такого строку незалежно від причин його пропуску. Тобто позивач реалізовував право на судовий захист на власний розсуд, не був позбавлений доступу до правосуддя та отримав судове рішення за результатами розгляду своїх заяв до суду. Тому суд вважає, що заявлення позивачем тотожного позову є підставою для закриття провадження у цій справі та також не позбавляє позивача доступу до правосуддя. Крім цього, позивач не позбавлений права звертатись з іншими, не тотожними вимогами, до суду з приводу спору про право.

3.42. Отже з огляду на наявність ухвали Господарського суду Львівської області від 02.09.2019 у справі № 914/927/19 між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що і у справі № 914/1068/24, суд доходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі № 914/1068/24 на підставі пункту 3 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України. Таке судове рішення спрямоване на недопущення повторного розгляду спору між тими самими сторонами, з тим самим предметом і з тих самих підстав, з яких прийнято судове рішення в іншій справі (№ 914/927/19), яке вже набрало законної сили (02.09.2019), тобто нового слухання справи та нового її вирішення, адже це не відповідає принципу юридичної визначеності та суперечить положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

3.43. Суд роз`яснює, що відповідно до положень ч. 3 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

3.44. Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

3.45. Позивачем не заявлено клопотань про повернення йому сплаченого судового збору з Державного бюджету України, підстав покладати відшкодування судового збору на відповідача не встановлено, тому сплачений судовий збір залишається за позивач.

Керуючись ст. ст. 2, 175, 231, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково - дослідницьке виробниче підприємство «Джерело» про закриття провадження задовольнити.

2. Провадження у справі № 914/1068/24 закрити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 29.07.2024.

Суддя Матвіїв Р.І.