ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2024 року м.Дніпро Справа № 904/3734/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Верхогляд Т.А. - доповідач

суддів: Іванова О.Г., Паруснікова Ю.Б.,

секретар судового засідання Зелецький Р.Р.

представники сторін у судове засідання не з`явилися

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 06.12.2023 року у справі № 904/3734/20 (суддя Фещенко Ю.В.) (п/п 36705)

за позовом Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго" (м. Київ)

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" (м. Дніпро)

про стягнення 99 000,00 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 06.12.2023 року у справі № 904/3734/20 скаргу Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго" на дії та бездіяльність приватного виконавця Журида Сергія Миколайовича (вх. суду 16337/23 від 04.04.2023 року; новий розгляд вх. суду № 60375/23 від 23.11.2023 року) залишено без розгляду.

Ухвала обґрунтована тим, що Акціонерним товариством "Страхова компанія "Інго" подано скаргу після закінчення процесуального строку, встановленого законом, а клопотання про поновлення такого строку не заявлено, таким чином скарга Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго" на підставі ч. 2 ст. 118 ГПК України підлягає залишенню без розгляду.

Також суд зазначив, що окремою підставою для залишення скарги без розгляду є неявка належним чином повідомленого скаржника (представника) у судове засіданні 06.12.2023 року та неподання ним заяви про розгляд скарги без участі його представника.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, Акціонерне товариство "Страхова компанія "Інго" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на нез"ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить вказану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що:

- суд порушив вимоги ст. 116 ГПК України, не з`ясував, чи почався перебіг процесуальних строків на звернення із скаргою на дії приватного виконавця Журида С.М., і з якої саме дати АТ "Страхова компанія "Інго" вважається обізнаним про ймовірність порушення його права у виконавчому провадженні;

- приватним виконавцем порушені вимоги, передбачені п. 4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження", який зобов`язує виконавця повернути невикористані кошти авансового внеску; обов`язок з повернення коштів, які є коштами стягувача, оплачені для виконання рішення суду як авансовий внесок, не обмежується строком 10 днів, тобто є триваючим порушенням;

- приймаючи оскаржуване рішення, суд не врахував позицію Верховного Суду у справі №760/19348/20, згідно з якою неправомірна бездіяльність виконавця може бути оскаржена упродовж усього часу її перебігу, а також, що допущене виконавцем у даному випадку порушення також є триваючим;

- у силу приписів ст.ст.11, 13 Закону України "Про виконавче провадження" порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями, а у даному випадку виконання покладеного на приватного виконавця обов`язку з повернення авансового внеску, не є підставою для скасування такого рішення чи виконання дії, отже у скаржника, як у стягувача, при встановленні бездіяльності виконавця не було необхідності в подачі клопотання щодо поновлення строків, як це зазначає суд першої інстанції;

- законодавством не встановлений термін повернення коштів невикористаного авансового внеску, також не передбачено, що для повернення коштів стягувач повинен робити відповідну заяву, оскільки повернення авансового внеску є обов`язком виконавця;

- судом не встановлено, чи було прийнято виконавцем рішення про задоволення чи відмову у задоволенні заяви про повернення внесків, після чого суд міг би застосувати десятиденний строк на оскарження його бездіяльності як суб`єкта владних повноважень.

Отже, на думку скаржника, строки на оскарження дій та бездіяльності приватного виконавця ним не пропущені, тому необхідності подавати клопотання про поновлення строків не виникло.

Відповідач та приватний виконавець своїм процесуальним правом не скористалися, відзив на апеляційну скаргу не надали.

Відповідно до ч.3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2024 року для розгляду справи №904/3734/20 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Верхогляд Т.А. (доповідач) суддів: Кощеєва І.М., Дарміна М.О.

12.02.2024 року судді: Кощеєв І.М., Дармін М.О. подали заяву про самовідвід у справі №904/3734/20. Заява мотивована наявністю підстав, передбачених ч.3 ст. 36 ГПК України.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.02.2024 року заяву суддів Дарміна М.О., Кощеєва І.М. у справі 904/3734/20 (п/п 36705) - задоволено.

Справу №904/3734/20 передано для визначення складу суду в порядку, встановленому ст. 32 ГПК України.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.02.2024 року для розгляду справи №904/3734/20 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Верхогляд Т.А. (доповідач), суддів: Іванова О.Г., Паруснікова Ю.Б..

Ухвалою суду від 14.02.2024 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 03.04.2024 року.

Ухвалою суду від 03.04.2024 року розгляд справи відкладено на 03.07.2024 року.

У судове засідання 03.07.2024 року представники сторін не з`явилися, про час та місце засідання повідомлені належним чином.

У судовому засіданні 03.07.2024 року судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази, що стосуються фактів, на які скаржник посилається в апеляційній скарзі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про наступне.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Як вбачається з матеріалів справи, у липні 2020 року Акціонерне товариство "Страхова компанія "Інго" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просило суд стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" суму страхового відшкодування у розмірі 99 000 грн. 00 коп.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 28.09.2020 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" на користь Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго" - 99 000 грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору розмірі в розмірі 2 102 грн. 00 коп.

На виконання згаданого рішення господарського суду 20.10.2020 року видано наказ про примусове його виконання, який з відповідною заявою про відкриття виконавчого провадження було направлено на виконання до приватного виконавця Журида Сергія Миколайовича.

Матеріали справи свідчать також про те, що Акціонерним товариством "Страхова компанія "Інго" на користь приватного виконавця Журида С.М. сплачені грошові кошти в загальній сумі 8 030 грн. 29 коп. з призначенням платежу "на виконання наказу №904/3734/20 від 20.10.2020 Господарського суду про стягнення з СК Домінанта на користь СК Інго Боргу" (а.с.104-106 т.1), а саме: згідно з платіжною інструкцією № 16247 від 12.10.2020 року на суму 2 022 грн. 04 коп.; згідно з платіжною інструкцією № 17565 від 03.11.2020 року на суму 2 506 грн. 90 коп.; згідно з платіжною інструкцією № 18130 від 12.11.2020 року на суму 3 501 грн. 35 коп.

01.12.2020 року приватний виконавець Журида С.М. повернув виконавчий документ - наказ господарського суду Дніпропетровської області № 904/3734/20 від 28.09.2020 року стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 10 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження".

АТ "Страхова компанія "Інго" звернулося до приватного виконавця Журида С.М. із заявою б/№ від 30.11.2021 року, в якій просило повернути авансові платежі, які сплачені згідно з вказаними вище платіжними інструкціями (а.с. 107 т.1).

Відповіді на вказану заяву приватним виконавцем Журида С.М. не надано, грошові кошти в загальній сумі 8 030 грн. 29 коп. скаржнику не повернуті.

Акціонерне товариство "Страхова компанія "Інго" звернулося до господарського суду із скаргою на дії та бездіяльність приватного виконавця (вх. суду 16337/23 від 04.04.2023 року; новий розгляд вх. суду № 60375/23 від 23.11.2023), в якій просить суд:

- визнати дії приватного виконавця Журида Сергія Миколайовича незаконними;

- зобов`язати приватного виконавця Журида Сергія Миколайовича повернути невикористані кошти авансового внеску: в сумі 2 022 грн. 04 коп., сплачені відповідно до платіжної інструкції № 16247 від 12.10.2020; в сумі 2 506 грн. 90 коп., сплачені відповідно до платіжної інструкції № 17565 від 03.11.2020; в сумі 3 501 грн. 35 коп., сплачені відповідно до платіжної інструкції № 18130 від 12.11.2020, на рахунок стягувача - Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго", після повернення без виконання наказу про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" на користь Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго" боргу в розмірі 99 000 грн. 00 коп. та витрат по сплаті судового збору в розмірі 2 102 грн. 00 коп.

На думку скаржника бездіяльність приватного виконавця полягає в тому, що з грудня 2020 року (з дати повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання) до цього часу приватний виконавець не вчинив жодних дій щодо повернення авансових внесків. Така бездіяльність триває і на час подачі скарги. Тобто порушення приватним виконавцем вимог законодавства є триваючим.

За результатом розгляду скарги, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.04.2023 року скаргу Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго" на дії та бездіяльність приватного виконавця задоволено, визнано дії приватного виконавця Журида Сергія Миколайовича незаконними та зобов`язано останнього повернути невикористані кошти авансового внеску: у сумі 2 506 грн. 90 коп., сплачені відповідно до платіжного доручення № 17565 від 03.11.2020 року у сумі 2 022 грн. 04 коп., сплачені відповідно до платіжного доручення № 16247 від 12.10.2020 року у сумі 3 501 грн. 35 коп., сплачені відповідно до платіжного доручення № 18130 від 12.11.2020 року на рахунок стягувача Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго" після повернення без виконання наказу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" на користь Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго" боргу в розмірі 99 000 грн. 00 коп. та витрат по сплаті судового збору в розмірі 2 102 грн. 00 коп.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 23.08.2023 року ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 17.04.2023 року у справі № 904/3734/20 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 01.11.2023 року касаційну скаргу Приватного виконавця Журида Сергія Миколайовича задоволено частково, постанову Центрального апеляційного господарського суду від 23.08.2023 року та ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 17.04.2023 року у справі № 904/3734/20 скасовано; справу № 904/3734/20 у скасованій частині передано на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Верховний Суд у вказаній постанові зазначив, що передумовою для розгляду скарги на дії чи бездіяльність державного, приватного виконавця по суті є встановлення факту подання цієї скарги у строк, передбачений ч. 1 ст. 341 ГПК України, або наявності відповідного клопотання та обставин для поновлення такого строку, якщо його було пропущено з поважних причин. Адже, під час оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, на виконанні яких перебуває виконавчий документ господарського суду, слід дотримуватися відповідних положень ГПК України, вміщених у розділі VI "Судовий контроль за виконанням судових рішень". Відсутність в оскаржуваних судових рішеннях достеменного встановлення істотних обставин щодо початку та закінчення перебігу процесуального строку для звернення із скаргою до суду, факту дотримання стягувачем цього строку, може свідчити про передчасність висновків судів прийняття до розгляду скарги та не можуть зумовити обов`язок суду щодо її розгляду скарги по суті в порядку ст. 343 ГПК України, оскільки нормами ГПК України імперативно визначено, що пропущений процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлено за відповідних обставин судом виключно за клопотанням особи, що подає скаргу. Протилежні дії суду порушуватимуть права інших учасників спору (зокрема виконавця, дії якого оскаржуються ) та загальні засади господарського судочинства, а саме його диспозитивності, рівності перед законом і судом та змагальності сторін.

За результатами нового розгляду, місцевим господарським судом постановлено у даній справі оскаржувану ухвалу від 06.12.2023 року.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист, яка охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року № 18-рп/2012).

Положеннями ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Приписами ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначені права та обов`язки виконавців, закріплена обов`язковість вимог виконавців.

Пунктом 10 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

При поверненні стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання стягувачу повертається сплачений ним авансовий внесок (частина 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження").

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Згідно з ч.ч.1, 5 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", статтею 36 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Статтями 339, 340 ГПК України передбачена можливість оскарження боржником або стягувачем дій/бездіяльності державного виконавця до того суду, який видав виконавчий документ на виконання свого рішення. Така скарга подається з метою судового контролю за виконанням судового рішення, ухваленого у відповідній справі.

Стаття 74 Закону України "Про виконавче провадження" є загальною нормою по відношенню до статей 339 341 ГПК України, адже застосовується до більш широкого кола відносин: 1) відносин, які виникають при оскарженні дій щодо виконання будь-якого виконавчого документа, а не тільки рішення суду; 2) відносин, які виникають при оскарженні дій державного виконавця не тільки до суду, але й до органів державної виконавчої служби.

Під час оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, на виконанні яких перебуває виконавчий документ господарського суду, слід дотримуватися відповідних положень ГПК України, які знаходяться у розділі VI "Судовий контроль за виконанням судових рішень", зокрема, щодо права на звернення зі скаргою у строк десять календарних днів, визначений пунктом "а" частини першої статті 341 цього Кодексу (такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.09.2019 року у справі № 920/149/18 (провадження № 12-297гс18), у постановах Верховного Суду від 15.02.2024 року у справі № 909/524/19, від 19.03.2024 року у справі № 909/992/19.

Відповідно до п. "а" ч.1 ст. 341 ГПК України відповідну скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (ч.2 ст. 341 ГПК України).

Щодо досліджуваної справи, то АТ "Страхова компанія "Інго", звернувшись до приватного виконавця Журида С.М. із заявою від 30.11.2021 року щодо повернення авансових платежів на загальну суму 8 030 грн. 29 коп., навіть не отримавши задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні, незалежно від того, чи отримав заявник від приватного виконавця певні документи виконавчого провадження або відповіді.

З відповідною скаргою Акціонерне товариство "Страхова компанія "Інго" звернулось до суду лише 04.04.2023 року, тобто за межами встановленого десятиденного строку, з урахуванням презумпції обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні. Звертаючись до суду, заявник не просив суд поновити пропущений строк на звернення зі скаргою.

При цьому, товариством не наведено у скарзі жодних обставин та/або поважних причин, які б свідчили про неможливість з`ясування результатів розгляду його заяви від 30.11.2021 року, починаючи з грудня 2021 року та подання скарги на дії приватного виконавця у встановлений законом строк (десять днів від дня, коли приватний виконавець повинен був вчинити певну виконавчу дію).

За змістом ст. 74 ГПК України обов`язок доказування поважності причин пропуску процесуальних строків та подача заяви про їх поновлення покладається на зацікавлену сторону.

При зверненні до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність приватного виконавця, саме на скаржника покладається обов`язок доведення наявності непереборних обставин, які унеможливили його звернення з такою скаргою у строк, встановлений законом.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що АТ "Страхова компанія "Інго" не спростовано наявності у нього можливостей контролювати виконавче провадження та своєчасно отримувати інформацію про вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні, а також не наведено об`єктивних, що не залежали від його волі, обставин пропуску строку на подання скарги на дії / бездіяльність державного виконавця.

Між тим, згідно з ч.2 ст. 118 ГПК України скарги, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, що не позбавляє скаржника, з урахуванням ч.2 ст.341 ГПК України, права на звернення з клопотанням про поновлення такого строку.

Відповідно до ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Водночас, за відсутності такого клопотання, із зазначенням в ньому поважних причин пропуску скаржником строку подання скарги у виконавчому провадженні, встановленого пунктом "а" ч.1 ст.341 ГПК України, з огляду на приписи ч.1 ст.119 цього Кодексу та виходячи із закріпленого ГПК України принципу диспозитивності у господарському процесі (ст.14), ініціатива порушення питання щодо поновлення процесуального строку належить учаснику провадження у справі, за відсутності якої у суду відсутні підстави вирішувати питання про поновлення вказаного строку, оскільки суд позбавлений права на цю процесуальну ініціативу (Правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 04.02.2022 року у справі №925/308/13-г).

Отже, з урахування положень наведених вище норм та вищезазначених фактичних обставин справи, враховуючи, що Акціонерним товариством "Страхова компанія "Інго" подано скаргу після закінчення процесуального строку, без клопотання/заяви про поновлення встановленого п."а" ч.1 ст. 341 ГПК України строку для подання скарги на дії та бездіяльність приватного виконавця, місцевим господарським судом зроблено правильний висновок про залишення вказаної скарги без розгляду на підставі ч. 2 ст. 118 ГПК України.

Залишення скарги без розгляду не позбавляє АТ "СК "Інго" права повторно звернутись з цієї скаргою, подавши, з урахуванням ч.1 ст.119 ГПК України, клопотання про поновлення строку для її подання у виконавчому провадженні за правилами ч.2 ст.341 ГПК України.

При цьому колегія суддів критично ставиться до тверджень скаржника про постановлення оскаржуваної ухвали при неповному з`ясуванні обставин, які мають значення для справи, оскільки у даному випадку, на переконання апеляційного господарського суду, приймаючи цю ухвалу, місцевим господарським судом були оцінені усі обставини справи та докази у сукупності, зміст оскаржуваного судового рішення містить підстави та нормативне обґрунтування, з яких виходив суд, дійшовши відповідних висновків.

Посилання скаржника на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 22.12.2021 року у справі № 760/19348/20 є необґрунтованими з огляду на те, що обставини вказаної справи не є релевантними до обставин справи, що розглядається, оскільки питання застосування строків звернення зі скаргою у порядку, визначеному нормами ст.ст. 339 - 341 ГПК України не розглядалось у справі № 760/19348/20, правові висновки щодо застосування зазначених норм права у тексті зазначеної постанови Верховним Судом не викладалися.

Інші доводи скаржника не знайшли підтвердження під час апеляційного перегляду справи та спростовуються вищевикладеним.

Згідно з п.1 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У цій справі, звертаючись з апеляційною скаргою, скаржник не довів неправильного застосування судом норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятого у справі судового рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги. Ухвалу місцевого господарського суду слід залишити без змін.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст.269, 275, 276, 282 284 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго" - залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 06.12.2023 року у справі № 904/3734/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Постанова складена у повному обсязі 29.07.2024 року.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Ю.Б.Парусніков

Суддя О.Г.Іванов