ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

25 липня 2024 року м.Черкаси справа № 925/49/24

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Г.М.Скиби, за участю секретаря судового засідання А.М. Буднік, у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду розглянув заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Стандарт-Енерджі" від 28.06.2024 (вх.№10483/24 від 28.06.2024) про розстрочення виконання судового рішення у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі", м.Київ, вул.Десятинна,13-Б

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стандарт-Енерджі", м.Черкаси, вул.Святотроїцька,55-А

про стягнення заборгованості у сумі 3979731,25 грн,

без участі повноважних представників сторін.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі" звернулось в Господарський суд Черкаської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стандарт-Енерджі" з вимогами про стягнення заборгованості за договором поставки нафтопродуктів від 01.12.2022 №ЮЕ-0048 в сумі 3979731,25 грн та відшкодування судових витрат в сумі 59695,97 грн.

Рішенням суду від 18.03.2024 позов задоволено повністю та присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Стандарт-Енерджі" (м.Черкаси, вул.Святотроїцька,55А; ; номер рахунку в банку невідомий) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі" (м.Київ, вул.Десятинна,13-Б; ; номер рахунку в банку невідомий) 3979731,25 грн боргу та 59695,97 грн судового збору.

03.04.2024 за вих.№925/49/24/4412/2024 справа №925/49/24 направлена до Північного апеляційного господарського суду на їх вимогу.

28.06.2024 за вх.№10483/24 до суду надійшла заява боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Стандарт-Енерджі" від 28.06.2024 (вх.№10483/24 від 28.06.2024) про розстрочення виконання судового рішення з вимогою розстрочити виконання рішення Господарського суду Черкаської області від 18.03.2024 у справі №925/49/24 строком на десять місяців рівними частинами: до 31.07.2024 403942,72 грн; до 31.08.2024 403942,72 грн; до 30.09.2024 403942,72 грн; до 31.10.2024 403942,72 грн; до 30.11.2024 403942,72 грн; до 31.12.2024 403942,72 грн; до 31.01.2025 403942,72 грн; до 28.02.2025 403942,72 грн; до 31.03.2025 403942,72 грн; до 30.04.2025 403942,74 грн.

Відповідно до ч.1, 2 ст.331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Ухвалою суду від 01.07.2024 відкладено вирішення питання про прийняття до розгляду заяви боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Стандарт-Енерджі" від 28.06.2024 (вх.№10483/24 від 28.06.2024) про розстрочення виконання судового рішення до повернення справи №925/49/24 в Господарський суд Черкаської області.

01.07.2024 за вх.№10156/24 до суду надійшло заперечення позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі", проти задоволення заяви про розстрочення виконання рішення, мотивоване тим, що

відповідач, отримавши на виконання умов договору поставки нафтопродуктів від 01.12.2022 №ЮЕ-0048 дизельне паливо в кількості 67,625 тон на суму 3979731,25 грн (із умовою його оплати окремими сумами або одним платежем протягом 360 днів з дати підписання акту приймання-передачі товару або інших документів, які підтверджують отримання товару) та реалізувавши його на своїх автозаправних станціях в ході здійснення основного виду діяльності (КВЕД 47.30 Роздрібна торгівля пальним) у період з 31.12.2022 до дня розгляду заяви про розстрочення виконання судового рішення (25.07.2024) не здійснив оплати за поставлене дизельне пальне навіть на 1 гривню;

ні під час господарських взаємовідносин, ні в ході розгляду справи відповідачем не було надано відповідей на претензії позивача, відзиву до суду, чи й будь-яких пропозицій щодо мирного врегулювання спору (зокрема перерахування грошових коштів), що свідчить про те, що відповідач (боржник, заявник) наміру добровільного виконання взятих на себе зобов`язань не має, що не виключає і подальшого ухилення від їх виконання, в тому числі шляхом відчуження належного йому майна чи й грошових коштів на користь третіх осіб;

згідно із фінансовою звітністю відповідача за 2023 рік, дохід останнього склав 248670700,00 грн, що свідчить про вжиття боржником заходів, спрямованих виключно на отримання прибутку, а не здійснення розрахунку за отриманий товар з кредиторами;

згідно з витягом з Наказу Міністерства енергетики України від 24.11.2023 №354 Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі" (позивач, стягувач) є критично-важливим підприємством паливно-енергетичного комплексу для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, тож рішення суду від 18.03.2024 у даній справі має забезпечити позивачу його реальне та ефективне виконання.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2024 рішення Господарського суду Черкаської області від 18.03.2024 залишено без змін.

19.07.2024 за вх.№11510/24 справа №925/49/24 повернулась до Господарського суду Черкаської області.

Ухвалою суду від 19.07.2024 розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Стандарт-Енерджі" від 28.06.2024 (вх.№10483/24 від 28.06.2024) про розстрочення виконання судового рішення призначено у судове засідання 25.07.2024; зобов`язано заявника подати суду докази неможливості виконання рішення суду; докази виключності обставин для розстрочення стягнення боргу; докази реального виконання рішення суду при розстроченні стягнення боргу з урахуванням взаємного інтересу сторін.

Учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення цього засідання.

Так, відповідно до п.2 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Згідно із сформованими засобами підсистеми ЄСІТС "Електронний суд" за запитами судді Скиби Г.М.:

- відповідями: від 17.01.2024 №426040 (а.с.34) Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі" () з 20.04.2021 має зареєстрований електронний кабінет в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд"; від 25.07.2024 №2500960 (а.с.238) Товариство з обмеженою відповідальністю "Стандарт-Енерджі" () з 20.03.2024 має зареєстрований електронний кабінет в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд";

з довідками про доставку електронного листа, сформованою засобами підсистеми ЄСІТС "Електронний суд", документ в електронному вигляді "ГПК Ухвала ст.331 (призначення)" від 19.07.2024 у справі №925/49/24 (суддя Скиба Г.М.) було надіслано одержувачам ТОВ "Юнайтед Енерджі" та ТОВ "Стандарт-Енерджі" в їх електронні кабінети та доставлено до останніх 23.07.2024 о 18:10 год.

Однак сторони участі повноважних представників у судове засідання не забезпечили, про причини їх неявки до суду не повідомили. Заявник витребуваних ухвалою від 19.07.2024 документів до суду не подав.

Явка учасників справи обов`язковою не визнавалась.

Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, у зв`язку з чим суд розглянув справу за наявними в ній матеріалами без участі учасників справи, які не з`явились.

Відповідно до ст.233 ГПК України у судовому засіданні приєднано до матеріалів справи вступну та резолютивну частини судового рішення без їх проголошення.

Дослідивши наявні у справі докази суд вважає, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Стандарт-Енерджі" від 28.06.2024 (вх.№10483/24 від 28.06.2024) про розстрочення виконання судового рішення не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно із ч.2 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до норм Господарського процесуального кодексу України:

ч.1 ст.18. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України;

ч.1 ст.326. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За приписами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що стадія виконання судового рішення є частиною правосуддя (рішення у справах "Півень проти України" від 29.06.2004 заява № 56849/00, "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997).

Відповідно до змісту рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Також у рішенні Європейського суду з прав людини від 12.05.2011 у справі "Ліпісвіцька проти України" однозначно визначено про те, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні, у зв`язку з чим виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом, а його тривалість має досягати цілей, зазначених у пункті 1 статті 6 Конвенції щодо права кожної особи на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Існування заборгованості, підтверджене обов`язковим та таким, що підлягає виконанню, судовим рішенням, надає особі, на чию користь воно було винесене, "законне сподівання" на те, що заборгованість буде їй сплачено, та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 06.10.2011 у справі "Агрокомплекс проти України").

Європейський суд з прав людини також наголошував, що виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. У справі "Фуклєв проти України" (рішення від 07.06.2005) Європейський суд з прав людини вказав, що держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці.

Сукупний аналіз рішень Європейського суду з прав людини у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України" достеменно засвідчує його однозначну позицію про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення та констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з Конституцією України.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Тривале невиконання або несвоєчасне виконання національних судових рішень, за виконання яких Україна несе відповідальність, є структурною та системною проблемою, яку визначено в пілотному рішенні Європейського суду з прав людини, і запровадження ефективних засобів юридичного захисту стосовно відповідних порушень є прямим обов`язком держави.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, держава відповідальна за виконання рішення, ухваленого на користь стягувача у цій справі. Тривале невиконання рішення та відсутність засобів захисту прав стягувача на національному рівні спричиняє порушення п.1 ст.6, ст.13 Конвенції та ст.1 Першого протоколу до Конвенції.

Відповідно до ч.1 ст.331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

За приписами частин третьою п`ятої статті 331 цього Кодексу, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Суд наголошує, що розстрочення за своєю суттю є способом виконання зобов`язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановленні наперед, які визначаються судом, та не є підставою для звільнення від його виконання (від відповідальності за його невиконання).

Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв`язку з чим суд оцінює в сукупності докази, що підтверджують зазначені обставини і за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його виконання.

Відстрочка або розстрочка виконання рішення, ухвали, постанови, зміна способу та порядку їх виконання допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки або розстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

Особа, яка подала заяву про розстрочку або відстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки/розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Для належного вирішення питання щодо надання відстрочки/розстрочки виконання судового рішення, суду необхідно з`ясувати чи наявні у справі докази, які б підтверджували добросовісну поведінку боржника і вжиття ним належних заходів для виконання рішення.

Відповідно до норм Господарського процесуального кодексу:

ч.1-4 ст.13. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій;

ст.73. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи;

ст.74. Обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень;

ст.86. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, саме на відповідача (заявник, боржник) в контексті наведених приписів покладається обов`язок доведення існування відповідних підстав. До заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення суду.

До заяви про розстрочення виконання рішення суду у даній справі заявник додав: фінансову звітність малого підприємства станом на 31.12.2023 (а.с.218), згідно з частиною 2 якого "Звіт про фінансові результати за 2023 рік" вбачається, що чистий дохід відповідача від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) становить (в тис.грн) 247687,9 (у порівнянні з аналогічним періодом попереднього року 23239,0); доходи становлять 248670,7 (у порівнянні з аналогічним періодом попереднього року 23275,2); чистий прибуток 5644,0 (у порівнянні з аналогічним періодом попереднього року 281,3), тобто збільшення фінансово-прибуткових показників у 2023 році у порівнянні із показниками за аналогічний період 2022 року.

Заява містить посилання на обставини, які унеможливлюють виконання рішення суду від 18.03.2024 у даній справі одним платежем:

введення та продовження воєнного стану в України, що мало суттєвий вплив на господарську діяльність Товариства (зокрема контрагентами) щодо своєчасного проведення розрахунків за договірними правовідносинами;

наявність заборгованості щодо сплати податків та зборів, а також із заробітної плати (в тому числі мобілізаційних виплат відповідно до с.3 ст.119 Кодексу законів про працю України);

відкриття виконавчого провадження та стягнення заборгованості одним платежем може призвести як до призупинення діяльності Товариства - як постачальника паливних матеріалів, так і до подальшого його банкрутства - як суб`єкта господарської діяльності;

боржник не уникає виконання судового рішення, а, навпаки, шукає способи погашення заборгованості перед позивачем і вважає, що у суду наявні підстави для надання розстрочення виконання рішення терміном на 10 місяців рівними частинами по 403942,42 грн (щомісячно).

Інших суттєвих причин та доказів неможливості або складності процедури виконання рішення суду, а також інших обставин виняткового характеру, які могли б бути розцінені як підстава для розстрочення виконання рішення суду заявником не надано.

Наявність військового стану в державі наразі впливає на господарську діяльність обох підприємств. Сторони по справі знаходяться в рівних економічних умовах.

Беручи до уваги викладене, суд вказує, що аналіз у сукупності представлених відповідачем доказів та враховуючи майнове право і інтерес позивача, рівновагу господарського інтересу сторін, не дає підстав вважати наявними обставини, які ускладнюють виконання рішення або роблять його виконання неможливим.

Виходячи з викладеного вище, приймаючи до уваги недоведеність відповідачем наявність конкретних чи виключних обставин, які суттєво ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення суду в цій справі, беручи до уваги взаємну рівновагу господарського інтересу кредитора та боржника, тривалість невиконання рішення суду, відсутність згоди стягувача для розстрочення виконання судового рішення, у суду відсутні правові підстави для задоволення відповідної заяви боржника про розстрочення виконання рішення суду.

Таким чином заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Стардарт-Енерджі" від 28.06.2024 (вх.суду №10483/24 від 258.06.2024) про розстрочення виконання рішення задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.234, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Стандарт-Енерджі" від 28.06.2024 (вх.№10483/24 від 28.06.2024) про розстрочення виконання судового рішення відмовити.

Ухвала суду набрала законної сили 25.07.2024. Ухвала суду може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду в порядку та у строки, встановлені статтями 254-257 та п.17.5 розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

Направити цю ухвалу сторонам.

Повне рішення складено 25.07.2024

Суддя Г.М. Скиба