ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

22.07.2024 Справа № 905/491/24

Господарський суд Донецької області у складі судді Устимової А.М.,

розглянувши заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» б/н від 15.07.2024, що зареєстрована за №5490/24, про забезпечення позову у справі

за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк»

до відповідача1: Приватного підприємства «Орхідея»,

до відповідача2: ОСОБА_1

про солідарне стягнення 1187301,08 грн, а саме, заборгованості за кредитом у розмірі 892182,85 грн, заборгованості по відсотках в сумі 295118,23 грн

без повідомлення учасників

В С Т А Н О В И В:

Стислий зміст і підстави заяви

15.07.2024 шляхом застосування підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулось до Господарського суду Донецької області з заявою про забезпечення позову, в якій останній просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на рухоме майно, яке належить відповідачу-1 - Приватному підприємству «Орхідея» (далі - ПП «Орхідея»), а саме: вантажний - спеціалізований самоскид червоного кольору марки MAN, модель TGS 35.400, номер кузова НОМЕР_1 , реєстр. номер НОМЕР_2 , право власності на який підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ; спеціалізований вантажний - спеціалізований самоскид червоного кольору марки MAN, модель TGS 35.400 номер кузова НОМЕР_4 , реєстр. номер НОМЕР_5 , право власності на який підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 .

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що відповідач1 тривалий час, а саме з 01.07.2022 року не виконує взяті на себе зобов`язання, не здійснює щомісячних погашень заборгованості по кредиту, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість. Також, відповідач1 та поручитель - відповідач2 не вживають жодних заходів на погашення заборгованості та не мають наміру цього робити, ігноруючи вимоги позивача, хоча й мають майнові ресурси. Відтак, позивач просить накласти арешт на рухоме майно (автомобілі, що належать відповідачу 1 на праві власності), оскільки за вказаних обставин у разі невжиття заходів забезпечення позову у цій справі цілком можливе відчуження відповідачем 1 об`єктів рухомого майна й створення ситуації появи нових власників спірних об`єктів, а відтак і нових судових спорів. Відповідно незастосування заходів забезпеченням позову може призвести ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду. При цьому, обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача 1, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

У заяві про забезпечення позову банком зазначено щодо застосування інституту зустрічного забезпечення з вказівкою на те, що після накладення арешту на майно відповідачі ніяким чином не будуть обмежені у вільному доступі та безперешкодному володінні та користування цим майном.

На підтвердження доводів заяви позивач надав суду копії свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 та НОМЕР_7 .

Процедура провадження у справі у господарському суді

26.03.2024 шляхом застосування підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи АТ КБ «Приватбанк» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до ПП «Орхідея», ОСОБА_1 про солідарне стягнення 1187301,08 грн, а саме, заборгованості за кредитом у розмірі 892182,85 грн, заборгованості по процентам в сумі 295118,23 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на факт порушення з боку відповідачів зобов`язань з повернення грошових коштів, отриманих за кредитним договором № 30073240-КД-3 від 20.09.2022 для придбання автомобіля, який підписаний сторонами із використанням електронного цифрового підпису, а також сплати узгодженого розміру процентів, виконання якого забезпечено порукою згідно договору поруки №30073240-ДП-3/1 від 20.09.2021.

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.03.2024 для розгляду даної справи визначена суддя Устимова А.М.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 01.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/491/24, справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання у справі призначено на 30.04.2024 року о 14:00 год. Ухвалами суду підготовче засідання неодноразово відкладалось, востаннє на 20.08.2024 року о 10:00 год., строк підготовчого провадження судом продовжено.

Згідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 15.07.2024 для розгляду заяви, що зареєстрована за №5490/24, визначена суддя УстимоваА.М.

17.07.2024 через підсистему "Електронний суд" від відповідача 1 надійшло клопотання, в якому останній просить суд направити на електронну адресу: заяву про забезпечення позову з додатками для ознайомлення.

Листом від 17.07.2024 дана заява направлена на електронну адресу відповідача 1.

Правової позиції щодо вимог заяви у письмовій формі відповідачами до суду не направлено.

Дослідивши подані матеріали, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову, за формою та змістом відповідає вимогам, встановленим статтею 139 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Заявником підтверджено сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, надіслання іншим учасникам копій заяви і доданих до неї документів приписи закону не вимагають.

Приймаючи рішення щодо відповідності форми та змісту заяви приписам ст.139 ГПК України суд виходив з того, що ч. 1 ст.141 Кодексу передбачено право суду, а не обов`язок вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Правовий висновок щодо правомірності розгляду заяви у разі відсутності пропозиції щодо зустрічного забезпечення міститься у п. 6.9 постанови Верховного Суду від 25.02.2019 у справі №924/789/18. Висновок щодо відсутності підстав вважати порушенням п.6 ч. 1 ст. 139 ГПК України у разі не зазначення у заяві конкретних пропозицій щодо зустрічного забезпечення висловлено також у постанові Верховного Суду від 29.02.2024 у справі №916/4053/23.

Підстави для прийняття рішення щодо повернення заяви, передбачені ст.140 ГПК України, судом не встановлені.

Згідно п.1 ч.3 ст. 138 ГПК України заява про забезпечення позову подається: 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Заявником при зверненні до суду дотримано правило, встановлене наведеною вище нормою права.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.140 ГПК України).

Внаслідок звернення до суду відповідача 1 з заявою про направлення на адресу його електронної пошти заяви про забезпечення позову для ознайомлення, направлення копії вказаного документу на означену адресу 17.07.2024, з метою надання відповідачу 1 часу для формування та висловлення правової позиції з приводу вимог заяви, суд розглядає заяву про забезпечення позову у розумний строк поза межами строку, що встановлений приписами ч.1 ст.140 ГПК України.

Правова оцінка аргументів та мотиви рішення суду

Перевіривши доводи, викладені у заяві, та додані документи, господарський суд, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам у справі, дійшов висновку про задоволення вимог заяви, зважаючи на таке.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною першою статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту, зокрема, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (постанови Верховного Суду від 21.10.2021 у справі № 910/20007/20, від 10.12.2019 у справі № 910/18739/16 та ін.).

Відповідно забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Зокрема, ч. 1 ст. 136 вказаного Кодексу передбачає, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

До предмета доказування на цій стадії входить лише питання про те, чи може існуючий стан організації правовідносин ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення, якщо це стосується майнових вимог.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності ускладнення чи наявності ризику неможливості поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При цьому, згідно п.11 ч.6 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Згідно п.1 ч.1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що під час розгляду, зокрема, заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно та/або грошові кошти, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватись та розпоряджатись грошовими коштами та/або майном, а тому може застосуватись у справі, у якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів.

Предметом позову у справі №905/491/24 є солідарне стягнення з відповідачів заборгованості в сукупній сумі 1187301,08 грн, а саме, заборгованості за кредитом у розмірі 892182,85 грн, заборгованості по процентам в сумі 295118,23 грн, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем 1 кредитного договору № 30073240-КД-3 від 20.09.2022, виконання якого забезпечено укладанням договору поруки №30073240-ДП-3/1 від 20.09.2021 з поручителем - відповідачем 2.

Отже, АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовними вимогами майнового характеру.

У заяві про забезпечення позову АТ КБ «Приватбанк» просить накласти арешт на рухоме майно, яке належить відповідачу-1 - ПП «Орхідея», а саме: вантажний - спеціалізований самоскид червоного кольору марки MAN, модель TGS 35.400, номер кузова НОМЕР_1 , реєстр. номер AH7175OI; спеціалізований вантажний - спеціалізований самоскид червоного кольору марки MAN, модель TGS 35.400 номер кузова НОМЕР_4 , реєстр. номер НОМЕР_5 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 вантажний - спеціалізований самоскид червоного кольору марки MAN, модель TGS 35.400, номер кузова НОМЕР_1 , реєстр. номер НОМЕР_2 належить на праві власності ПП «Орхідея».

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 спеціалізований вантажний - спеціалізований самоскид червоного кольору марки MAN, модель TGS 35.400 номер кузова НОМЕР_4 , реєстр. номер НОМЕР_5 належить на праві власності ПП «Орхідея».

Відповідач 1 не надав суду доказів протилежного, зокрема, зміни власника рухомого майна на час розгляду заяви.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст. ст. 73, 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України, яка передбачає обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані в обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. При цьому законодавством не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності (постанова Верховного суду від 07.04.2023 у справі №910/8671/22).

Згідно з статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

АТ КБ «Приватбанк» обґрунтовуючи заяву базується на факті ухилення відповідачів від свого обов`язку щодо задоволення вимог кредитора, внаслідок чого вважає, що існує реальний ризик ускладнення виконання рішення суду.

В заяві про вжиття заходів забезпечення позову відсутні обґрунтування на підтвердження того, що відповідачем 1 здійснюються будь-які дії, спрямовані на реалізацію майна на час звернення з заявою, однак при цьому, позивач у тексті заяви припускає, що цілком можливе відчуження відповідачем 1 об`єктів рухомого майна й створення ситуації появи нових власників майна, а відтак і нових судових спорів.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у п. 23 постанови від 03.03.2023 у справі № 905/448/22 звернув увагу на те, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу (така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.04.2018 у справі № 922/2928/17 та у постанові Верховного Суду від 05.08.2019 у справі № 922/599/19).

Крім того, під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Тобто метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. Тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кюблер проти Німеччини" (заява №32715/06).

Накладення арешту на рухоме майно, що належить відповідачу 1, не може призвести до невиправданого обмеження майнових прав скаржника, оскільки арештоване майно фактично залишиться у володінні власника, а буде обмежено лише можливість розпоряджатися ним. Вказане дійсно може слугувати додатковою гарантією для позивача того, що рішення суду у разі задоволення позову, буде реально виконане та позивач отримає задоволення своїх вимог.

Крім того, у разі звернення із позовом про стягнення грошових коштів, саме відповідач має доводити недоцільність чи неспівмірність заходів забезпечення, вжиття яких просить в суду позивач, зокрема і ту обставину, що застосовані заходи забезпечення позову створять перешкоди його господарській діяльності. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.10.2022 у справі №905/446/22.

Відповідач 1 не надав суду доказів на підтвердження того, що застосування заходів забезпечення позову призведе до перешкод у його господарській діяльності.

Враховуючи, що предметом позову АТ КБ «Приватбанк» є вимога до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості в сукупній сумі 1187301,08 грн, а саме, заборгованості за кредитом у розмірі 892182,85 грн, заборгованості по процентам в сумі 295118,23 грн, то виконання в майбутньому судового рішення у цій справі, у випадку задоволення позовних вимог, безпосередньо залежить від тієї обставини, чи будуть наявними у відповідачів, зокрема, у ПП «Орхідея», грошові кошти у відповідному розмірі. Отже, за встановлених судом обставин, застосування заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно в межах ціни позову є безпосередньо пов`язаним з предметом позову.

Задовольняючи вимоги заяви, суд виходить з того, що застосовані заходи забезпечення є розумними, адекватними та співмірними з предметом спору, сприятимуть досягненню балансу інтересів сторін під час вирішення спору, фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечать ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 86, 136, 137, 138-140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» б/н від 15.07.2024, про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно, яке належить відповідачу-1 - Приватному підприємству «Орхідея» (адреса мсіцезнаходження: 84201, Донецька область, Краматорський район, місто Дружківка, вул. Олега Кошового, будинок 39/77, ідентифікаційний код: 30073240), а саме: вантажний - спеціалізований самоскид червоного кольору марки MAN, модель TGS 35.400, номер кузова НОМЕР_1 , реєстр. номер AH7175OI; право власності на який підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ; спеціалізований вантажний - спеціалізований самоскид червоного кольору марки MAN, модель TGS 35.400 номер кузова НОМЕР_4 , реєстр. номер НОМЕР_5 , право власності на який підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 - задовольнити.

Накласти арешт на рухоме майно, яке належить Приватному підприємству «Орхідея» (адреса мсіцезнаходження: 84201, Донецька область, Краматорський район, місто Дружківка, вул. Олега Кошового, будинок 39/77, ідентифікаційний код: 30073240), а саме: вантажний - спеціалізований самоскид червоного кольору марки MAN, модель TGS 35.400, номер кузова НОМЕР_1 , реєстр. номер AH7175OI ; спеціалізований вантажний - спеціалізований самоскид червоного кольору марки MAN, модель TGS 35.400 номер кузова НОМЕР_4 , реєстр. номер НОМЕР_5 .

Стягувач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (адреса місцезнаходження: 01001, м.Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д; ідентифікаційний код: 14360570)

Боржник: Приватне підприємство «Орхідея» (адреса місцезнаходження: 84201, Донецька область, Краматорський район, місто Дружківка, вул. Олега Кошового, будинок 39/77, ідентифікаційний код: 30073240)

Ухвала підписана 22.07.2024.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду згідно приписів ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці Господарського суду Донецької області на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою://dn.arbitr.gov.ua.

Суддя А.М. Устимова