ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

25 липня 2024 року м. ХарківСправа № 832з-24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Усатої В.В.

без виклику представників сторін

розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (вх. № 832 від 23.07.2024) про забезпечення позову до подачі позовної заяви

за позовом Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
до 1. Харківської міської ради (61003, м. Харків, майдан Конституції, 7) , 2. Департамента з інспекційної роботи Харківської міської ради (61003, м. Харків, майдан Павлівський, 4)
про визнання договору оренди укладеним

ВСТАНОВИВ:

23.07.2027 Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Харківської області із заявою про забезпечення позову (вх. № 832), поданою до пред`явлення позову, в якій просить вжити наступні заходи забезпечення позову:

- до вирішення справи по суті заборонити Департаменту з інспекційної роботи Харківської міської ради, Харківській міській раді та її структурним підрозділам вчиняти будь-які дії, направленні на демонтаж нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_2 на земельній ділянці орієнтовною площею 0,0210 га, якій Харківським міським управлінням земельних ресурсів було привласнено кадастровий номер :10:011:0085 згідно з довідкою № 448/11 про кількісні характеристики земельної ділянки, розподілення земель між власниками і користувачами, виданої Управлінням держкомзему у місті Харкові 21.10.2011 року.

В обґрунтування поданої заяви заявник вказує, що 24.10.2011 року між ОСОБА_1 та ліквідатором ФОП ОСОБА_2 Арбітражним керуючим П`яновим Сергієм Васильовичем укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, відповідно до якого Позивачем було придбано наступне нерухоме майно: нежитлову будівлю літ. «А-1» загальною площею 138,4 м2, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 на земельній ділянці загальною площею 0,0210 га, якій Харківським міським управлінням земельних ресурсів сформований кадастровий номер :10:011:0085 згідно з довідкою № 448/11 про кількісні характеристики земельної ділянки, розподілення земель між власниками і користувачами, виданої Управлінням держкомзему у місті Харкові 21.10.2011 року.

Право власності Позивача на вищезазначене нерухоме майно підтверджується також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.01.2014 року № 16686293.

Нежитлова будівля літ. «А-1» загальною площею 138,4 м2, яка знаходиться за адресою: м. Харків, пр.-т Леніна, буд. 64/1, використовується Позивачем у господарській діяльності.

Так зокрема, 19.05.2023 року між ОСОБА_1 (Замовник) та КП «Сучасне місто» (Виконавець) було укладено договір № 1536/15/23 тимчасового користування окремим елементом благоустрою комунальної власності для розміщення тимчасових об`єктів підприємницької та іншої діяльності, відповідно до п. 1.1. якого Виконавець надає Замовнику право тимчасової експлуатації (управління) окремим елементом благоустрою комунальної власності міста Харкова (далі елемент) з метою задоволення соціально-економічних потреб шляхом розміщення тимчасового об`єкта підприємницької діяльності.

Вид елемента: частина покриття вулиці. Місцезнаходження елемента: поблизу будинку № 64 по просп. Науки, Шевченківський район, м. Харків. Площа/розміри елемента: 269,4 кв.м. (п. 2.1., 2.2., 2.3. Договору).

Вид об`єкта: тимчасова споруда з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначеним технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, без улаштування фундаменту (літній майданчик без логотипу).

Функціональне призначення об`єкта бари, кафе, кафетерії (з продажем тютюнових виробів, пива, алкогольних та слабоалкогольних напоїв).

Орієнтовна площа об`єкта за зовнішнім контуром 269,4 кв.м. (п. 3.1., 3.1.1., 3.2. Договору).

Відповідно до п. 4.1. Договору розмір плати за експлуатацію (управління) елемента згідно з Розрахунком становить 50 512,50 грн.

Крім вищезазначеного, 19.05.2023 року між КП «Сучасне місто» (Сторона 1) та ОСОБА_1 (Сторона 2) було укладено договір № 1536-БВ/15/23 про надання безоплатного внеску на відновлення елементів благоустрою комунальної власності м. Харкова, відповідно до якого Сторона 2 надає, а Сторона 1 отримує у власність на безповоротній та безоплатній основі безоплатний внесок на відновлення елементів благоустрою комунальної власності м. Харкова, у тому числі пошкоджених внаслідок воєнних дій.

Разом з тим, 12.07.2024 року позивачем отримано припис Інспекції з благоустрою Департаменту з інспекційної роботи Харківської міської ради № 442/24, яким зобов`язано Позивача у 3-денний строк демонтувати об`єкт: майданчик для харчування біля стаціонарного закладу ресторанного господарства на земельній ділянці комунальної власності, що розташована біля будинку по АДРЕСА_2 .

Не погоджуючись з вищенаведеним заявник вказує, що йому на праві власності належать нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_2 на земельній ділянці загальною площею 0,0210 га, якій Харківським міським управлінням земельних ресурсів сформований кадастровий номер :10:011:0085. Дана земельна ділянка використовується для обслуговування нежитлової будівлі.

Заявник стверджує, що припис Інспекції з благоустрою Департаменту з інспекційної роботи Харківської міської ради № 442/24 є незаконним, оскільки по-перше, порушує його майнові права, спрямований на безпідставне позбавлення його права власності та завдання шкоди майну, і по-друге, підстави для його винесення взагалі відсутні оскільки позивач не порушує вимоги користування земельною ділянкою.

23.07.2024 року заявником (позивачем) скеровано до Відповідача 1 заяву про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою та подальшого передання земельної ділянки в оренду.

В наступному заявником прийнято рішення звернутися до суду із позовною заявою про визнання укладеним договору оренди земельної ділянки загальною площею 0,0210 га кадастровий номер :10:011:0085..

З огляду на вищезазначене, заявник наполягає, що станом на теперішній час наявна потреба у забезпеченні майбутнього позову шляхом вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони Департаменту з інспекційної роботи Харківської міської ради або іншим особам до вирішення справи по суті, вчиняти будь-які дії направленні на демонтаж нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_2 на земельній ділянці загальною площею 0,0210 га, кадастровий номер :10:011:0085.

Крім того, заявник звертає увагу, що в приписі Інспекції з благоустрою Департаменту з інспекційної роботи Харківської міської ради № 442/24 від 12.07.2024 року визначено в 3-денний строк демонтувати об`єкт, та зазначено, що у випадку невиконання зазначених вимог об`єкт буде демонтовано в порядку, передбаченому Правилами благоустрою території міста Харкова, затвердженими рішенням Харківської міської ради від 16.11.2011 року № 504/11.

Відповідні дії Відповідача 2 заявник вважає незаконними та такими, що спрямовані виключно на безпідставне позбавлення права власності ОСОБА_1 та завдання шкоди майну.

Отже, заявник вважає, що в даному випадку є підстави для вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони Департаменту з інспекційної роботи Харківської міської ради або іншим особам до вирішення справи по суті, вчиняти будь-які дії направленні на демонтаж нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_2 на земельній ділянці загальною площею 0,0210 га, якій Харківським міським управлінням земельних ресурсів сформований кадастровий номер :10:011:0085, оскільки у випадку демонтування об`єкта за рішенням Відповідача 2, буде знищено майно, яке на праві власності належить заявнику, а відновлення порушеного права буде потребувати значних зусиль для ОСОБА_1 , так як в результаті виконання протиправного припису, буде непоправно знищено його майно, а відновити порушене право можливо буде лише шляхом подання іншого позову до суду про відшкодування завданих матеріальних збитків.

24.07.2024 представником ФОП ОСОБА_1 до суду подано клопотання за вх. № 18680 про приєднання до матеріалів справи № 832з-24 квитанції про сплату судового збору від 23.07.2024 року № 0.0..1.

25.07.2024 представником ФОП ОСОБА_1 до суду подано заяву про уточнення заяви про забезпечення позову за вх. № 18787, в якій, у зв`язку із перейменуванням проспекта Леніна в м. Харкові відповідно до рішення 1 сесії 7 скликання Харківської міської ради від 20.11.2015 р. № 12/15 «Про перейменування об`єктів топоніміки міста Харкова», заявник просить вимоги заяви про забезпечення позову розглядати в наступній редакції:

Вжити наступних заходів забезпечення позову:

- до вирішення справи по суті заборонити Департаменту з інспекційної роботи Харківської міської ради, Харківській міській раді та її структурним підрозділам до вирішення справи по суті, вчиняти будь-які дії направленні на демонтаж нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_2 на земельній ділянці орієнтовною площею 0,0210 га, якій Харківським міським управлінням земельних ресурсів було привласнено кадастровий номер :10:011:0085 згідно з довідкою № 448/11 про кількісні характеристики земельної ділянки, розподілення земель між власниками і користувачами, виданої Управлінням держкомзему у місті Харкові 21.10.2011 року.

Відповідно до ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, зазначає наступне.

Реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному статтями 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову в судовому процесі.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред`являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, а також ймовірності ускладнення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (подібний правовий висновок викладений упостановах Верховного Суду від 10.10.2019 у справі N 916/1572/19, від 28.10.2019 у справі N 916/1845/19, від 10.09.2020 у справі N 922/3502/19).

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків від заборони відповідачу вчиняти певні дії.

При цьому обґрунтування необхідності забезпечення позову покладається саме на позивача та полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 4 статті 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків від заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів щодо наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Згідно із частиною 11 статті 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Аналогічну правову позицію наведено у постановах від 30.03.2018 року Верховного Суду у справі № 905/2130/17 та від 13.02.2018 року у справі № 911/2930/17.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у цій справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому, обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004у справі № 1- 33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Частиною першою статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Статтею 140 ГПК України встановлено, що залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Так, з поданих до суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу нежитлових приміщень від 24.10.2011 року, укладеного з ліквідатором ФОП ОСОБА_2 Арбітражним керуючим П`яновим Сергієм Васильовичем, було придбано наступне нерухоме майно: нежитлову будівлю літ. «А-1» загальною площею 138,4 м2, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 на земельній ділянці загальною площею 0,0210 га кадастровий номер :10:011:0085.

12.07.2024 року Позивачем отримано припис Інспекції з благоустрою Департаменту з інспекційної роботи Харківської міської ради № 442/24, яким зобов`язано Позивача у 3-денний строк демонтувати об`єкт: майданчик для харчування біля стаціонарного закладу ресторанного господарства на земельній ділянці комунальної власності, що розташована біля будинку по АДРЕСА_2 .

Разом з тим, як свідчить вказаний вище припис, в ньому зазначено, що у випадку невиконання зазначених вимог об`єкт буде демонтовано в порядку, передбаченому Правилами благоустрою території міста Харкова, затвердженими рішенням Харківської міської ради від 16.11.2011 року № 504/11.

В майбутній позовній заяві позивач має намір заявити вимогу визнати укладеним договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,0210 га, якій Харківським міським управлінням земельних ресурсів сформований кадастровий номер :10:011:0085.

Таким чином, в позові по даній справі ОСОБА_1 буде заявлено позовні вимоги, що мають немайновий характер і стосуються визнання укладеним договору оренди земельної ділянки.

Відтак, оскільки судове рішення, у разі задоволення позову, не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку не має застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Аналогічна правова позиція щодо умови застосування заходів забезпечення позову висловлена також Верховним Судом в постанові від 17.10.2018 у справі № 904/2351/18.

Крім того, у пунктах 3.9 та 3.10 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2021 у справі № 922/1930/21 прямо вказується:

«3.9. Верховний Суд зазначає, що, оскільки у даному випадку позивач звернувся до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

3.10. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, зокрема у постановах від 25.02.2019 у справі № 924/790/18, від 11.10.2019 у справі № 910/4762/19, від 21.02.2020 у справі № 910/9498/19, від 30.09.2020 у справі № 910/19113/19, від 30.11.2020 у справі № 910/217/20, від 17.12.2020 у справі № 910/11857/20, від 15.01.2021 у справі № 914/1939/20, від 13.05.2021 у справі№ 916/2761/20)».

Забезпечення позову є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, тому у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, імовірність настання вищезазначених негативних наслідків в разі невжиття таких заходів. Оцінка ефективності заходу забезпечення позову здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник і майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відтак, у разі демонтування майданчика для харчування біля стаціонарного закладу ресторанного господарства на земельній ділянці комунальної власності, що розташована біля будинку по АДРЕСА_2 на виконання припису Інспекції з благоустрою, та у разі задоволення судом позовних вимог про визнання укладеним договору оренди землі Позивач буде змушений звертатися з новими позовами про поновлення свого порушеного права, щодо відшкодування на його користь збитків в зв`язку з пошкодженням його майна, щодо відновлення майданчика, тощо.

Разом з тим, заходи забезпечення позову (з урахуванням заяви про уточнення заяви про забезпечення позову за вх. № 18787 від 25.07.2024) шляхом заборони Департаменту з інспекційної роботи Харківської міської ради або іншим особам до вирішення справи по суті, вчиняти будь-які дії направленні на демонтаж нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_2 на земельній ділянці загальною площею 0,0210 га, якій Харківським міським управлінням земельних ресурсів сформований кадастровий номер :10:011:0085, жодним чином не порушують інтересів Відповідачів та інших осіб, і в той же час дозволять уникнути непорозумінь на період вирішення спору і запобігти порушенню прав не тільки ОСОБА_1 , а й інших осіб, у випадку задоволення позову.

Крім того, суд вважає, що існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Департаменту з інспекційної роботи Харківської міської ради або іншим особам до вирішення справи по суті, вчиняти будь-які дії направленні на демонтаж нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_2 на земельній ділянці загальною площею 0,0210 га, якій Харківським міським управлінням земельних ресурсів сформований кадастровий номер :10:011:0085, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав ОСОБА_1 (у разі задоволення позову), за захистом яких він планує звернутися до суду.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

З огляду на викладене, вбачається наявність зв`язку між заявленими заходами забезпечення позову і предметом спору, співмірність та адекватність заходів із позовними вимогами, порушення чого у випадку задоволення позову нівелюватиме ефективність обраного позивачем способу захисту та може зумовити понесення збитків чи додаткових витрат іншими учасниками спірних правовідносин.

За таких обставин, суд вважає за доцільне вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Департаменту з інспекційної роботи Харківської міської ради або іншим особам до вирішення справи по суті, вчиняти будь-які дії направленні на демонтаж нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_2 на земельній ділянці загальною площею 0,0210 га, якій Харківським міським управлінням земельних ресурсів сформований кадастровий номер :10:011:0085. При цьому, слід враховувати, що вжиття заходів до забезпечення позову шляхом встановлення відповідних заборон не обмежить права та законні інтереси як суб`єктів спірних правовідносин, так і інших осіб, адже такі заходи мають тимчасовий характер та не впливають на діяльність відповідача чи інших учасників спірних правовідносин, в той час, як їх вжиття забезпечить збереження балансу інтересів сторін спірних правовідносин, унеможливить порушення інтересів інших осіб та узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно ст. 141 Господарського процесуального кодексу України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Проте, в даному випадку необхідності в зустрічному забезпеченні не вбачається, оскільки відсутні підстави вважати, що застосування заходів забезпечення позову спричинить понесення збитків.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 136-140, 232-235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (вх. № 832 від 23.07.2024) про забезпечення позову до подачі позовної заяви задовольнити.

Вжити наступні заходи забезпечення позову:

До вирішення справи по суті заборонити Департаменту з інспекційної роботи Харківської міської ради, Харківській міській раді та її структурним підрозділам вчиняти будь-які дії, направленні на демонтаж нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_2 на земельній ділянці орієнтовною площею 0,0210 га, якій Харківським міським управлінням земельних ресурсів було привласнено кадастровий номер :10:011:0085 згідно з довідкою № 448/11 про кількісні характеристики земельної ділянки, розподілення земель між власниками і користувачами, виданої Управлінням держкомзему у місті Харкові 21.10.2011 року.

Ця ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох років: до 26.07.2027.

Стягувачем за цією ухвалою є: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Боржниками за цією ухвалою є:

- Харківська міська рада (61003, м. Харків, майдан Конституції, 7; );

- Департамент з інспекційної роботи Харківської міської ради (61003, м. Харків, майдан Павлівський, 4; ).

Згідно з приписами ст. 235 ГПК України ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду, протягом 10 днів з дня складання повного тексту ухвали, відповідно до ст. 256 ГПК України.

Ухвалу підписано 25.07.2024.

Суддя В.В. Усата

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.