ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 року Справа № 925/1758/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Крейбух О.Г. , суддя Миханюк М.В.

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофрендс» на рішення Господарського суду Вінницької області, ухваленого 15.05.24р. суддею Тварковським А.А. у м.Вінниці, повний текст складено 20.05.24р. у справі № 925/1758/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Красногірське»

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофрендс»

про стягнення 41000 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Процесуальне рішення, яке оскаржується у суді апеляційної інстанції.

1.1. Предметом оскарження в суді апеляційної інстанції є рішення Господарського суду Вінницької області у справі № 925/1758/23 від 15.05.2024.

1.2. Рішенням Господарського суду Вінницької області від 15.05.2024 у справі №925/1758/23 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Красногірське" повністю.

1.3. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофрендс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Красногірське" 41000 грн - попередньої оплати та 2684 грн - витрат зі сплати судового збору.

1.4. Судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12000 грн залишено за відповідачем.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

2.1. Рішення суду першої інстанції, мотивоване тим, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі з огляду на наступне.

2.2. Здійснений позивачем платіж в розмірі 41000 грн слід вважати саме авансом, а не завдатком, позаяк такий платіж не є способом виконання зобов`язання, а лише є способом платежу. Матеріали справи не містять доказів передачі позивачу товару та надання послуг, вартість яких сплачено відповідно до виставленого відповідачем рахунку №221 від 30.09.2021.

2.3. Зобов`язання відповідача щодо повернення суми попередньої оплати виникло за спливом семиденного строку від дня пред`явлення вимоги в порядку ч. 2 ст. 530 ЦК України, тобто за фактом надіслання 25.09.2023 повідомлення про оплату та вимогою про передачу товару і надання послуги обумовлених у сплаченому рахунку. Обставини повернення такого повідомлення за зворотною адресою з підстав відсутності відповідача за юридичною адресою не спростовують факту прострочення.

2.4. Звернення особи щодо повернення боргу з позовною заявою до боржника є одним із варіантів вимоги в розумінні частини другої статті 530 ЦК України. Оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "Красногірське" вже зверталося із позовом до суду про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофрендс" 41000 грн попередньої оплати, тому пред`явлення такого позову можна ототожнювати з вимогою в розумінні частини другої статті 530 ЦК України.

2.5. У справі №925/1758/23 підстава позовних вимог змінилася, позаяк наявні докази направлення Товариством з обмеженою відповідальністю "Красногірське" повідомлення відповідачу про оплату із вимогою про передачу товару і надання послуги обумовлених у сплаченому рахунку.

2.6. За відсутності реагування відповідача на таке повідомлення, будь-яких дій по самовивозу позивач не міг здійснювати. При цьому й за час судового розгляду справи №925/1758/23 відповідач не повідомив про можливість самовивозу позивачем обумовленого товару та щодо можливості надання послуг з установки обладнання, а ст. 693 ЦК України наділяє позивача як покупця правом самостійно визначити спосіб захисту свого порушеного права - правом вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

3. Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу; короткий зміст вимог апеляційної скарги.

3.1. Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофрендс", 06.06.2024 через систему "Електронний суд", звернулось до апеляційного суду з апеляційною скаргою (вх2760/24 від 06.06.2024), в якій просить скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 15.05.2024 по справі №925/1758/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Красногірське" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофрендс" про стягнення 41000 грн та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю; стягнути з ТОВ "Красногірське" (на користь ТОВ "Агрофрендс" судові витрати, які складаються з 12 000,00 гривень витрат на правничу допомогу, понесених позивачем в суді першої інстанції, та із 3220,80 грн судового збору та 5000,00 грн витрат на правничу допомогу, понесених позивачем у суді апеляційної інстанцій.

3.2. Вказує, що рішення у справі №902/243/22 яким було відмовлено в позові має преюдиційний характер у даній справі. Зауважує, що строк виконання зобов`язання з передачі товару за укладеним між сторонами договором визначений вказівкою на подію (події): повідомлення про оплату, самовивіз уповноваженою особою.

3.3. Зауважує, що здійснивши оплату товару, позивач погодився з вищевказаними умовами поставки товару, в тому числі стосовно обов`язкового повідомлення відповідача про таку оплату, а також щодо отримання такого товару шляхом самовивозу уповноваженою особою за наявності відповідних документів.

3.4. Отже, виконання відповідачем обов`язку передачі товару можливе лише за умови виконання позивачем вищевказаних, погоджених сторонами, умов договору.

3.5. З матеріалів справи вбачається, що саме позивачем не було дотримано умов договору та не вчинено необхідних та достатніх дій для одержання товару (робіт, послуг), як то: належне направлення повідомлення про оплату на поштову адресу постачальника, отримання постачальником такого повідомлення, а також вчинення дій по самовивозу.

3.6. Вказане свідчить, що судом не було повно та всебічно з`ясовано всі обставини справи, зокрема щодо встановленого в договорі строку виконання зобов`язання з передачі товару, який визначений вказівкою на подію.

3.7. На думку скаржника, суд необґрунтовано застосував ч. 2 ст. 530 ЦК України, та не застосував норми, закріплені в абз. 2 ч. 1 цієї статті, які підлягали застосуванню, оскільки договором встановлений строк виконання зобов`язання, який визначений вказівкою на подію.

4. Відзиви на апеляційну скаргу, заяви та клопотання, які надійшли від учасників апеляційного провадження, заяви про відводи та самовідводи.

4.1. Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло, що в силу вимог ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскарженого рішення.

4.2. 05.07.2024 від скаржника надійшло клопотання про долучення доказів, а саме копію квитанції до прибуткового касового ордеру №04/07 від 04.07.2024 на суму 5000,00 грн.

4.3. Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до абз. 1 ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

4.4. За приписами ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (абз. 2 ч. 10 ст. 270 ГПК України).

4.5. Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофрендс" на рішення Господарського суду Вінницької області від 15.05.24 у справі № 925/1758/23 за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

4.6. До початку розгляду даної апеляційної скарги по суті, ні під час її розгляду від учасників провадження у даній справі заяв про відвід складу суду чи судді колегії не заявлялося. Суддями колегії самовідводи не заявлялися.

5. Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (стаття 269 ГПК України).

6. Законодавство, яке застосоване апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги.

6.1. Під час розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофрендс» на рішення Господарського суду Вінницької області, ухваленого 15.05.2024 у справі № 925/1758/23 Північно-західний апеляційний господарський суд застосував норми матеріального та процесуального права, висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

6.1.1. Норми матеріального права:

Цивільний кодекс України (далі по тексту постанови також - ЦК України);

Господарський кодекс України (далі по тексту постанови також - ГК України);

Закон України "Про судовий збір".

6.1.2. Норми процесуального права:

Господарський процесуальний кодекс України, в редакції чинній з 15 грудня 2017 року (далі по тексту постанови також - ГПК України);

6.2. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 ст.236 ГПК України).

7. Розгляд апеляційної скарги по суті. Обставини справи.

7.1. Північно-західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.

7.2. Як вбачається з матеріалів справи, Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофрендс" як Постачальником виставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Красногірське" як Покупцю рахунок на оплату 41000 грн з ПДВ №221 від 30.09.2021 за:

- Комплект системи точного землеробства EZ Guide 250, Trimble, DGPS, AG-15 - 1 шт. вартістю 35000 грн з ПДВ;

- Установку обладнання, налаштування, калібрування - 1 послуга вартістю 6000 грн з ПДВ.

7.3. У рахунку вказано: "Оплата цього рахунку означає погодження з умовами поставки товарів. Повідомлення про оплату є обов`язковим, в іншому випадку не гарантується наявність товарів на складі. Товар відпускається за фактом надходження коштів на п/р Постачальника, самовивозом, за наявності довіреності та паспорта".

7.4. Відповідно до платіжного доручення №1984 від 01.10.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю "Красногірське" проведено оплату рахунку №221 від 30.09.2021 на суму 41000 грн.

7.5. Як стверджує позивач та не заперечує відповідач, останній обумовлений товар за фактом оплати його вартості не передав (послуги не виконав), що слугувало підставою для звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Красногірське" з відповідним позовом до суду про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофрендс" 41000 грн отриманої попередньої оплати.

7.6. В свою чергу 25.09.2023 позивач звертався до відповідача із повідомленням про оплату та вимогою про передачу товару і надання послуги обумовлених у сплаченому рахунку, однак реагування Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофрендс" на таку вимогу матеріали справи не містять. При цьому таке повідомлення було направлено відповідачу за адресою реєстрації місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофрендс" та за результатами відстеження поштового пересилання на офіційному сайті АТ "Укрпошта" було повернуто за зворотною адресою з підстав відсутності адресата за вказаною адресою (а.с. 14-18).

7.7. Слід зазначити, що аналогічний спір між такими ж сторонами та таким же предметом розглядався Господарським судом Вінницької області, в результаті чого 19.09.2022 прийнято рішення у справі №902/243/22 про відмову у задоволенні позовних вимог. Таку відмову мотивовано відсутністю доказів вчинення позивачем необхідних дій для одержання товару (послуг), а саме доказів направлення повідомлення про оплату та вчинення дій по самовивозу. Рішення суду від 19.09.2022 у справі №902/243/22 набрало законної сили 20.10.2022, про що у ЄДРСР міститься відповідна відмітка.

7.8. У межах даного спору позов Господарським судом Вінницької області задоволено у повному обсязі (пункти 1.1.-1.4. постанови) з підстав, наведених у розділі 2 даної постанови.

8. Висновок апеляційного суду за результатами розгляду скарги, відхилення доводів апелянта.

8.1. Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши доводи і обґрунтування апеляційної скарги, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції у даній справі без змін, виходячи з наступного.

8.2. Частиною 2 статті 4 ГПК України визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

8.3. Статтею статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

8.4.Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів (стаття 16 ЦК України).

8.4.1. При цьому захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду.

8.5. Згідно положень статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

8.6. За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

8.7. Згідно зі статтею 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

8.8. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

8.9. В силу вимог ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

8.10. Згідно із ч. 1 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

8.11. У відповідності до ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

8.12. Відповідно до статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

8.13. Разом з тим згідно із статтею 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Юридичній особі, що сплатила за товари та послуги на підставі усного правочину з другою стороною, видається документ, що підтверджує підставу сплати та суму одержаних грошових коштів. Правочини на виконання договору, укладеного в письмовій формі, можуть за домовленістю сторін вчинятися усно, якщо це не суперечить договору або закону.

8.14. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частини 1, 2 статті 639 ЦК України).

8.15. За змістом частини 1 статті 640 та частини 2 статті 642 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

8.16. У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

8.17. За наведеного, колегія суддів зауважує, що сторонами укладено змішаний договір у спрощений спосіб, що містить елементи договорів купівлі-продажу та надання послуг.

8.18. Так, відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

8.19. Як передбачено п. 2 ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

8.20. Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст. 632 ЦК України).

8.21. Згідно із ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

8.22. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

8.23. Згідно із ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

8.24. За приписами ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

8.25. Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

8.26. За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

8.27. Разом з тим, щодо правової природи здійсненого позивачем платежу згідно платіжного доручення №1984 від 01.10.2021 на суму 41000 грн, слід зазначити таке.

8.28. Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

8.29. За приписами ч.1 ст. 571 ЦК України якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості.

8.30. Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання.

8.31. На відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, яка підлягає поверненню у випадку не виконання зобов`язання.

8.32. Такі ж висновки підтримав Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01.10.2020 по справі № 361/8331/18.

8.33. Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (висновок про застосування норм права, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 910/12382/17 та підтриманий у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19).

8.34. Отже, здійснений позивачем платіж в розмірі 41000 грн колегія суддів вважає саме авансом, а не завдатком, позаяк такий платіж не є способом виконання зобов`язання, а лише є способом платежу.

8.35. Разом з тим, судова колегія зауважує, що матеріали справи не містять доказів передачі позивачу товару та надання послуг, вартість яких сплачено відповідно до виставленого відповідачем рахунку №221 від 30.09.2021.

8.36. Частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України встановлено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Крім того, слід врахувати позицію Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладену у постанові від 08.02.2019 у справі №909/524/18, що ст. 693 ЦК України наділяє особу саме правом самостійно визначити спосіб захисту свого порушеного права.

8.37. Отже, в силу приписів ч. 1 ст. 530 та ч. 2 ст. 693 ЦК України постачальник повинен повернути покупцеві суму попередньої оплати з наступного дня після закінчення строку постачання.

8.38. Оскільки договір укладений між сторонами у спрощений спосіб та строк постачання та надання послуг не визначений певною датою, застосуванню підлягають приписи ч. 2 ст. 530 ЦК України, відповідно до яких боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

8.39. Відтак зобов`язання відповідача щодо повернення суми попередньої оплати виникло за спливом семиденного строку від дня пред`явлення вимоги в порядку ч. 2 ст. 530 ЦК України, тобто за фактом надіслання 25.09.2023 повідомлення про оплату та вимогою про передачу товару і надання послуги обумовлених у сплаченому рахунку. Обставини повернення такого повідомлення за зворотною адресою з підстав відсутності відповідача за юридичною адресою не спростовують факту прострочення.

8.40. Саме лише зазначення в рахунку №221 від 30.09.2021 поштової адреси Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофрендс" та неотримання вказаним Товариством кореспонденції за юридичною адресою не спростовує факту пред`явлення відповідної вимоги. При цьому зазначення у рахунку обох адрес відповідача (юридичної та поштової) встановлює альтернативну можливість направлення повідомлення на одну із адрес.

8.41. Більше того, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) викладено висновок, який підтримано КЦС ВС від 25.01.2023 у справі № 504/3770/15 (провадження № 61-5699св22), що оскільки статтею 530 ЦК України не передбачено, у який спосіб та в якій формі повинна бути заявлена вимога кредитора до боржника, отже, звернення особи щодо повернення боргу з позовною заявою до боржника є одним із варіантів вимоги в розумінні частини другої статті 530 ЦК України.

8.42. Оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "Красногірське" вже зверталося із позовом до суду про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофрендс" 41000 грн попередньої оплати, тому пред`явлення такого позову можна ототожнювати з вимогою в розумінні частини другої статті 530 ЦК України. Водночас суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у справі №925/1758/23 підстава позовних вимог змінилася, позаяк наявні докази направлення Товариством з обмеженою відповідальністю "Красногірське" повідомлення відповідачу про оплату із вимогою про передачу товару і надання послуги обумовлених у сплаченому рахунку.

8.43. За відсутності реагування відповідача на таке повідомлення, будь-яких дій по самовивозу позивач не міг здійснювати. При цьому й за час судового розгляду справи №925/1758/23 відповідач не повідомив про можливість самовивозу позивачем обумовленого товару та щодо можливості надання послуг з установки обладнання, а ст. 693 ЦК України наділяє позивача як покупця правом самостійно визначити спосіб захисту свого порушеного права - правом вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

8.44. Судом першої інстанції правомірно задоволено позовні вимоги позивача про стягнення грошових коштів із відповідача.

8.45. Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

8.46. Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

8.47. Згідно частин 1, 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

8.48. Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

8.49. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

8.50. Згідно статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

8.51. Скаржник не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог та заперечень.

8.52. За наведеного, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються на його власній оцінці та спростовуються наведеними та встановленими судом обставинами справи.

8.53. Отже, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Вінницької області від 15.05.2024 у даній справі прийняте з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

9. Повноваження суду апеляційної інстанції.

9.1. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

9.2. З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені апелянтом у апеляційній скарзі є необґрунтованими, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення.

9.3. У відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

10. Розподіл судових витрат.

10.1. Як вбачається із матеріалів справи, апелянт за подання апеляційної скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду на рішення Господарського суду Вінницької області, ухваленого 15.05.2024 у справі № 925/1758/23 сплатив квитанцією №3219-0419-3762-4526 від 06062024 судовий збір у розмірі 3220,80 гривень.

10.2. Судовий збір сплачений в порядку та розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір" .

10.3. За змістом статті 129 ГПК України за результатами розгляду апеляційної скарги здійснюється розподіл судових витрат.

10.4. Оскільки апелянту відмовлено у задоволенні апеляційної скарги, в силу приписів статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофрендс» від 06.06.24р. залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Вінницької області від 15 травня 2024 року у справі №925/1758/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Справу №925/1758/23 повернути Господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "28" липня 2024 р.

Головуючий суддя Юрчук М.І.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Миханюк М.В.