ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" липня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/147/22

Господарський суд Одеської області у складі:

судді С.В. Літвінова

при секретарі Т.О. Липі

розглянувши справу за позовом Обслуговуючого кооперативу ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ (65113, Одеська обл., м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, буд. 146/3, )до відповідачів: 1. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ); 2. ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 );3. ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 );4. ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_4 );5. ОСОБА_5 ( АДРЕСА_5 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_5 ) про усунення перешкоди у здійсненні некомерційної господарської діяльності шляхом стягнення

за участю представників:

від позивача: Демидова О.В. - по довіреності

від відповідачів1,2: ОСОБА_6 -адвокат

від відповідачів3,4,5: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року, Обслуговуючий кооператив «ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ» звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , в якому просить суд усунути перешкоди у здійсненні некомерційної господарської діяльності шляхом стягнення 82 598,21 грн., а саме:

- стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) борг із врахуванням інфляційних втрат у розмірі 9 150,04 грн.; 3% річних у розмірі 222,38 грн.; поштові витрати, комісії, судовий збір у розмірі 284,43 грн.; моральну шкоду у розмірі 500 грн., що разом складає 10 156,84 грн.;

- стягнути із ОСОБА_7 (РНОКПП: НОМЕР_6 ) борг із врахуванням інфляційних втрат у розмірі 3 433,16 грн.; 3% річних у розмірі 92,68 грн.; поштові витрати, комісії, судовий збір у розмірі 284,43 грн.; моральну шкоду у розмірі 500 грн., що разом складає 4 310,27 грн.;

- стягнути із ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) борг із врахуванням інфляційних втрат у розмірі 11 105,04 грн.; 3% річних у розмірі 260,29 грн.; штраф у розмірі 620 грн.; поштові витрати, комісії, судовий збір у розмірі 231,63 грн.; моральну шкоду у розмірі 500 грн., що разом складає 12 716,96 грн.;

- стягнути із ОСОБА_8 (РНОКПП: НОМЕР_7 ) борг із врахуванням інфляційних втрат у розмірі 4 497,61 грн.; 3% річних у розмірі 104,50 грн.; поштові витрати, комісії, судовий збір у розмірі 284,43 грн.; моральну шкоду у розмірі 500 грн., що разом складає 5 386,54 грн.;

- стягнути із ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) борг із врахуванням інфляційних втрат у розмірі 16 624,25 грн.; 3% річних у розмірі 394,03 грн.; штраф у розмірі 620 грн.; поштові витрати, комісії, судовий збір у розмірі 284,43 грн.; моральну шкоду у розмірі 500 грн., що разом складає 18 422,70 грн.;

- стягнути із ОСОБА_4 борг із врахуванням інфляційних втрат у розмірі 9 468,92 грн.; 3% річних у розмірі 206,49 грн.; поштові витрати, комісії, судовий збір у розмірі 284,43 грн.; моральну шкоду у розмірі 500 грн., що разом складає 10 459,85 грн.;

- стягнути із ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) борг із врахуванням інфляційних втрат у розмірі 8 504,86 грн.; 3% річних у розмірі 196,81 грн.; поштові витрати, комісії, судовий збір у розмірі 284,43 грн.; моральну шкоду у розмірі 500 грн., що разом складає 9 486,10 грн.;

- стягнути із ОСОБА_9 (РНОКПП: НОМЕР_8 ) борг із врахуванням інфляційних втрат у розмірі 3 769,41 грн.; 3% річних у розмірі 109,87 грн.; поштові витрати, комісії, судовий збір у розмірі 284,43 грн.; моральну шкоду у розмірі 500 грн., що разом складає 4 663,71 грн.;

- стягнути із ОСОБА_10 (РНОКПП: НОМЕР_9 ) борг із врахуванням інфляційних втрат у розмірі 5 507,94 грн.; 3% річних у розмірі 82,87 грн.; штраф у розмірі 620 грн.; поштові витрати, комісії, судовий збір у розмірі 284,43 грн.; моральну шкоду у розмірі 500 грн., що разом складає 6 995,24 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що безпідставне невиконання відповідачами, які є членами Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ", своїх зобов`язань зі сплати внесків перешкоджає діяльності позивача.

За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 07.02.2022 відкрито провадження у справі № 916/147/22.

Представник ОСОБА_1 та ОСОБА_5 адвокат Врона Андрій Валентинович, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову ОК «Вимпел-Південь» до ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , в частині вимог про стягнення коштів із правочину щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.06.2022 у справі № 916/147/22 прийнято часткову відмову позивача від позову в частині заявлених позовних вимог до ОСОБА_9 та ОСОБА_10 і закрито провадження у даній справі в частині позовних вимог у зв`язку з прийняттям судом часткової відмови від позову.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.08.2022 у справі № 916/147/22 прийнято часткову відмову позивача від позову в частині заявлених позовних вимог до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і закрито провадження у даній справі в частині позовних вимог у зв`язку з прийняттям судом часткової відмови від позову.

30.09.2022 до Господарського суду Одеської області надійшла заява Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ" про зміну розміру позовних вимог б/н від 30.09.2022 (вх.№21310/22 від 30.09.2022), яку судом першої інстанції було прийнято до розгляду шляхом постановлення протокольної ухвали та в якій викладено остаточні позовні вимоги до кожного з відповідачів.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 09.11.2022 у справі № 916/147/22 (суддя Бездоля Ю.С.) позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ" 870 грн. членських (щомісячних) внесків та 26,30 грн. судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.05.2023 апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ" задоволено частково. Рішення Господарського суду Одеської області від 09.11.2022 у справі № 916/147/22 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 40 грн. членських (щомісячних) внесків, 19,33 грн. 3% річних, 180,45 грн. інфляційних втрат та 310 грн. штрафу скасовано, позов в цій частині задоволено, в частині розподілу судових витрат змінено, в решті рішення залишити без змін та викладено його резолютивну частину в наступній редакції: "Позов Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ" до ОСОБА_3 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 на користь Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ" 910 грн. членських (щомісячних) внесків, 19,33 грн. 3% річних, 180,45 грн. інфляційних втрат, 310 грн. штрафу та 40,49 грн. витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви. У задоволенні решти позову Обслуговуючого кооперативу "ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_11 відмовити".

13.09.2023 постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу Обслуговуючого кооперативу "Вимпел-південь" на рішення Господарського суду Одеської області від 09.11.2022 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.05.2023, а також додаткову постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.06.2023 задоволено. Рішення Господарського суду Одеської області від 09.11.2022, постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.05.2023 та додаткову постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.06.2023 у справі № 916/147/22 скасовано. Справу № 916/147/22 направлено на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

У постанові від 13.09.2023 по справі № 916/147/22 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду зазначив:

Відповідно до ст.2 Закону "Про кооперацію" членський внесок - це грошовий неповоротний внесок, який періодично сплачується членом кооперативного об`єднання для забезпечення поточної діяльності кооперативного об`єднання; цільовий внесок - грошовий чи інший майновий внесок члена кооперативу, що вноситься понад пай до спеціального фонду кооперативу для забезпечення виконання конкретних завдань кооперативу.

В силу пунктів 13.1, 13.2 Статуту внески членів кооперативу складаються із: вступного внеску - грошового чи іншого майнового неповоротного внеску, який зобов`язана сплатити особа у разі вступу до кооперативу; цільового внеску - грошових, інших майнових та немайнових цінностей членів кооперативу, що вносяться для забезпечення статутної діяльності кооперативу; членського внеску - грошового безповоротного внеску. Вступні, пайові та членські (щомісячні, щоквартальні, експлуатаційні та цільові) внески є обов`язковою умовою членства у кооперативі.

Скасовуючи рішення Господарського суду Одеської області від 09.11.2022 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.05.2023, Верховний Суд дійшов висновку про те, що Суд першої інстанції, мотивуючи відмову у позові в частині стягнення заборгованості зі сплати цільових внесків, помилково послався на те, що у наданих ОК "Вимпел-південь" документах, якими визначені вказані внески, не встановлено порядок та строки їх сплати.

Верховний Суд вважає, що оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій зазначеним вимогам процесуального закону не відповідають.

Неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення цієї справи, та які не можуть бути усунуті Верховним Судом самостійно в силу меж розгляду справи судом касаційної інстанції (ст.300 ГПК).

З огляду на викладене вище, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність скасування оскаржуваних рішень судів попередніх інстанцій та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції з метою з`ясування тих питань, на які Верховний Суд звернув увагу вище в цій постанові, та зокрема:

1) розмежувати вимоги щодо сплати якої саме заборгованості (місячні чи цільові внески) заявлено до кожного із відповідачів;

2) встановити, на підставі чого виник обов`язок зі сплати таких внесків та у якому розмірі (з урахуванням виключної компетенції загальних зборів та можливості делегувати правлінню відповідні повноваження, а також обставин щодо голосування відповідачами за відповідні рішення/оскарження цих рішень);

3) встановити, коли відповідачі набули членство у кооперативі та за який період виник обов`язок зі сплати внесків з урахуванням дати набуття членства;

4) здійснити перевірку обґрунтованості заявлених позивачем похідних вимог (про стягнення інфляційних втрат, 3% річних, поштових витрат, комісії, штрафу та моральної шкоди).

Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 11.12.2023 справу № 916/147/22 передано на розгляд судді Господарського суду Одеської області Літвінову С.В..

13.12.2023 року Господарським судом Одеської області було винесено ухвалу, якою прийнято справу № 916/147/22 до свого провадження та запропоновано сторонам по справі надати письмові пояснення з урахуванням постанови Верховного Суду від 13.09.2023 року.

Представник ОСОБА_1 та ОСОБА_5 адвокат Врона Андрій Валентинович, надав до суду письмові пояснення із врахуванням постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.09.2023 року, в яких просив відмовити у задоволенні позовної заяви Обслуговуючого кооперативу «Вимпел-Південь» до: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в частині вимог про стягнення коштів із правочину щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

08.04.2024 року ухвалою Господарського суду Одеської області було закрито підготовче провадженні у справі № 916/147/22 та призначено справу до судового розгляду по суті за позовною заявою Обслуговуючого кооперативу «Вимпел-Південь» до: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про усунення перешкоди у здійсненні некомерційної господарської діяльності шляхом стягнення.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, врахувавши висновки суду касаційної інстанції, які були викладені у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.09.2023 року, суд дійшов наступних висновків:

Щодо розмежування вимог стосовно сплати якої саме заборгованості (місячні чи цільові внески) заявлено до кожного із відповідачів.

І. Щодо стягнення цільових внесків.

Відповідно до ст.2 Закону "Про кооперацію" членський внесок - це грошовий неповоротний внесок, який періодично сплачується членом кооперативного об`єднання для забезпечення поточної діяльності кооперативного об`єднання; цільовий внесок - грошовий чи інший майновий внесок члена кооперативу, що вноситься понад пай до спеціального фонду кооперативу для забезпечення виконання конкретних завдань кооперативу.

В силу пунктів 13.1, 13.2 Статуту внески членів кооперативу складаються із: вступного внеску - грошового чи іншого майнового неповоротного внеску, який зобов`язана сплатити особа у разі вступу до кооперативу; цільового внеску - грошових, інших майнових та немайнових цінностей членів кооперативу, що вносяться для забезпечення статутної діяльності кооперативу; членського внеску - грошового безповоротного внеску. Вступні, пайові та членські (щомісячні, щоквартальні, експлуатаційні та цільові) внески є обов`язковою умовою членства у кооперативі.

Позивач зазначає, що ОСОБА_3 сплатив встановлені членські внески (цільові) у розмірі 3 280,00 грн та 8 000,00 грн; ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 сплатили встановлений членський внесок (цільовий) у розмірі 3 280,00 грн; отже цей внесок не є предметом спору.

У позовній заяві ОК «Вимпел-Південь» в обґрунтуваннях розрахунку стягнення вказує на нарахування цільового внеску в червні 2018 року у розмірі 3 280 грн. та в серпні 2018 року у розмірі 8 000 грн..

Відповідно до копії витягу з протоколу загальних зборів від 08.08.2018 року, члени кооперативу голосували за оформлення земельної ділянки площею 0,297 га (0,3 га). Протоколом було затверджено цільовий внесок «за оформлення земельної ділянки» у розмірі 8 000 грн. Терміни внесення цільового платежу Загальними зборами не визначено.

Щодо цільового внеску у розмірі 3 280 грн., жодного документу на підтвердження того, що ОК «Вимпел-Південь» узгодило необхідність сплати даного внеску з членами кооперативу та проінформувало останніх про необхідність сплати вказаної суми відповідачами Позивачем не надано, доказів виконання зобов`язання та надання послуг відповідно до сплати даного цільового внеску стороною Позивача також не надано.

З матеріалів справи вбачається, що 01.06.2018 р. між ОК «Вимпел-Південь» (Замовник) та ФОП Моісеєвим М.С. (Виконавець) було підписано договір про надання юридичних та консультаційних послуг № 08/18.

26.12.2019 р. між ОК «Вимпел-Південь» та ФОП Моісеєвим М.С. було підписано додаткову угоду до договору № 08/18, відповідно до якої загальна вартість послуг за договором становить 1 134 548, 86 грн. (один мільйон сто тридцять чотири тисячі п`ятсот сорок вісім гривень, 86 копійок), з яких 394 524, 86 грн.:

- реєстрація права власності на адміністративну будівлю (диспетчерську);

- реєстрація права власності на 115 машиномісць;

- технічний паспорт на майновий комплекс (автостоянка);

- технічні паспорти на 115 машиномісць;

- планово-картографічні матеріали М 1:2000, М 1:500.

740 024 грн. вартість послуг за:

- реєстрацію права власності на паркан;

- реєстрація права власності на асфальтне покриття загального користування;

- реєстрація права власності на рем бокс;

- технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості);

- формування земельної ділянки (0,297 га) як об`єкту цивільних прав (присвоєнням кадастрового номеру).

У даній додатковій угоді також вказано, що послуги на суму 394 524,86 грн. Замовником виконано, що підтверджується актами наданих послуг від 31.07.2018 р та від 26.12.2019 р. (як вказано у додатковій угоді), однак копій даних актів наданих послуг на підтвердження їх виконання Позивачем до суду не надано.

Також даною додатковою угодою закріплено термін виконання послуг на суму 740 024 грн. до 31.03.2021 р..

Судом також береться до уваги твердження відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про те, що зобов`язання щодо виконання послуг на суму 740 024 грн., виконавцем ФОП Моісеєвим М.С. не було виконано в строк, передбачений у додатковій угоді до договору № 08/18. Більш того, останнім не виконано даних зобов`язань та не надано вказані послуги й до теперішнього часу, адже в матеріалах справи відсутні копії актів наданих послуг.

Таким чином, послуги Виконавця, за які передбачено цільовий платіж у розмірі 8 000 грн. з кожного відповідача - Позивачем до суду надано не було.

Суд звертає увагу, що відновлення прав Позивача щодо компенсації коштів із резервного фонду кооперативу за невиконане зобов`язання за договором юридичних та консультаційних послуг має відбуватись шляхом розірвання вказаного договору та повернення оплати за невиконані послуги.

У свою чергу, Позивач намагається компенсувати кошти резервного фонду кооперативу, витрачені на невиконані юридичні послуги шляхом стягнення даних коштів з членів кооперативу, що не можливо вважати за ефективний спосіб захисту порушених прав, адже в такому випадку, Позивач відновлює свої права щодо компенсації коштів статутного фонду шляхом порушення прав власне членів кооперативу, а не шляхом стягнення сплачених коштів з Виконавця.

У Постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 910/7164/19 від 28.05.2020 р., Верховний Суд висловив наступну позицію:

«Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, ніж тим, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення / захисту в обраний спосіб.

Так, для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує її права й охоронювані законом інтереси.»

ІІ. Щодо стягнення щомісячних внесків.

Рішенням загальних зборів ОК "Вимпел-Південь", оформленим протоколом від 18.01.2018 №б/н, зокрема, затверджено з 01.01.2018 розмір щомісячного членського внеску - 310,00 грн. Також цим рішенням загальні збори кооперативу надали правлінню право приймати рішення про зміну розміру та порядку сплати щомісячних членських внесків, а також, у разі потреби, цільових та додаткових внесків без обов`язкового затвердження черговими або позачерговими загальними зборами.

16.04.2018 правління ОК "Вимпел-Південь" прийняло рішення, оформлене протоколом від 16.04.2018 №01/П, яким встановило з 01.01.2018 розмір щомісячного внеску для діючих та тимчасових членів кооперативу в розмірі 310,00 грн, для третіх осіб - 600,00 грн, а з квітня 2018 року розмір щомісячних внесків: для діючих членів кооперативу 550,00 грн, для інших - 600,00 грн.

Рішенням загальних зборів ОК "Вимпел-Південь", оформленим протоколом б/н від 31.10.2019, вирішено, зокрема, залишити незмінним щомісячний внесок у розмірі 450,00 грн.

Відповідно до ст.15 Закону "Про кооперацію" вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу.

Згідно з цією статтею до компетенції загальних зборів членів кооперативу належить, зокрема, затвердження статуту кооперативу та внесення до нього змін, прийняття інших рішень, що стосуються діяльності кооперативу; утворення органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, інших органів кооперативу; визначення розмірів вступного і членського внесків та паїв; визначення розмірів, порядку формування та використання фондів кооперативу; прийняття рішень щодо володіння, користування та розпорядження майном.

Рішенням загальних зборів членів кооперативу до компетенції загальних зборів можуть бути віднесені інші питання діяльності кооперативу (ст.15 Закону "Про кооперацію").

Частиною 1 ст.98 ЦК (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу.

Статтею 16 Закону "Про кооперацію" передбачено, що виконавчим органом кооперативу є правління, яке очолює голова, повноваження якого визначаються статутом кооперативу. Виконавчий орган підзвітний вищому органу управління кооперативу і несе перед ним відповідальність за ефективність роботи кооперативу.

Виконавчий орган кооперативу: здійснює управління кооперативом у період між загальними зборами членів кооперативу, забезпечує виконання їх рішень; представляє кооператив у відносинах з органами державної влади та органами місцевого самоврядування, міжнародними організаціями, юридичними та фізичними особами; укладає угоди між кооперативом та іншими особами; діє від імені кооперативу в межах, передбачених статутом кооперативу.

Виконавчий орган може бути наділений іншими повноваженнями, визначеними вищим органом управління кооперативу або статутом кооперативу.

Таким чином, вбачається, що Закон "Про кооперацію" не встановлює виключної компетенції загальних зборів, а правління кооперативу, яке є виконавчим органом, може бути наділене іншими повноваженнями, визначеними вищим органом (загальними зборами).

Отже, загальні збори наділені правом делегувати частину своїх повноважень виконавчому органу кооперативу, які в тому числі мають право визначати розмір щомісячного членського внеску.

ІІІ. Щодо безпідставності та неправомірності вимоги Позивача про стягнення заборгованості за цільовими внесками «на оформлення земельної ділянки», затверджені правлінням ОК «Вимпел-Південь» в червні 2018 року у розмірі 3 280 грн. та в серпні 2018 року у розмірі 8 000 грн.

Позивачем ОК «Вимпел Південь» після подання позовної заяви до суду було надано наступні документи: копія протоколу Загальних зборів ОК «Вимпел Південь» від 08.08.2018 року та копія протоколу Загальних зборів ОК «Вимпел Південь» від 31.10.2019 року.

Судом було детально проаналізовано надані стороною Позивача документи до позовної заяви, в яких міститься інформація про наступні обставини: у 2019 році юридичним департаментом Одеської міської ради було направлено звернення до прокуратури Одеської області, заяву до поліції та скаргу до Міністерства юстиції відносно ОК «Вимпел-Південь», а також про те, що Одеською місцевою прокуратурою № 1 почалось здійснення процесуального керівництва за досудовими розслідуваннями у кримінальних провадженнях № 0000310 та № 0000913, відкритих за заявами про руйнування/пошкодження, захоплення автостоянки, що відноситься до ОК «Вимпел-Південь» за адресою: 65113, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 146/3, внаслідок чого, в вересні 2019 року Одеська місцева прокуратура № 1 в інтересах Одеської міської ради звернулась до суду з позовною заявою про скасування права власності на машиномісця № 53, 73, 8 та 23, що знаходяться у розпорядженні ОК «Вимпел-Південь».

Окрім того, судом було також проаналізовано та взято до уваги надані докази представником ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , з яких зокрема вбачається, що на підставі вищевикладеної інформації з попереднього абзацу, 09.06.2022 р. було подано адвокатський запит № 578-06/22 до Одеської міської ради з проханням надати копії звернення до прокуратури Одеської області, заяву до поліції та скаргу до Міністерства юстиції, складені відносно ОК «Вимпел-Південь», внаслідок яких, в вересні 2019 року Одеська місцева прокуратура № 1 в інтересах Одеської міської ради звернулась до суду з позовною заявою про скасування права власності на машиномісця № 53, 73, 8 та 23, що знаходяться у розпорядженні ОК «Вимпел-Південь».

Також в матеріалах справи міститься інформація, що 09.06.2022 р. було подано адвокатський запит № 577-06/22 до Київської окружної прокуратури міста Одеси з проханням надати інформацію на якій стадії на даний час знаходиться розгляд справи за позовом Одеської місцевої прокуратури № 1 (на даний час Київської окружної прокуратури м.Одеси) про скасування права власності на машиномісця № 53, 73, 8 та 23, що знаходяться у розпорядженні ОК «Вимпел-Південь».

У відповідь на адвокатський запит № 577-06/22, який був наданий до суду представником ОСОБА_1 і ОСОБА_5 та наявний в матеріалах справи, Київською окружною прокуратурою міста Одеси було надано відповідь № 2603, згідно якої повідомлено, що на розгляді Господарського суду Одеської області перебувала справа № 916/3222/19 за позовом Одеської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОК «Вимпел-Південь», державного реєстратора КП «Агенція державної реєстрації» - Сосніної Г.В. про визнання незаконним, скасування рішень державного реєстратора, скасування записів про право власності на машиномісця №№ 53, 23, 8, 73 за адресою: АДРЕСА_6 .

Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.09.2020 р. провадження у справі № 916/3222/19 закрито у зв`язку з відсутністю предмета спору, оскільки, відповідно до наказу Міністерства юстиції України № 2613/5 від 31.07.2020 р. « Про задоволення скарги», висновку колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мінюсту від 10.06.2020 р., інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно оспорювані прокурором та позивачем рішення державного реєстратора скасовані як такі, що неправомірно винесені, а також державним реєстратором скасовано записи про право власності ОК «Вимпел-Південь» на спірні машиномісця № 53, 23, 8, 73 за адресою: АДРЕСА_6 .

У відповідь на адвокатський запит № 578-06/22, який було надано представником ОСОБА_1 та ОСОБА_5 до суду, Одеською міською радою було надано копії наступних документів: копію скарги Одеської міської ради до Міністерства юстиції України від 30.05.2019 року № 99-с, копію листа юридичного департаменту Одеської міської ради на адресу прокуратури Одеської області від 30.05.2019 року № 59-пр/вих. та копію заяви Одеської міської ради на адресу ГУНП в Одеській області від 31.05.2019 року.

В тексті листа юридичного департаменту Одеської міської ради на адресу прокуратури Одеської області та заяви Одеської міської ради на адресу ГУНП в Одеській області від 31.05.2019 року зазначено наступні обставини:

Земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_6 (146/4) знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Одеси та рішенням Одеської міської ради від 27.08.2014 року № 5286-VI внесена до переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів на території м. Одеси (спеціально відведених ділянок). Будь-яких рішень про її відведення іншим особам з метою забудови міською радою не приймалося.

При цьому, факт самовільного зайняття вказаної земельної ділянки СК «Автостоянка «Вимпел-11», членами якого створено ОК «Вимпел-Південь», що є власником частини спірних об`єктів нерухомого майна, встановлено рішення суду, що набрало законної сили.

Так, рішенням Господарського суду Одеської області від 28.09.2017 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 22.11.2017 року, у справі № 916/1717/17 задоволено позов ГО «Захист Одеса» до СК «Автостоянка «Вимпел-11», за участю осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Одеської міської ради, КП «Одестранспарксервіс». Зобов`язано СК «Автостоянка «Вимпел-11» усунути перешкоди в здійсненні балансоутримування місць для паркування шляхом звільнення земельної ділянки загальною площею 1 628 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_7 .

У своїй скарзі до Міністерства юстиції України від 30.05.2019 року № 99-с Одеською міською радою оскаржувались рішення державних реєстраторів КП «Агенція державної реєстрації», якими було зареєстровано право власності ОК «Вимпел-Південь» та інших осіб на 113 об`єктів нерухомого майна, серед яких нежитлове приміщення та 112 машиномісць, розташованих за адресою: АДРЕСА_6 , оскільки вказані рішення державних реєстраторів є незаконними, прийнятими з грубим порушенням встановленого порядку державної реєстрації щодо об`єктів, які взагалі не є об`єктами нерухомого майна, чим порушені права територіальної громади м. Одеси на землю, на якій розташовані такі об`єкти, що є підставами для скасування даних рішень.

За наслідками розгляду вищевказаної скарги, колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів міністерства юстиції надано висновок від 10.06.2020 року, яким колегія рекомендує скаргу Одеської міської ради від 30.05.2019 р. № 99-с задовольнити частково.

На основі вказаного висновку колегії, 31.07.2020 року Міністерством юстиції України видано Наказ № 2613/5, яким скаргу Одеської міської ради від 30.05.2019 р. № 99-с задоволено частково, рішення, прийняті щодо державної реєстрації на 113 об`єктів нерухомого майна скасовано.

Виходячи з вищевикладеної інформації та документів, суд вбачає, що стягнення заборгованості за цільовими внесками «на оформлення земельної ділянки», затверджені правлінням ОК «Вимпел-Південь» в червні 2018 року у розмірі 3 280 грн. та в серпні 2018 року у розмірі 8 000 грн., затверджений протоколом загальних зборів від 08.08.2018 року є безпідставним, оскільки оформлення земельної ділянки та реєстрація права власності на неї неможливі у зв`язку із скасуванням рішень державних реєстраторів щодо реєстрації такого права Міністерством юстиції України у 2020 році на підставі відсутності документів, що надають право ОК «Вимпел-Південь» здійснювати реєстрацію та, відповідно, оформлення земельної ділянки.

Отже суд, з огляду на вищевикладені обставини, приходить до наступного висновку.

Враховуючи все вищевикладене, суд зазначає, що вимоги позивача до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ґрунтуються на несплаті саме цільових внесків, необґрунтованість яких встановлена судом, господарський суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вказаних сум та нарахованих на них інфляційних втрат та 3% річних, та інших похідних вимог.

Окрім того, Господарський суд вказує, що виходячи з наявних матеріалів справи, позовні вимоги до ОСОБА_3 ґрунтуються на несплаті щомісячних внесків. Проаналізувавши наявні матеріали справи, наданий позивачем розрахунок заборгованості по ОСОБА_3 , господарський суд доходить висновку про наявність підстав для часткового стягнення з нього на користь позивача 870 грн. із врахуванням часткових сплат ОСОБА_3 членських (щомісячних) внесків, а тому позовні вимоги до ОСОБА_3 , підлягають частковому задоволенню на суму 870 грн. Щодо стягнення з ОСОБА_3 інфляційних втрат, 3% річних та штрафу, господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні цих вимог позивача, оскільки з наявних матеріалів справи неможливо встановити чітких розрахунків нарахованих до стягнення інфляційних втрат, 3% річних та штрафу, визначити періоди їх нарахування.

Щодо встановлення, на підставі чого виник обов`язок зі сплати таких внесків та у якому розмірі (з урахуванням виключної компетенції загальних зборів та можливості делегувати правлінню відповідні повноваження, а також обставин щодо голосування відповідачами за відповідні рішення/оскарження цих рішень, встановлення, коли відповідачі набули членство у кооперативі та за який період виник обов`язок зі сплати внесків з урахуванням дати набуття членства.

05.12.2017 - проведено державну реєстрацію ОК "Вимпел-Південь", про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис №0064605.

Позивачем у справі є Обслуговуючий кооператив «ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ», створений і діє відповідно до Закону України «Про кооперацію», ГК України та Статуту.

Відповідачами у справі є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які є членами Обслуговуючого кооперативу «ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ» на підставі відповідних заяв про вступ до кооперативу та свідоцтв про право власності на частку у Статутному капіталі.

Статут Обслуговуючого кооперативу «ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ» затверджений рішенням загальних зборів членів (засновників) ОК «ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ», оформленим протоколом № 3 від 25.06.2018.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 1.3, 1.5, 1.10 статуту ОК "Вимпел-Південь", затвердженого рішенням загальних зборів членів, оформленим протоколом від 25.06.2018 №3 (далі - Статут), кооператив створений і діє відповідно до Закону "Про кооперацію", чинного законодавства України та цього статуту. Кооператив створено фізичними особами - членами Споживчого кооперативу "Автостоянка "Вимпел-11" (далі - СК "Автостоянка "Вимпел-11"), які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на основах самоврядування. Кооператив є непідприємницьким товариством, кооперативом обслуговуючого типу, який утворений шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Кооператив набуває статусу юридичної особи з моменту його державної реєстрації. Тип кооперативу - обслуговуючий, напрямок діяльності - гаражний.

З пунктів 2.4, 2.14 Статуту вбачається, що кооператив діє на основі повного господарського розрахунку, самофінансування та самоокупності за рахунок членських, вступних, пайових та цільових внесків і не передбачає одержання прибутку. Кооператив є неприбутковою організацією. Кооператив створено без обмеження строку діяльності.

Згідно з п.5.11 Статуту вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви до правління кооперативу (голови правління), яка розглядається на засіданні правління за умови присутності на такому засіданні не менш 2/3 членів правління. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і майновий пай у порядку та розмірах, визначених загальними зборами (зборами уповноважених) членів кооперативу.

У пп.6.3.2 п.6.3 Статуту зазначено, що дійсний член кооперативу (тимчасовий член кооперативу) зобов`язаний своєчасно вносити вступні, пайові, членські та інші внески у строки та на умовах, передбачених цим статутом.

За невиконання своїх фінансових зобов`язань члени кооперативу сплачують кооперативу неустойку у вигляді штрафу та пені, а за порушення правил внутрішнього розпорядку - у вигляді штрафу. Величини пені та штрафу визначаються чинним статутом та рішеннями загальних зборів (зборів уповноважених) членів кооперативу. Допущена заборгованість члена кооперативу, у разі відмови добровільного погашення, стягується у судовому порядку з урахуванням матеріальних та моральних збитків, завданих кооперативу боржником (пункти 6.4, 6.5 Статуту).

Положеннями пунктів 7.2-7.4 Статуту передбачено, що вищим органом управління кооперативом є загальні збори (збори уповноважених) членів кооперативу. Виконавчим органом управління кооперативу є правління кооперативу. Контролюючим органом кооперативу є ревізійна комісія.

Пунктом 8.2 Статуту визначено виняткову компетенцію загальних зборів (зборів уповноважених) членів кооперативу.

Відповідно до підпунктів 8.5.4, 8.5.5, 8.5.9 п.8.5 Статуту додатково до компетенції загальних зборів (зборів уповноважених) членів кооперативу належать, зокрема, затвердження розмірів вступних, цільових та членських внесків та паїв; затвердження розмірів, порядку формування та використання фондів кооперативу; зміна та затвердження розмірів неустойок (штрафи та пені) за порушення членами кооперативу фінансових зобов`язань.

В силу пунктів 13.1, 13.2 Статуту внески членів кооперативу складаються із: вступного внеску - грошового чи іншого майнового неповоротного внеску, який зобов`язана сплатити особа у разі вступу до кооперативу; цільового внеску - грошових, інших майнових та немайнових цінностей членів кооперативу, що вносяться для забезпечення статутної діяльності кооперативу; членського внеску - грошового безповоротного внеску. Вступні, пайові та членські (щомісячні, щоквартальні, експлуатаційні та цільові) внески є обов`язковою умовою членства у кооперативі.

Згідно з пунктами 13.5-13.7 Статуту розміри, порядок нарахування і сплати щомісячних членських та цільових внесків членами кооперативу та відповідальність за їх несплату затверджуються загальними зборами (зборами уповноважених) членів кооперативу на відповідний фінансовий період (до чергових зборів) з урахуванням вимог цього статуту. Пропозиції щодо цього питання готує правління кооперативу на основі статутних вимог і завдань, які не суперечать вимогам чинного законодавства України. У разі виникнення форс-мажорної ситуації у період між загальними зборами (зборами уповноважених) членів кооперативу, правлінням кооперативу може бути прийнято рішення про зміни розміру та порядку сплати щомісячних членських внесків, а також, у разі потреби, цільових внесків. Таке рішення підлягає обов`язковому затвердженню черговими або позачерговими загальними зборами (зборами уповноважених) членів кооперативу. У випадку несвоєчасного внесення членського внеску членом кооперативу йому нараховується пеня у відповідності з п.13.5.1 Статуту. У випадку виникнення у члена кооперативу заборгованості зі сплати членських внесків, зазначеної в п.5.16.5, наступає відповідальність, передбачена п.5.16 (виключення з членів кооперативу) та подається позов до суду на стягнення заборгованості разом з моральними збитками згідно з п.6.5 або передачі місця для зберігання транспортного засобу у власність кооперативу в якості компенсації такої заборгованості. Позов до суду також може бути поданий правлінням кооперативу і без застосування процедури, передбаченої п.5.16 (виключення з членів кооперативу).

ОСОБА_1 (на підставі заяви про вступ до кооперативу б/н від 01.03.2018), ОСОБА_2 (на підставі заяви про вступ до кооперативу б/н від 25.02.2018), ОСОБА_3 (на підставі заяви про вступ до кооперативу б/н від 15.02.2018), ОСОБА_4 (на підставі заяви про вступ до кооперативу б/н від 23.02.2018) та ОСОБА_5 (на підставі заяви про вступ до кооперативу б/н від 24.02.2018) є дійсними членами ОК "Вимпел-Південь", про що свідчать наявні у матеріалах справи копії свідоцтв про право власності на частку у статутному капіталі кооперативу.

Рішеннями загальних зборів членів ОК "Вимпел-Південь" встановлено цільові та щомісячні внески. Цільові внески мали бути спрямовані на формування персоніфікованого фонду, з метою проведення державної реєстрації речового права на земельну ділянку, на якій розташовані машиномісця членів кооперативу. Розмір цільових внесків складав 11 280,00 грн., з яких: 8 000,00 грн. із цільовим призначенням на оформлення землі та 3 280,00 на оформлення документів.

18.01.2018 рішенням загальних зборів ОК "Вимпел-Південь" встановлено розмір щомісячних внесків у розмірі 310,00 грн., а також уповноважено правління кооперативу встановлювати розмір та порядок сплати щомісячних членських внесків.

16.04.2018 правління кооперативу змінило розмір щомісячних членських внесків таким чином: з 01.01.2018 розмір внеску для діючих та тимчасових членів кооперативу складає 310,00 грн., для третіх осіб - 600,00 грн., а з квітня місяця 2018 року - для діючих членів кооперативу складає 550,00 грн., а для усіх інших - 600,00 грн.

Загальними зборами ОК "Вимпел-Південь" прийнято рішення (протокол від 08.08.2018 №б/н) про оформлення земельної ділянки 0,297 га (0,3 га) відповідно до законодавства (проведення державної реєстрації права власності членів кооперативу на машиномісця, розташовані на земельній ділянці).

Згідно з рішенням загальних зборів ОК "Вимпел-Південь", оформленим протоколом від 08.08.2018 б/н, вартість оформлення персоніфікованого фонду кооперативу на час прийняття цього рішення зборів становить 11 280,00 грн з кожного члена, у зв`язку з чим затверджено внесок у розмірі 8 000,00 грн з цільовим призначенням "на оформлення землі". Внесок на оформлення землі (8 000,00 грн) сплачується на розрахунковий рахунок кооперативу так само як внесок на документи (3 280,00 грн), а у випадку відсутності можливості сплатити одразу всю суму за угодами, пов`язаними із забезпеченням виконання завдань щодо оформлення персоніфікованого фонду кооперативу, кооператив домовляється з виконавцями про такі умови, які надають можливість поступової оплати. Якщо такі заходи також неможливо виконати через брак грошей, така недоїмка погашається за рахунок щомісячних внесків або інших джерел, якщо це можливо.

31.10.2019 рішенням загальних зборів позивача встановлено розмір щомісячних внесків у розмірі 450,00 грн.

Несплата відповідачами щомісячних та цільових внесків, на думку позивача перешкоджає у здійсненні некомерційної господарської діяльності ОК «ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ», стала підставою для звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом про стягнення відповідних внесків, а також нарахованих 3% річних, інфляційних втрат, штрафу та моральної шкоди.

Суд зазначає, що саме на підставі вищевикладених рішень, а саме від 08.08.2018 та 31.10.2019 року, у відповідачів виник обов`язок сплати цільових та щомісячних внесків.

Однак, як раніше зазначалось судом, стягнення заборгованості за цільовими внесками «на оформлення земельної ділянки», затверджені правлінням ОК «Вимпел-Південь» в червні 2018 року у розмірі 3 280 грн. та в серпні 2018 року у розмірі 8 000 грн., затверджений протоколом загальних зборів від 08.08.2018 року є безпідставним, оскільки оформлення земельної ділянки та реєстрація права власності на неї неможливі у зв`язку із скасуванням рішень державних реєстраторів щодо реєстрації такого права Міністерством юстиції України у 2020 році на підставі відсутності документів, що надають право ОК «Вимпел-Південь» здійснювати реєстрацію та, відповідно, оформлення земельної ділянки.

Проаналізувавши наявні матеріали справи, наданий позивачем розрахунок заборгованості по ОСОБА_3 , як вже зазначалось судом, доходить висновку про наявність підстав для часткового стягнення з нього на користь позивача 870 грн. із врахуванням часткових сплат ОСОБА_3 членських (щомісячних) внесків, а тому позовні вимоги до ОСОБА_3 , підлягають частковому задоволенню на суму 870 грн. Щодо стягнення з ОСОБА_3 інфляційних втрат, 3% річних та штрафу, господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні цих вимог позивача, оскільки з наявних матеріалів справи неможливо встановити чітких розрахунків нарахованих до стягнення інфляційних втрат, 3% річних та штрафу, визначити періоди їх нарахування.

Суд зазначає, що момент вступу відповідачів: ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 до ОК "Вимпел-Південь" не має вирішального значення для вирішення спору, адже, як вже зазначалося, ці члени кооперативу є боржниками виключно за цільовим членським внеском, що має фіксований та одноразовий характер. Рішення щодо встановлення цього внеску (протокол від 08.08.2018 №б/н), приймалося загальними зборами членів ОК "Вимпел-Південь" після вступу цих відповідачів до кооперативу.

Щодо моменту вступу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до кооперативу, суд зазначає, що відповідно до ст.11 Закону "Про кооперацію" вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу.

Аналіз вказаної норми права дає підстави для висновку, що визначальним моментом у набутті особою членства в кооперативі та відповідних прав і обов`язків є прийняття загальними зборами кооперативу рішення про затвердження питання щодо прийняття особи до кооперативу.

Окрім того, судом звертається увага на те, що відповідачі приймали участь та голосували за прийняття відповідних рішень щодо сплати таких внесків та надалі рішення не були оскаржені відповідачами.

Однак, судом також враховуються твердження відповідачів щодо неможливості оскарження даних рішень, в силу того, що останнім не були відомі вищевикладені обставини, а саме факт того, що оформлення земельної ділянки, за яку відповідачі повинні були внести цільовий внесок та реєстрація права власності на неї неможливі, у зв`язку із скасуванням рішень державних реєстраторів щодо реєстрації такого права Міністерством юстиції України у 2020 році на підставі відсутності документів, що надають право ОК «Вимпел-Південь» здійснювати реєстрацію та, відповідно, оформлення земельної ділянки.

Щодо заявлених позивачем похідних вимог (про стягнення інфляційних втрат, 3% річних, поштових витрат, комісії, штрафу та моральної шкоди), господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 3-5 ст. 23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У п.3 постанови пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, потрібно розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв`язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошення комерційної таємниці, також вчинення дій спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

У п.5 постанови пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» також зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, для настання цивільно-правової відповідальності відповідача за заподіяння моральної шкоди позивачеві необхідно встановити наявність усієї сукупності зазначених ознак складу цивільного правопорушення, тоді як відсутність хоча б однієї з цих ознак виключає настання відповідальності.

За приписами ч.1 ст. 91 та ст. 201 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя, честь, гідність і ділова репутація, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Розглянувши позовні вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, господарський суд дійшов висновку, що позивачем не доведено ані розмір моральної шкоди, ані факт того, що діями відповідачів завдано шкоду, ані того, в чому саме полягає моральна шкода, яка завдана.

Також, господарський суд вважає, що позивачем не надано до суду належних доказів, що моральну шкоду завдано саме внаслідок дій відповідачів, не надано належних доказів підтвердження жодних складових розміру такої шкоди, а отже суд дійшов висновку, що підстави для стягнення моральної шкоди відсутні, а тому такі вимоги є необґрунтованими, недоведеними та у задоволенні них судом відмовляється.

Окрім того, суд зазначає, що у пп.6.3.2 п.6.3 Статуту зазначено, що дійсний член кооперативу (тимчасовий член кооперативу) зобов`язаний своєчасно вносити вступні, пайові, членські та інші внески у строки та на умовах, передбачених цим статутом.

За невиконання своїх фінансових зобов`язань члени кооперативу сплачують кооперативу неустойку у вигляді штрафу та пені, а за порушення правил внутрішнього розпорядку - у вигляді штрафу. Величини пені та штрафу визначаються чинним статутом та рішеннями загальних зборів (зборів уповноважених) членів кооперативу. Допущена заборгованість члена кооперативу, у разі відмови добровільного погашення, стягується у судовому порядку з урахуванням матеріальних та моральних збитків, завданих кооперативу боржником (пункти 6.4, 6.5 Статуту).

Судом звертається увага на те, що відповідно до п.6.4, 6.5 Статуту, стягнення заборгованості із вархуванням 3% річних, взагалі не передбачена.

Господарський суд, також вважає, що інші похідні вимоги (про стягнення інфляційних втрат, поштових витрат, комісії, штрафу) не підлягають стягуванню з відповідачів, в силу того, що стягнення заборгованості за цільовими внесками «на оформлення земельної ділянки», затверджені правлінням ОК «Вимпел-Південь» в червні 2018 року у розмірі 3 280 грн. та в серпні 2018 року у розмірі 8 000 грн., затверджений протоколом загальних зборів від 08.08.2018 року є безпідставним, оскільки оформлення земельної ділянки та реєстрація права власності на неї неможливі у зв`язку із скасуванням рішень державних реєстраторів щодо реєстрації такого права Міністерством юстиції України у 2020 році на підставі відсутності документів, що надають право ОК «Вимпел-Південь» здійснювати реєстрацію та, відповідно, оформлення земельної ділянки.

Щодо стягнення з Савельєва В.Я. інфляційних втрат, 3% річних та штрафу, господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні цих вимог позивача, оскільки з наявних матеріалів справи неможливо встановити чітких розрахунків нарахованих до стягнення інфляційних втрат, 3% річних та штрафу, визначити періоди їх нарахування.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, врахувавши при цьому висновки Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 916/147/22, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003).

В Україні основоположним принципом судочинства згідно Конституції України та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є принцип верховенства права.

Як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004, верховенство права - це панування права в суспільстві. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч.1 ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Згідно з п.п. 5,6 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Реалізовуючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Статтею 4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 81 ЦК України юридична особа може бути створена шляхом об`єднання осіб та (або) майна. Юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права. Юридична особа приватного права створюється на підставі установчих документів відповідно до статті 87 цього Кодексу. Юридична особа приватного права може створюватися та діяти на підставі модельного статуту в порядку, визначеному законом.

За ст. 85 ЦК України непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками. Особливості правового статусу окремих видів непідприємницьких товариств встановлюються законом.

У відповідності до ч.5 ст. 63 ГК України корпоративне підприємство утворюється, як правило, двома або більше засновниками за їх спільним рішенням (договором), діє на основі об`єднання майна та/або підприємницької чи трудової діяльності засновників (учасників), їх спільного управління справами, на основі корпоративних прав, у тому числі через органи, що ними створюються, участі засновників (учасників) у розподілі доходів та ризиків підприємства.

Корпоративними є кооперативні підприємства, підприємства, що створюються у формі господарського товариства, а також інші підприємства, в тому числі засновані на приватній власності двох або більше осіб.

Закон України «Про кооперацію» визначає правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про кооперацію» кооперація - система кооперативних організацій, створених з метою задоволення економічних, соціальних та інших потреб своїх членів.

Стаття 2 Закону України «Про кооперацію» визначає, що обслуговуючий кооператив - кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу; вступний внесок - грошовий чи інший майновий неповоротний внесок, який зобов`язана сплатити особа у разі вступу до кооперативної організації; членський внесок - грошовий неповоротний внесок, який періодично сплачується членом кооперативного об`єднання для забезпечення поточної діяльності кооперативного об`єднання; цільовий внесок - грошовий чи інший майновий внесок члена кооперативу, що вноситься понад пай до спеціального фонду кооперативу для забезпечення виконання конкретних завдань кооперативу.

За ст. 6 Закону України «Про кооперацію» кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об`єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо. Права учасників (членів) кооперативу та його статутних органів, визначені законом, не можуть бути звужені (обмежені) установчими документами кооперативу, рішеннями його статутних органів чи правочинами між кооперативом та його учасниками (членами). Положення установчих документів кооперативу, рішення його статутних органів чи правочини між кооперативом та його учасниками (членами), які звужують (обмежують) права учасників (членів) кооперативу, визначені законом, є нікчемними. Кооператив є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахунковий та інші рахунки в установах банків та може мати печатки.

Частина 1 статі 8 Закону України «Про кооперацію» визначає, що статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 Закону України «Про кооперацію» членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу. Членом кооперативу може бути фізична особа, яка досягла 16-річного віку і виявила бажання брати участь у його діяльності. Кооператив зобов`язаний вести облік своїх членів та видати кожному з них посвідчення про членство. Вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу.

Стаття 12 Закону України «Про кооперацію» визначає, зокрема, що основними обов`язками члена кооперативу є: додержання статуту кооперативу; виконання рішень органів управління кооперативу та органів контролю за діяльністю кооперативу; виконання своїх зобов`язань перед кооперативом; сплата визначених статутом кооперативу внесків. Законами, що регулюють діяльність окремих типів кооперативів або кооперативів за напрямами їх діяльності, та статутом кооперативу можуть бути передбачені додаткові права та обов`язки його членів.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про кооперацію» для досягнення мети своєї діяльності кооператив набуває та використовує майно, фінансові та інші ресурси. Джерелами формування майна кооперативу є: вступні, членські та цільові внески його членів, паї та додаткові паї; майно, добровільно передане кооперативу його членами; кошти, що надходять від провадження господарської діяльності; кошти, що надходять від створених кооперативом підприємств, установ, організацій; грошові та майнові пожертвування, благодійні внески, гранти, безоплатна технічна допомога юридичних і фізичних осіб, у тому числі іноземних; інші надходження, не заборонені законодавством. Кооператив є власником будівель, споруд, грошових та майнових внесків його членів, виготовленої продукції, доходів, одержаних від її реалізації та провадження іншої передбаченої статутом діяльності, а також іншого майна, придбаного на підставах, не заборонених законом. Володіння, користування та розпорядження майном кооперативу здійснюють органи управління кооперативу відповідно до їх компетенції, визначеної статутом кооперативу.

Згідно з ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Водночас вимогами п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки, а в силу вимог ч.2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ч.1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

У ч.6 ст. 231 ГК України також встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими грошовими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі Салов проти України від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Обслуговуючого кооперативу «ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ», а саме про стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача 870 грн. несплачених членських (щомісячних) внесків, в решті позову відмовити, так само як фактично відмовлено у задоволенні позовних вимог до інших відповідачів.

Іншого сторонами не доведено.

Інші наявні в матеріалах справи документи вищевикладених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на позивача та ОСОБА_3 пропорційно розміру задоволених позовних вимог .

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги Обслуговуючого кооперативу ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ задовольнити частково.

2.Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на користь Обслуговуючого кооперативу ВИМПЕЛ-ПІВДЕНЬ (65113, Одеська обл., м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, буд. 146/3, ) 870 /вісімсот сімдесят/ грн. членських (щомісячних) внесків та 26 /двадцять шість/ грн. 30 коп. судового збору.

3.В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 25 липня 2024 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов