РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.07.2024Справа № 910/5589/24
Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М. розглянувши без повідомлення сторін у спрощеному позовному провадженні справу

За позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільпо-Фуд", м. Київ

про стягнення 296 479,24 грн, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

05.05.2024 року Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансово-промислова компанія "Сільпо-Фуд" (відповідач) суми коштів в розмірі 296 479,24 грн за скид стічних вод без одержання умов на скид.

Згідно з п. 2 ч. 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються що малозначні справи.

Частиною 1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.05.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами та запропоновано сторонам у встановлені судом строки подати відповідні заяви по суті.

З метою повідомлення відповідача про розгляд даної справи та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвалу суду від 20.05.2024 року в електронному вигляді було надіслано відповідачу в його електронний кабінет (довідка про доставку електронного листа 20.05.2024 року міститься в матеріалах справи).

03.06.2024 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач за місяць до закінчення строку дії умов в 2019 році надіслав позивачу лист про продовження умов на скид стічних вод, проте позивачем не вчинено жодних дій щодо продовження вказаних умов, враховуючи, що це є обов`язком для Київводоканалу. При цьому, відповідачем також зазначено, що 16.05.2024 року Київрадою прийнято рішення про припинення дії договору на володіння і користування майном територіальної громади Києва, яке було передано Київводоканал, у зв`язку з чим в даній справі позивач є неналежним.

13.06.2024 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що станом на день складення відповіді на відзив підприємство позивача не ліквідовано і в стані реорганізації воно не перебуває, а тому позивач в межах даної справи є належним. Позивачем також зазначено, що інженером позивача проведено обстеження стічних труб відповідача та складено акт обстеження, в якому визначено строки для усунення порушень задля отримання умов на скид стічних вод. Позивачем також зазначено, що відповідачем не вжито заходів щодо усунення встановлених у акті порушень та умов на скид не отримано.

20.06.2024 року від відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких вказано, що не отримував від позивача лист №3971/15 від 17.12.2019 року. Відповідач наголосив на тому, що видача умов на скид стічних вод є обов`язком для водоканалу, а оскільки позивач бездіяв, тому це не може бути підставою для притягнення відповідача до відповідальності за неотримання продовження умов на скид і застосування санкцій.

19.07.2024 року від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено, що відповідач був обізнаний про необхідність переоформлення документів, проте не вчинив дій для уникнення застосування негативних наслідків.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27.12.2017 між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) укладено Договір на надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі №18347/5-04 (далі разом - Договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується надавати Споживачу послуги з постачання питної води та приймання від нього стічних вод у систему каналізації м. Києва, за адресами об`єктів водоспоживання, зазначеними у дислокації об`єктів водоспоживання та водовідведення (яка є невід`ємною частиною цього договору) та на підставі пред`явлених Споживачем вимог до скиду стічних вод у систему каналізації м. Києва (надалі - Умови на скид стічних вод), а Споживач зобов`язується здійснювати своєчасну оплату наданих йому постачальником послуг на умовах цього договору та дотримуватися порядку користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод, що встановлені Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 №190 (далі - Правила користування), Правилами приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва, затвердженими Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12.10.2011 за №1879 (далі - Місцеві правила приймання), а також дотримуватися норм, визначених іншими нормативними актами, що регулюють правовідносини, які виникають за договором.

Споживач забезпечує наявність та своєчасне подовження Умов на скид стічних вод згідно із вимогами чинного законодавства (за виключенням передбачених законодавством випадків, коли споживачу не потрібно отримувати Вимоги до скиду стічних вод), а також забезпечує скид стічних вод із дотриманням допустимих концентрацій забруднюючих речовин (п. 1.5 Договору).

Пунктом 3.3.13. Договору визначено, що споживач зобов`язується своєчасно подовжувати у встановленому порядку Умови на скид стічних вод, утримувати в належному технічному та санітарному стані мережі та обладнання.

Відповідно до п. 4.11. Договору у разі порушення споживачем п.п. 1.1, 1.5 цього Договору, останній сплачує виконавцю плату за скид стічних вод без чинних Умов (дозволу) на скид стічних вод, яка нараховується у п`ятикратному розмірі тарифу за водовідведення, відповідно до вимог чинного законодавства.

Цей Договір укладається строком на один рік і набуває чинності з моменту його підписання сторонами, Договір вважається пролонгованим на новий строк, якщо за 20 днів до припинення його дії жодна із сторін письмово не повідомить іншу сторону про його припинення. (п. 7.1. Договору).

09.01.2019 року позивачем видано відповідачу Умови на скид вод у каналізацію м. Києва за реєстаційним номером 20, зі строком дії до 14.12.2019 року.

Як зазначає позивач, в порушення Правил №1879 у період з 15.12.2019 по 31.01.2021 відповідач здійснював скид стічних вод без отримання Умов на скид стічних вод, що є порушенням пункту 8.1. вказаних Правил та у зв`язку з чим позивачем здійснено нарахування відповідачу плати за скид стічних вод без Умов на скид за вказаний період на загальну суму 296 479,24 грн.

Враховуючи те, що вказані кошти відповідачем не сплачено позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач заперечуючи проти задоволення позовних вимог зазначив, що направляв позивачу заяву на продовження умов на скид стічних вод, однак бездіяльність позивача щодо ненадання умов на скид стічних вод не може бути підставою для покладення на відповідача обов`язку сплатити плату за скид стічних вод в предявленому розмірі.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» підлягають задоволенню з наступних підстав.

Порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України визначається Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженим, наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190 (далі - Правила), які є обов`язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб - підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об`єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

Пунктом 5 Розділу ІІ Правил визначено, що приймання стічних вод від споживачів до системи централізованого водовідведення здійснюється відповідно до Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 01.12.2017 № 316, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 15.01.2018 за № 56/31508 (далі - Правила приймання стічних вод), та Порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 01.12.2017 № 316, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 15.01.2018 за № 56/31509, а також місцевих правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення населеного пункту, які затверджуються органом місцевого самоврядування в установленому порядку.

Правила приймання стічних вод поширюються на суб`єктів господарювання, що провадять господарську діяльність з централізованого водовідведення (відведення та/або очищення стічних вод) (далі - виконавці), на юридичних осіб незалежно від форм власності та відомчої належності, фізичних осіб - підприємців, фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність і взяті на облік як самозайняті особи у контролюючих органах згідно з Податковим кодексом України, які використовують воду (у тому числі питну) для виробництва товарів та надання послуг та скидають стічні води до систем централізованого водовідведення або безпосередньо у очисні споруди системи централізованого водовідведення виконавця (далі - споживачі).

Пунктами 3 - 5 Розділу І Правил приймання стічних вод визначено, що стічна вода - вода, що утворилася в процесі господарсько-побутової і виробничої діяльності (крім шахтної, кар`єрної і дренажної води), а також відведена із забудованої території, на якій вона утворилася внаслідок атмосферних опадів.

На підставі цих Правил виконавець розробляє місцеві Правила приймання, в яких враховують місцеві особливості приймання та очищення стічних вод, а також визначають ДК забруднюючих речовин, що можуть скидати до системи централізованого водовідведення.

Місцеві правила приймання затверджуються органами місцевого самоврядування та є обов`язковими для виконавців та споживачів.

Виконавці встановлюють кожному конкретному споживачу вимоги до скиду стічних вод до системи централізованого водовідведення на підставі вимог цих Правил, а також місцевих правил приймання.

З метою запобігання порушенням у роботі мереж і споруд каналізації, підвищення ефективності роботи і безпеки їх експлуатації та забезпечення охорони навколишнього природного середовища від забруднення скидами стічних вод, в межах функцій органу місцевого самоврядування, виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) розпорядженням від 12.10.2011 № 1879 затверджені Правила приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва (Правила № 1879), які встановлюють, зокрема, вимоги до абонентів, які скидають стічні води до міської каналізації, регламентують взаємні права та обов`язки абонентів і водоканалу, порядок визначення величини плати за скидання стічних вод у міську каналізацію, порядок контролю за виконанням цих Правил, відповідальність та засоби впливу за їх порушення.

Згідно з пунктом 2.4 Правил № 1879 абоненти зобов`язані, зокрема, отримати Умови на скид та укласти договір з водоканалом відповідно до статей 19, 20 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання".

У відповідності до положень пункту 3.3 Правил № 1879 абоненти зобов`язані отримати у водоканалі Умови на скид згідно з додатком 2. Умови на скид видаються на один рік.

Відповідно до п.п. 8.1., 8.6. Правил № 1879 абонент не має права скидати стічні води у міську каналізацію без одержання умов на скид. При порушенні цих Правил водоканал за період самовільного користування міською каналізацією виконує розрахунок обсягу стічних вод згідно з п. 7.8 розділу 7 Правил з моменту початку такого користування, але за період не більше трьох років і до усунення порушення; має право розглядати весь обсяг стічних вод (за розрахунковий період) як такий, що перевищує договірний, і плата за його скидання встановлюється в п`ятикратному розмірі тарифу за водовідведення, зокрема, у разі відсутності у абонента умов на скид чи закінчення строку їх дії.

Як вбачається з матеріалів справи видані позивачем відповідачу Умови на скид вод у каналізацію м. Києва №20 від 09.01.2019 року мають строк дії до 14.12.2019 року, що не заперечено сторонами.

Позивачем разом із відповіддю на відзив до матеріалів справи долучено Акт №08902 від 24.10.2019 року «Обстеження об`єкту, що скидає стічні води у міську каналізацію відплвідно до «Правил приймання стічних вод абонентів у систему каналізації іста Києва», затверджених розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 12.10.2011 року №1879» за підписом інженера ПАТ «АК «Київводоканал» Савко В.В.

Вказаним актом встановлено, що підприємству відповідача необхідно:

- переофомити паспорт водного господарства в Департаменті екологічного нагляду ПАТ «АК «Київводоканал» з урахуванням окремого випуску в термін до 24.11.2019 року;

- провести прочистку жироуловлювача в термін до 10.11.2019 року.

Примірник зазначеного акту отримав завгосп відповідача Тимченко А.М., про що міститься відповідний підпис на вказаному акті, доказів протилежного відповідачем до матеріалів справи не надано.

Таким чином, відповідач був обізнаний про перелік необхідних до вчинення дій задля отримання Умов на скид стічних вод, а саме, проведення прочистки жироуловлювача та переофомення паспорту водного господарства.

Як вказує відповідач, ним було направлено позивачу лист №ЦР09/20-10129 від 27.11.2019 року, в якому відповідач просив продовжити йому Умови на скид стічних вод в міську систему каналізації м. Києва на об`єкт, розташований за адресою: м. Київ, вул. Гончара, 96. (Згідно відмітки вказаний лист зареєстровано позивачем за вхідним №4942/0/15/01-19 від 03.02.2019 року). До вказаного листа відповідачем, зокрема, долучено: акт виконаних робіт по прочистці каналізаційних мереж, довідку про необхідність оформлення угоди на приймання додаткових обсягів в період дощів та сніготанення; результати хімічних аналізів.

Відповідач у відзиві наголосив на тому, що відповіді на вказаний лист він від позивача не отримав.

При цьому, суд вбачає необхідне зауважити, що на виконання Акту №08902 від 24.10.2019 року відповідачем не долучено, як до листа №ЦР09/20-10129 від 27.11.2019 року так і до матеріалів справи, переофомленого Департаментом екологічного нагляду ПАТ «АК «Київводоканал» паспорту водного господарства з урахуванням окремого випуску.

Так, позивачем долучено до матеріалів справи лист №3971/15 від 17.12.2019 року від Департаменту екологічного нагляду ПАТ «АК «Київводоканал», оформленого на ім`я директора з будівництва та управління нерухомістю АТ «Сільпо Фуд» Вєрютіна С.А., в якому зазначено, що відповідачу необхідно переоформити паспорт водного господарства в термін до 16.01.2020 року.

Відповідач наголосив на тому, що вказаний лист від Департаменту екологічного нагляду ПАТ «АК «Київводоканал» він не отримував, а в матеріалах справи доказів такого направлення немає, окрім того, назву відповідача у листі вказано невірно.

Однак, суд звертає увагу сторін на те, що за приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З матеріалів справи вбачається, що відповідача повідомлено про необхідність проведення прочистки жироуловлювача та переофомення паспорту водного господарства задля отримання Умов на скид стічних вод, що не заперечено жодною із сторін та підтведжується підписом завгоспу відповідача на Акті №08902 від 24.10.2019 року «Обстеження об`єкту, що скидає стічні води у міську каналізацію відплвідно до «Правил приймання стічних вод абонентів у систему каналізації іста Києва», затверджених розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 12.10.2011 року №1879».

При цьому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідачем не доведено усунення виявлених позивачем порушень, а саме не здійснено переоформлення паспорту водного господарства, а протилежного матеріали справи не містять, у зв`язку з чим обставини покладені відповідачем в основу своїх заперечень не підтверджуються матеріалами справи.

Так, на підтвердження обсягів скинутих відповідачем стічних вод без діючих Умов на скид стічних вод по об`єкту, Позивачем надано розрахунки (основні нарахування) обсягів спожитих послуг з централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та додаткових послуг на об`єкті споживача.

У зв`язку з невиконання відповідачем вимог Правил № 1879 та неотримання Умов на скид стічних вод за спірний період, 18.03.2021 Позивачем направлено на адресу Відповідача лист-попередження від 25.02.2021 щодо сплати нарахувань за скид стічних вод без Умов на скид стічних вод в розмірі 296 479,24 грн з розрахунком №15/ВУ-Ф-01/475-01-2021.

В матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем суми в розмірі 296 479,24 грн за скид стічних вод без Умов на скид за спірний період.

З огляду на все вищевикладене, враховуючи наданий позивачем розрахунок плати за скид стічних вод, суд дійшов висновку, що останній є обґрунтований та арифметично вірним, а відтак вимоги Позивача є правомірними.

Частинами 1 та 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Доводи відповідача, наведені у відзиві та заперченнях є безпідставними, відповідно до умов укладеного між сторонами Договору, відповідач зобов`язався отримувати та своєчасно продовжувати Умови на скид стічних вод.

Враховуючи зазначене, відповідальність за скидання стічних вод без умов на скид передбачена чинним законодавством та Договором на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі від 27.12.2017 №18347/5-04, який укладений між сторонами.

При цьому, суд вважає за неохідне зазначити, що підстави для визнання ПАТ «АК «Київводоканал» неналежним позивачем в межах справи №910/5589/24 про стягнення з відповідача сум коштів за період з 15.12.2019 року по 31.01.2021 року на підставі рішення Київської міської ради №462/8428 від 16.05.2024 року «Про деякі питання використання майна, яке належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та перебуває у володінні та користуванні Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»» відсутні, враховуючи, що взаємовідносини, що виникають за наслідками прийняття нормативно-правового акта, в часі виникають з моменту набрання таким актом законної сили, який зворотньої дії у часі не має.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

Надаючи оцінку доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994р. Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v. UKRAINE) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача.

З огляду на встановлені судом обставини на підставі наявних в матеріалах справи доказів, в також враховуючи відсутність доказів на спростування таких вимог, суд дійшов висновку щодо правомірного нарахування позивачем плати за скид стічних вод без Умов на скид, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд» (ідентифікаційний код 40720198, місцезнаходження: 02152, м. Київ, просп. Павла Тичини, буд. 1В, каб. 188) на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (ідентифікаційний код 03327664, місцезнаходження: 01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 1-а) плату за скид стічних вод без Умов на скид стічних вод в розмірі 296 479,24 грн (двісті дев`яносто шість тисяч чотириста сімдесят дев`ять гривень 24 копійки) та суму судового збору в розмірі 3 557,75 грн. (три тисячі п`ятсот п`ятдесят сім гривень 75 копійок).

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С. МОРОЗОВ