ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про передачу справи до іншого суду

22.07.2024м. ДніпроСправа № 904/3099/24

За позовом Дніпровського державного університету внутрішніх справ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вог ресурс"

про стягнення безпідставно одержаних коштів

Суддя Крижний О.М.

СУТЬ СПОРУ:

Дніпровський державний університет внутрішніх справ звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, у якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вог ресурс" безпідставно одержані кошти у розмірі 185966,67грн. Судові витрати по сплаті судового збору просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що укладений між сторонами договір передбачав сплату ПДВ всупереч постанові Кабінету Міністрів України від 02.03.2022 №178 "Деякі питання обкладення податком на додану вартість за нульовою ставкою у період воєнного стану". Дніпровський державний університет внутрішніх справ вважає сплачену суму ПДВ у розмірі 185966,67 грн безпідставно набутими Товариством з обмеженою відповідальністю "Вог ресурс" коштами та просить їх стягнути.

Господарський суд вважає, що матеріали позовної заяви підлягають направленню за підсудністю до Господарського суду Волинської області з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Господарського процесуального кодексу України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю "Вог ресурс" є: 43023, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Яремчука Назарія, буд. 1.

У частині першій статті 29 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу. Частиною 5 статті 29 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Суд звертає увагу, що місце виконання договору і окремих зобов`язань за договором є різними термінами.

Так, відповідно до ст. 532 Цивільного кодексу України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.

Якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться:

1) за зобов`язанням про передання нерухомого майна - за місцезнаходженням цього майна;

2) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі договору перевезення, - за місцем здавання товару (майна) перевізникові;

3) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі інших правочинів, - за місцем виготовлення або зберігання товару (майна), якщо це місце було відоме кредиторові на момент виникнення зобов`язання;

4) за грошовим зобов`язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання;

5) за іншим зобов`язанням - за місцем проживання (місцезнаходженням) боржника.

Зобов`язання може бути виконане в іншому місці, якщо це встановлено актами цивільного законодавства або випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Здійснивши аналіз умов договору поставки, суд звертає увагу, що сторонами окремо не визначено місце виконання договору, лише визначено місце поставки товару. Крім того, необхідно звернути увагу, що договір є двостороннім, містить права і обов`язки як позивача, так і відповідача.

Отже, з викладеного слідує, що місцем поставки товару за договором є місто Дніпро, а місцем оплати за товар є місто Луцьк (місцезнаходження відповідача). Договір поставки не містить окремого положення щодо визначення місця виконання договору, а містить лише умови щодо місця виконання окремих зобов`язань за договором.

Аналогічна правова позиція, що позов може бути подано за правом вибору позивача за місцем виконання договору лише у випадку окремого зазначення у договорі місця виконання, викладена у постанові Верховного Суду від 09.04.2020 у справі №442/3250/18.

Отже підсудність спору визначається загальними правилами, за місцезнаходженням відповідача.

Враховуючи викладене справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Господарського суду Волинської області.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною третьою статті 31 Господарського процесуального кодексу України визначено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Керуючись статтями 27, 31, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Передати за територіальною юрисдикцією (підсудністю) на розгляд Господарському суду Волинської області (43010, Волинська область, м. Луцьк, пр. Волі, буд. 54А) матеріали справи №904/3099/24 за позовом Дніпровського державного університету внутрішніх справ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вог ресурс" про стягнення безпідставно одержаних коштів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.М. Крижний