ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2024 р. Справа№ 925/424/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Кравчука Г.А.

Коробенка Г.П.

при секретарі судового засідання: Горді В.В.

за участі представників сторін:

від позивача: Слинько М.Г. (в режимі відеоконференції)

від відповідача-1: Новік В.І. (в режимі відеоконференції)

від відповідача-2: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Балачій Олени В`ячеславівни

на рішення Господарського суду Черкаської області від 03.10.2023

у справі № 925/424/23

за позовом Черкаської міської ради

до фізичної особи - підприємця Балачій Олени В`ячеславівни

та до ОСОБА_1

про скасування рішення державного реєстратора та визнання недійсним договору дарування

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ:

1.1. короткий зміст позовних вимог

Заявлено позов з вимогами :

- скасувати рішення державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Золотоніської міської ради Андрущенко Ірини Сергіївни за індексним № 54466284 від 07.10.2020 про державну реєстрацію права власності Балачій Олени В`ячеславівни на нежитлове приміщення, торгівельний павільйон загальною площею 50,1 кв.м., що розташовується у АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 з одночасним припиненням речових прав Балачій Олени В`ячеславівни та закриттям розділу у ДРРП;

- визнати недійсним договір дарування нежитлового приміщення, укладений між Балачій Оленою В`ячеславівною та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Михайловською А.А. 18.05.2021 за № 822 з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_1 .

Суд прийняв до розгляду клопотання позивача про збільшення позовних вимог (а.с. 139 том 1) яким позивач просив розглянути також і вимогу про скасування рішення приватного нотаріуса Михайловської А.А. за індексним номером 58194048 від 18.05.2021 про держреєстрацію права власності ОСОБА_1 на торговельний павільйон.

1.2. короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 03.10.2023 у справі № 925/424/23 позов задоволено повністю.

Скасовано рішення державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Золотоніської міської ради Андрущенко Ірини Сергіївни за індексним № 54466284 від 07.10.2020 про державну реєстрацію права власності Балачій Олени В`ячеславівни на нежитлове приміщення, торгівельний павільйон загальною площею 50,1 кв.м., що розташовується у АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 з припиненням речових прав Балачій Олени В`ячеславівни та закриттям розділу у ДРРП;

Визнано недійсним договір дарування нежитлового приміщення, укладений між Балачій Оленою В`ячеславівною та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Михайловською А.А. 18.05.2021 за № 822.

Скасовано рішення приватного нотаріуса Михайловської А.А. за індексним номером 58194048 від 18.05.2021 про держреєстрацію права власності ОСОБА_1 на нежитлове приміщення, торгівельний павільйон загальною площею 50,1 кв.м., що розташовується у АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_1 та закриттям розділу у ДРРП.

Рішення суду мотивовано тим, що спірне майно на момент укладення договору було тимчасовою спорудою, а дарування та реєстрація його як нерухомого майна, порушує права власника земельної ділянки.

1.3. короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, фізична особа - підприємець Балачій Олена В`ячеславівна звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішенням Господарського суду Черкаської області від 03.10.2023 у справі №925/424/23 та постановити нове рішення суду, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання

Згідно протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 26.10.2023 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В. судді: Майданевич А.Г., Коротун О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2023 витребувано у Господарського суду Черкаської області матеріали справи №925/424/23.

На виконання вимог ухвали від 30.10.2023 з Господарського суду Черкаської області надійшли матеріали справи №925/424/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.11.2023 апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця Балачій Олени В`ячеславівни на рішення Господарського суду Черкаської області від 03.10.2023 у справі №925/424/23 залишено без руху та надано заявникові строк на усунення недоліків десять днів з дня отримання копії ухвали.

На виконання вищезазначеної ухвали суду, 24.11.2023 від фізичної особи - підприємця Балачій Олени В`ячеславівни надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано копію платіжної інструкції №0.0..1 від 20.11.2023 про сплату судового збору в сумі 12 078,00 грн. та докази направлення копії апеляційної скарги Черкаській міській раді та ОСОБА_1 .

Ухвалою від 27.11.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи - підприємця Балачій Олени В`ячеславівни на рішення Господарського суду Черкаської області від 03.10.2023 у справі №925/424/23. Розгляд справи, з урахуванням ухвали про виправлення описки, призначено на 31.01.2024.

12.12.2023 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2024 заяву про самовідвід суддів Суліма В.В., Майданевича А.Г., Коротун О.М. від розгляду справи № 925/424/23 - задоволено. Матеріали справи № 925/424/23 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою у відповідності до положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2024 призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2024 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді - Коробенко Г.П., Кравчук Г.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2024 відкрито апеляційне провадження у справі №925/424/23 за апеляційною скаргою фізичної особи - підприємця Балачій Олени В`ячеславівни на рішення Господарського суду Черкаської області від 03.10.2023 у справі №925/424/23 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді - Коробенко Г.П., Кравчук Г.А. Розгляд справи призначено на 13.03.2024.

13.03.2024 судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням судді - учасника колегії Кравчука Г.А. на лікарняному.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2024 розгляд справи №925/424/23 за апеляційною скаргою фізичної особи - підприємця Балачій Олени В`ячеславівни на рішення Господарського суду Черкаської області від 03.10.2023 у справі №925/424/23 призначено на 01.05.2024 у режимі відеоконференції.

01.05.2024 у судовому засіданні в режимі відеоконференції брали участь представники позивача та відповідача-1.

Ухвалою від 01.05.2024 розгляд справи відкладено на 12.06.2024.

У судове засідання 12.06.2024 з`явились представники позивача та відповідача-1, які надали пояснення по суті спору.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для його скасування.

Апелянт стверджує, що суд першої інстанції прийнявши заяву про збільшення позовних вимог з порушенням норм процесуального права.

Крім того, апелянт стверджує, що оспорюваний правочин не порушує прав позивача, а визнання недійсним договору дарування лише призведе до переходу права власності до попереднього власника, що жодним чином не поновить прав позивача.

Крім того, апелянт стверджує, що майно яке є предметом спірного договору визначалось як нерухоме майно, ще в договорі оренди земельної ділянки, а тому доводи позивача, що майно є тимчасовою спорудою суперечать наявним у справі доказам.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти доводів апеляційної скарги з огляду на її необґрунтованість, просив відмовити у її задоволенні, а оскаржуване рішення просив залишити без змін.

Позивач вказує, що ні відповідач-1 ні відповідач-2 не мали прав на нерухоме майно на належній позивачу земельній ділянці, а тому оспорювані правочини є незаконними.

2.4. інші процесуальні дії у справі

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.

Представник позивача заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив відмовити у її задоволенні, а оскаржуване рішення просив залишити без змін.

Мотивувальна частина.

3.ПОЗИЦІЯ СУДУ:

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, Черкаська міська рада (далі - Позивач) є власником земель на території м. Черкаси на праві комунальної власності на підставі Закону України №5245-17 від 06.09.2012 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності».

30.08.2022 ОСОБА_1 (далі - Відповідач-2) звернувся до Позивача як до розпорядника земель м. Черкаси із клопотанням вх.№01-06/28037 від 30.08.2022 ( а.с. 17, том 1) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на 49 років орієнтовного розміру 0,0064 га по м. Черкаси по вул. Руставі, 31/1під розташування нерухомого майна - торговельного павільйону.

Як стверджує позивач, під час розгляду заяви другого відповідача вх.№01-06/28037 від 30.08.2022, Позивачем було встановлено, що вказане майно як нерухоме майно, зареєстровано незаконно з огляду на наступне.

Як вбачається з інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно державним реєстратором Центру надання адміністративних послуг м. Золотоноша Андрущенко Іриною Сергіївною було прийнято рішення (зворотній а.с. 24, том 1) за індексним номером 54466284 від 05.10.2020 про державну реєстрацію (з відкриттям розділу) за Балачій Оленою В`ячеславівною (далі - Відповідач-1) права власності на нежитлове приміщення, торговельний павільйон загальною площею 50,1 кв. м., що розташовується у АДРЕСА_1 (далі - Об`єкт).

Попередньо, 29.05.2020 Відповідач-1 звернувся із заявою вх.№01-27/26831 до ЦНАП Черкаської міської ради (а.с. 26, том 1) в якій просив визначити відповідність намірів розміщення тимчасової споруди комплексній схемі та державним будівельним нормам, за адресою АДРЕСА_2 (в комплексі із зупинкою громадського транспорту «АДРЕСА_2»). В заяві посилався на існування укладеного із Черкаською міською радою договору оренди землі від 07.03.2014 (а.с. 37 том 1).

Вказаний договір оренди земельної ділянки зареєстровано як підставу речового права орендаря Балачій Олени В`ячеславівни у ДР речових прав, а право власності зареєстровано за територіальною громадою Черкаської міської ради, кадастровий № :05:027:0031 (а.с. 46 том 1).

Листом вих.№01-27/26831 від 21.07.2020 (а.с. 27, том 1) Управління планування та архітектури ДАМ ЧМР не заперечувало можливість розміщення існуючого торгівельного павільйону (як тимчасової споруди), в комплексі із зупинкою громадського транспорту « АДРЕСА_2 , площею до 21 кв.м. у м. Черкаси.

10.08.2020 Відповідач-1 звернулася із заявою вх.№01-28/43914 (а.с. 28, том 1) в якій просить оформити (переоформити) паспорт прив`язки тимчасової споруди за адресою: м. Черкаси, вул. Руставі, зупинка громадського транспорту «вул. Руставі - кінцева», площею 21 кв.м.

17.08.2020 управлінням планування та архітектури Департаменту архітектури та містобудування ЧМР оформлено паспорт прив`язки тимчасової споруди торгівельний павільйон, загальною площею 21 кв.м., по вул. Руставі, в комплексі із зупинкою громадського транспорту «АДРЕСА_2» (а.с. 30).

3.2. обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначення відповідно до них правовідносин та доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції

Враховуючи зміст наявних у справі доказів, станом на 05.10.2020, коли державним реєстратором було здійснено державну реєстрацію у ДР речових прав (з відкриттям розділу) за Балачій Оленою В`ячеславівною (Відповідач-1) права власності на нежитлове приміщення, торговельний павільйон загальною площею 50,1 кв. м., що розташовується у АДРЕСА_1 (а.с. 24 том 1 оборот), у Балачій О.В. в наявності були лише документи про Об`єкт як на тимчасову споруду.

Виходячи із записів у ДР речових прав (а.с. 24 том 1) підставою для державної реєстрації торговельного павільйону на праві власності за відповідачкою-1 вказано паспорт прив`язки тимчасової споруди № 926 , виданий 17.08.2020 Департаментом архітектури і містобудування Черкаської міської ради.

Позивач звертає увагу, що незважаючи на те, що об`єкт був і зараз є тимчасовою спорудою, що підтверджено також і Актом від 09.02.2023 Управління інспектування Черкаської міської ради (а.с. 47 том 1), 07.10.2020 державним реєстратором Центру надання адміністративних послуг Андрущенко І.С. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Відкрито розділ у ДР, індексний номер 54466284 як на об`єкт нерухомого майна (дату державної реєстрації у ДР при цьому вказано 05.10.2020).

Позивач пов`язує порушення своїх прав незаконністю реєстрації за відповідачами права власності на тимчасову спору, як на об`єкт нерухомого майна, оскільки це порушує правовий порядок і дає можливість незаконного отримання другим відповідачем земельної ділянки під спорудою у власність поза конкурсом. Внаслідок штучного збільшення площі павільйона від 21 кв.м. до 50 кв.м. другий відповідач вже претендує на отримання земельної ділянки в оренду більшої ніж належало б площі - 0,0064 га (а.с. 17 том 1 клопотання ОСОБА_1 )

У Державному класифікаторі будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 17 серпня 2000 року №507 міститься визначення терміну «будівля», їх перелік та класифікація.

При цьому тимчасова споруда до будівель не належить і не є нерухомістю.

Як вже було вказано судом, підставою для реєстрації павільйона на праві власності за першою відповідачкою вказано лише паспорт прив`язки тимчасової споруди, серія та номер: 926, виданий 17.08.2020, видавник: Департамент архітектури та містобудування Черкаської м/р (а.с. 24 том 1 оборот).

При цьому в п. 2 Договору оренди землі (а.с. 37 том 1) укладеного між Черкаською міською радою та фізичною особою - підприємцем Балачій Оленою В`ячеславівною чітко вказано, що в оренду передається земельна ділянка площею 0,0021 га (кадастровий номер :05:027:0031) під існуючий торговий павільйон у комплексі із зупинкою громадського транспорту.

Довідкою Департаменту архітектури та містобудування від 18.01.2023 (а.с. 36 том 1) підтверджується, що павільйону за адресою, вказаною в ДР речових прав АДРЕСА_1 , така окрема адреса ніколи не присвоювалася.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що 1-м відповідачем для проведення державної реєстрації права власності не було надано державному реєстратору документів, перелік яких визначений у законі і, які б свідчили про виникнення права власності саме на нерухоме майно та надавали б реєстратору законні підстави для подальшого здійснення державної реєстрації відповідного речового права на об`єкт за другим відповідачем.

Зазначені обставини свідчать, що державна реєстрація права власності проведена реєстратором за Балачій О.В. за відсутності переліку обов`язкових і необхідних документів для цього. Відтак, тимчасова споруда не могла бути зареєстрована державним реєстратором, як об`єкт нерухомого майна.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції Закону чинного на момент прийняття спірного рішення) підставами для відмови в державній реєстрації прав є, зокрема, заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Отже державним реєстратором Андрущенко І.С. рішення про державну реєстрацію права власності за 1-м відповідачем на будівлю торговельного павільйону, загальною площею 50,1 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 прийнято із порушенням вказаного Закону.

Надані 1-м відповідачем документи для проведення державної реєстрації, не підтверджують набуття ним права власності на зареєстрований об`єкт, як нерухомість та не відповідають переліку, зазначеному у п. 41 Порядку.

З цих підстав позивачем обґрунтовано заявлено позовні вимоги про скасування як незаконного рішення державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Золотоніської міської ради Андрущенко Ірини Сергіївни за індексним № 54466284 від 07.10.2020 про державну реєстрацію права власності Балачій Олени В`ячеславівни на нежитлове приміщення, торгівельний павільйон загальною площею 50,1 кв.м., що розташовується у АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 з припиненням речових прав Балачій Олени В`ячеславівни та закриттям розділу у ДРРП.

Дана позовна вимога правомірно задоволена судом першої інстанції, оскільки у відповідності до ч. 3 ст. 26 ЗУ « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

В подальшому, 18.05.2021 між Балачій Оленою В`ячеславівною та ОСОБА_1 було укладено договір дарування нежитлового приміщення (а.с. 23, том 1), у відповідності до якого Дарувальник безоплатно передає у власність Обдарованому, а Обдарований приймає в дар нежитлове приміщення (торгівельний павільйон позначений в плані літ. А), загальною площею 50,1 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться на земельній ділянці площею 0,0021 га, кадастровий номер :05:027:0031, яка перебуває в комунальній власності ( п. 1 договору дарування).

В п. 2 договору дарування зазначено, що нежиле приміщення, що дарується, належить Дарувальнику на підставі паспорту прив`язки тимчасової споруди № 926 виданого Департаментом архітектури та містобудування Черкаської міської ради 17.08.2020. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 38557657.

Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Михайловською А.А., та зареєстровано в реєстрі за № 822.

За приписами частини третьої статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначити в судовому рішенні, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Оскільки наявність підстав для визнання договору недійсним має встановлюватися судом на момент його укладення, тому недійсність договору має існувати в момент його укладення, а не в результаті невиконання чи неналежного виконання зобов`язань, що виникли на підставі укладеного договору. Невиконання чи неналежне виконання зобов`язань, що виникли на підставі оспорюваного договору, не є підставою для його визнання недійсним.

Даного висновку дійшов Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 10.03.2021 у справі №201/8412/18.

Як правильно встановив суд першої інстанції, неправомірна реєстрація тимчасової споруди як нежитлового приміщення дало можливість подальшого укладення спірного договору дарування та реєстрації об`єкта у ДР речових прав як нерухомого майна за другим відповідачем - ОСОБА_1 .

Однак при цьому предметом договору дарування нежилого приміщення від 18.05.2021 є об`єкт, який юридично не має заявленого у договорі правового статусу нерухомого майна - це тимчасова споруда, яка не повинна була реєструватися у ДР речових прав як нерухоме майно, а отже перехід права власності на неї не може породжувати тих правових наслідків які відбуваються у випадку набуття/переходу права власності на нерухоме майно.

З цього випливає, що у першого відповідача Балачій О.В. не було права розпорядження цією спорудою саме як об`єктом нерухомого майна.

Крім того, позивач вказує на те, що предметом договору дарування відповідачі безпідставно вказали торговельний павільйон загальною площею 50,1 кв. (а.с. 23 том 4), в той час як паспорт прив`язки тимчасової споруди на цей же об`єкт оформлено із площею 21 кв.м. Це вказує на те, що відповідачі безпідставно включили до павільйона ще і площу зупинки громадського транспорту на АДРЕСА_2 , де знаходиться павільйон, яка відповідачам не належить та не належала.

Визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 Цивільного Кодексу України, статтею 20 Господарського Кодексу України.

Згідно зі статтями 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Таке розуміння визнання оспорюваного правочину недійсним як способу захисту є усталеним у судовій практиці. Це підтверджується висновками, що містяться в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.02.2021 у справі № 904/2979/20, у постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, у постанові Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-78цс13, від 11.05.2016 у справі № 6-806цс16.

Колегія суддів визнає обґрунтованими доводи позивача, що без визнання недійсним укладеного між відповідачами договору дарування нежилого приміщення захист порушеного права Черкаської міської ради буде не повним. Збереження чинності вказаного договору навіть при скасуванні первісної реєстрації права власності на павільйон у ДР речових прав як на нерухоме майно, не виключає можливість відчуження цього майна іншій особі та повторну реєстрацію цього майна у ДР речових прав.

Таким чином, спірний договір дарування укладено щодо неіснуючого об`єкта нерухомості, яким перший відповідач не мав права розпоряджатися призводить до порушення прав власника земельної ділянки на якій знаходиться спірна тимчасова споруда, що є підставою для визнання його недійсним.

Суд відхиляє заперечення проти позову відповідача-1 щодо неефективності обраного способу захисту порушеного права Черкаської міської ради за всіма позовними вимогами, оскільки скасування реєстрації права власності на неіснуюче нерухоме майно павільйону та визнання недійсним договору дарування павільйону упередить можливість користування відповідачами цим майном як нерухомим, розпорядження ним на користь інших осіб та отримання прав на земельну ділянку як під нерухомим майном. Крім того, повинен бути дотриманий правовий порядок на території всіх земельних ділянок територіальної громади м. Черкас, який виключає протизаконну реєстрацію в якості об`єктів нерухомого майна тимчасових споруд.

Суд вважає, що скасування правовстановлюючих документів у відповідачів на неіснуюче нерухоме майно, яке розташоване на земельній ділянці Черкаської міської ради, теж є ефективним та первинно необхідним способом захисту прав територіальної громади, оскільки тим самим відновлюється статус павільйону, як тимчасової споруди і проти його існування на земельній ділянці міста Черкаська міська рада вже не має ніяких заперечень.

Оскільки суд задовольняє позовну вимогу про визнання недійсним договору дарування нежилого приміщення між відповідачами, то підлягає до задоволення також і похідна вимога про скасування рішення приватного нотаріуса Михайловської А.А. за індексним номером 58194048 від 18.05.2021 про держреєстрацію права власності ОСОБА_1 на нежитлове приміщення, торговельний павільйон загальною площею 50,1 кв.м., що розташовується у АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_1 та закриттям розділу у ДРРП.

Законність цієї вимоги обґрунтовується нормами ст. 14 та 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», які вже суд навів у рішенні при обґрунтуванні законності першої позовної вимоги позивача про скасування рішення державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Золотоніської міської ради Андрущенко Ірини Сергіївни за індексним № 54466284 від 07.10.2020 про державну реєстрацію права власності Балачій Олени В`ячеславівни на нежитлове приміщення, торгівельний павільйон.

3.3. чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду

Порушенням права є такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що позивач належними та допустимими доказами довів, що відповідачі укладаючи спірні правочини та подаючи для проведення реєстрації неналежні документи порушили право власника земельної ділянки на вільне володіння нею.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

За результатами розгляду справи колегією суддів встановлено, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

У відповідності до ст. 15,16 ГПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення;. 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

У відповідності до ст. 10 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» - сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», однією із засад державної реєстрації прав на нерухоме майно є внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.

Частина 1 ст. 5 вищевказаного Закону (в редакції чинній на момент прийняття спірного рішення) визначає, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Згідно з ч. 4 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі, зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв`язку, залізничні колії.

Приписами ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - це одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Відповідно до ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

У Державному класифікаторі будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 17 серпня 2000 року №507 міститься визначення терміну «будівля», їх перелік та класифікація.

При цьому тимчасова споруда до будівель не належить і не є нерухомістю.

Відповідно до наказу Мінекономіки «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо базових моделей ринків з продажу продовольчих та непродовольчих товарів» від 28 липня 2004 року №281 «Терміни та визначення понять ДБН В.2.2-23:2009» торговельний павільйон - торговельний об`єкт у роздрібній торгівлі, призначений для організації продажу товарів кінцевим споживачам, розміщений в окремій споруді полегшеної конструкції та має торговельну залу для покупців.

Згідно п. 41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 (в редакції чинної на момент прийняття оскаржуваного рішення) для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються:

1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта;

2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна;

3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси;

4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність);

5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності).

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» під час вчинення реєстраційних дій державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 11 зазначеного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Згідно з положеннями частини 1 статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

За приписами частини третьої статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:

5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу

Щодо доводів апелянта, що суд першої інстанції протиправно прийняв заяву про збільшення позовних вимог з порушенням норм процесуального права колегія суддів зазначає, що вимога про скасування рішення приватного нотаріуса (який виконував функції державного реєстратора) є визначеною законом дією по захисту прав особи, яка вважає свої права порушеними. Така вимога в контексті даної справи є похідною, а тому суд не погоджується з апелянтом, що її слід вважати новою самостійною вимогою і тому за сукупності таких обставин вона може бути прийнята судом до розгляду в порядку збільшення позовних вимог. Така дія суду сприяла процесуальній економії для упередження додаткового звернення сторін до суду за подальшим захистом прав та не призвела до порушення прав чи охоронюваних законом інтересів відповідачів.

В свою чергу, колегією суддів відхиляються доводи апелянта, що оспорюваний правочин не порушує прав позивача, оскільки незаконна реєстрація прав на нерухоме майно прямо порушує права власника земельної ділянки, в даному випадку, позивача.

Крім того, наявні у справі докази свідчать, що майно яке є предметом спірного договору та реєстраційних дій не мало статусу нерухомого майна, а зазначення такої інформації в договорі оренди земельної ділянки не свідчить про її достовірність.

Колегія суддів наголошує, що в самому договорі оренд землі від 07.03.2024 сторони визнали, що: « 4. Правовий статус нерухомого майна, що знаходиться на земельній ділянці, яка є предметом договору, не регулюється даним договором».

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Рішення Господарського суду Черкаської області від 03.10.2023 у справі № 925/424/23 підлягає залишенню без змін.

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Балачій Олени В`ячеславівни на рішення Господарського суду Черкаської області від 03.10.2023 у справі № 925/424/23 задоволенню не підлягає.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:

7.1. Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Балачій Олени В`ячеславівни на рішення Господарського суду Черкаської області від 03.10.2023 у справі № 925/424/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 03.10.2023 у справі № 925/424/23 залишити без змін.

3. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 22.07.2024.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді Г.А. Кравчук

Г.П. Коробенко