РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.07.2024Справа № 910/4221/24
Господарський суд міста Києва у складі:

Судді - Бондаренко-Легких Г. П.

за участю секретаря - Ковачова В.В.

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали господарської справи № 910/4221/24.

За позовом Антимонопольного комітету України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, буд. 45)

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгарант» (03150, м. Київ, вул. Предславинська, буд. 37, кабінет №213, прим. 1)

про стягнення штрафу та пені у загальному розмірі 2 141 398, 00 грн

За участі представників сторін:

Від позивача: Прохоров Є.І. (в залі суду) - самопредставництво, витяг з ЄДРПОУ.

Від відповідача: не прибув.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Антимонопольний комітет України (позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгарант» (відповідач) про стягнення пені та штрафу за порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Позовні вимоги обґрунтовані несвоєчасним виконанням відповідачем його зобов`язань щодо сплати штрафу накладеного на відповідача відповідно до рішення №297-р від 15.12.2022, у зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача несплачений штраф та пеню за період прострочення.

09.04.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, розгляд справи ухвалив здійснювати у порядку загального позовного провадження, та підготовче засідання у справі призначив на 21.05.2024.

24.04.2024 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

30.04.2024 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив.

В підготовче судове засідання 21.05.2023 прибув представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не прибув та про причини неявки суд не повідомив. Суд на місці ухвалив закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті на 02.07.2024.

В судове засідання по суті 02.07.2024 прибув представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не прибув та про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши вступне слово позивача, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, та дослідивши в порядку, визначеному в підготовчому засіданні у справі, докази, якими вони обґрунтовуються, суд -

ВСТАНОВИВ:

І. Фактичні обставини, що стали підставою спору (підстави позову).

15.12.2022 за результатами розгляду справи № 145-26.13/152-21 Антимонопольним комітетом України прийнято рішення № 297-р, яким визнано, що ТОВ «ФК «Фінгарант» вчинило порушення, передбачене пунктом 4 частини 2 статті 6 та пунктом 1 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів електронних торгів за лотом №443559 щодо продажу майнового комплексу загальною площею 5 773, 7 кв.м., розташованого за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Пухівка, вул.. Радгоспна, 37, проведених Відділом примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на майданчику Державного підприємства «СЕТАМ» 15 жовтня 2020 року.

За зазначене порушення на ТОВ «ФК «Фінгарант» відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» накладено штраф у розмірі 1 070 699, 00 грн.

Рішення Антимонопольного комітету України № 297-р від 15.12.2022 було отримано представником відповідача 08.02.2023, що підтверджуються інформацією з «трекінга» АТ «Укрпошта» щодо доставки рішення за рекомендованим повідомленням №386.

Таким чином, рішення № 297-р від 15.12.2022 було вручене відповідачу - 08.02.2023.

В силу приписів частини 3 та 8 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу. Протягом п`яти днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

У відповідності до частини 1 статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Не погодившись з рішенням Антимонопольного комітету України № 297-р від 15.12.2022, ТОВ «ФК «Фінгарант» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним та скасування рішення № 297-р від 15.12.2022.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.09.2023 у справі №910/2460/23, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.01.2024 відмовлено в задоволенні позовних вимог щодо визнання недійсним та скасування рішення органу АМК України № 297-р від 15.12.2022.

Однак на момент звернення позивача до суду з даним позовом, він (позивач) не отримував від відповідача документів, що підтверджують сплату штрафу, накладеного рішенням № 297-р від 15.12.2022.

II. Предмет позову.

Предметом позову у справі є матеріально - правові вимоги позивача до відповідача про стягнення з останнього штрафу в розмірі 1 070 699, 00 грн за порушення законодавства про захист економічної конкуренції та 1 070 699, 00 грн пені за прострочення сплати штрафів за період з 22.09.2023 по 10.12.2023 та з 31.01.2024 по 26.03.2024 (136 днів).

III. Доводи позивача щодо суті позовних вимог.

Так, згідно з доводами позивача, викладеними в позовній заяві, відповідач прострочив двомісячний строк на оплату штрафів, а відтак зобов`язаний сплати штраф у розмірі 1 070 699, 00 грн та в силу частини 5 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» пеню у розмірі розрахованому позивачем.

IV. Заперечення відповідача у справі.

Заперечення відповідача проти задоволення позовних вимог зводяться до того, що відповідач обґрунтовує обставини, відповідно до яких він не погоджується з рішенням органу АМК України № 297-р від 15.12.2022 та в тексті відзиву оскаржує зазначене рішення Антимонопольного комітету України.

V. Оцінка судом доказів та висновки суду.

Причиною виникнення спору у справі стало питання щодо стягнення з відповідача штрафу в розмірі 1 070 699, 00 грн з підстав вчиненням відповідачем порушення передбаченого пунктом 4 частини 2 статті 6 та пунктом 1 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та наявності та/або відсутності підстав для притягнення відповідача до такого виду відповідальності, як стягнення неустойки, за порушення двомісячного строку, встановленого законом, для сплати штрафу за порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Отже, на переконання суду, для вирішення справи по суті суду необхідно надати відповідь на питання, що мають значення для вирішення спору:

- чи порушив відповідач строк сплати штрафу?;

- чи вірно визначені позивачем періоди прострочення відповідача?;

- чи є законні підстави у позивача нараховувати відповідачу пеню та вимагати її стягнення?

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають повному задоволенню з наступних підстав.

За порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків. Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами (стаття 238 Господарського кодексу України).

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб`єктів господарювання такі адміністративно-господарські санкції: вилучення прибутку (доходу); адміністративно-господарський штраф; стягнення зборів (обов`язкових платежів); застосування антидемпінгових заходів; припинення експортно-імпортних операцій; застосування індивідуального режиму ліцензування на умовах та в порядку, визначених законом; зупинення дії ліцензії (патенту) на здійснення суб`єктом господарювання певних видів господарської діяльності; анулювання ліцензії (патенту) на здійснення суб`єктом господарювання окремих видів господарської діяльності; обмеження або зупинення діяльності суб`єкта господарювання; ліквідація суб`єкта господарювання; інші адміністративно-господарські санкції, встановлені цим Кодексом та іншими законами (стаття 239 Господарського кодексу України).

Стаття 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» пов`язує початок перебігу строку для добровільної сплати штрафу особою, на яку його накладено, саме з днем одержання відповідного рішення органу АМК України.

Відповідно до наявних у справі доказів копію рішення відповідач отримав 08.02.2023.

Перебіг строку, який обчислюється роками, місяцями або днями, починається наступного дня після календарної дати або настання події, якими визначено його початок. Строк, який обчислюється роками, закінчується у відповідний місяць і число останнього року строку. Строк, який обчислюється місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо кінець строку, який обчислюється місяцями, припадає на такий місяць, що не має відповідного числа, строк закінчується в останній день цього місяця (стаття 62 Закону України «Про захист економічної конкуренції»).

За розрахунком позивача, строк добровільної сплати відповідачем штрафу накладеного рішенням № 297-р від 15.12.2022 закінчився 10.04.2023.

Заявник, відповідач, третя особа мають право повністю або частково оскаржити рішення, розпорядження органу Антимонопольного комітету України, передбачені статтями 36 і 48 цього Закону, до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення, розпорядження. Зазначений строк не підлягає поновленню (частина 1 статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції»).

Відповідач, не погоджуючись з рішенням Антимонопольного комітету України № 297-р від 15.12.2022 у відповідності до частина 1 статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом щодо визнання недійсним та скасування рішення № 297-р від 15.12.2022, який був предметом розгляду в господарській справі № 910/2460/23.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.09.2023 у справі №910/2460/23, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.01.2024, відмовлено в задоволенні позовних вимог щодо визнання недійсним та скасування рішення органу АМК України № 297-р від 15.12.2022.

Таким чином, рішення по справі №910/2460/23 в силу статті 284 Господарського процесуального кодексу України набрало законної сили 30.01.2024 та не було оскаржено в касаційному порядку.

Проте, згідно наявних матеріалів справи відповідач на момент подання позивачем позовної заяви до суду та в подальшому в процесі розгляду справи не сплатив штраф по рішенню № 297-р від 15.12.2022.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог в відзиві на позовну заяву, зазначає аргументи, які спрямовані на непогодження з прийнятим рішенням органом АМК України та оскаржує його в тексті відзиву на позовну заяву, що вже було предметом розгляду в господарській справі № 910/2460/23, в якій у позові було відмовлено.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача, оскільки предметом даної справи є стягнення штрафу накладеного рішенням органу АМК України № 297-р від 15.12.2022 та пені, а не оскарження рішення органу АМК України № 297-р від 15.12.2022.

Відповідач, в свою чергу, як підтверджено матеріалами справи, скористався наданим йому частиною 1 статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» правом на оскарження рішення органу АМК України № 297-р від 15.12.2022 в судовому порядку, а саме в межах справи №910/2460/23 в якій відповідачу відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Таким чином, законність рішення органу АМК України № 297-р від 15.12.2022 підтверджено судовим рішенням у справі №910/2460/23, яке набрало законної сили.

Господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання у Господарського кодексу України визнаються штрафними санкціями (частина 1 статті 230 Господарського кодексу України).

Законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається (частина 1 статті 231 Господарського кодексу України).

За кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України (частина 5 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції»).

У зв`язку з простроченням відповідачем сплати штрафу, позивач нарахував відповідачу пеню.

Позивач, розраховує пеню:

- з 22.09.2023 (наступний день після прийняття судом першої інстанції рішення у справі № 910/21627/21) по 10.12.2023 включно (день, який передував винесенню ухвали судом апеляційної інстанції про відкриття провадження у справі № 910/21627/21);

- з 31.01.2024 (наступний день після прийняття судом апеляційної інстанції постанови у справі № 910/21627/21) по 26.03.2024 включно (день, до якого розраховано пеню).

Зупинення строків в наведеному розрахунку пені зумовлено тим, що відповідач оскаржував рішення № 297-р від 15.12.2022 в суді першої та апеляційної інстанції, а в силу приписів частини 5 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом, справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу.

Отже, тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.11.2018 у справі №910/4081/18, від 19.03.20219 у справі №904/3536/18, від 23.01.2020 у справі №910/4585/19, від 16.06.2022 у справі №917/530/21).

Отже, в сукупності відповідачем прострочено 136 днів сплати штрафу накладеного рішенням органу АМК України № 297-р від 15.12.2022 і таким чином розмір пені становить 2 184 225, 96 грн.

Проте, оскільки в силу припису закону, розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України, з відповідача підлягає стягненню пеня в розмірі 1 070 699, 00 грн.

Доказів на підтвердження сплати штрафу у розмірі 1 070 699, 00 грн та пені у розмірі 1 070 699, 00 грн відповідачем до суду не подано.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 3 статті 13 та частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (частина 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України). Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України). Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (частина 1 статті 78 Господарського процесуального кодексу України). Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (частина 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 81 Господарського процесуального кодексу України).

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем по сплаті штрафу в розмірі 1 070 699, 00 грн належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, строк виконання зобов`язання відповідно до статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» настав, а тому позовні вимоги в частині стягнення штрафу та пені у загальному розмірі 2 141 398, 00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

VI. Розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

За таких обставин, у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог, суд покладає судовий збір за подання позовної заяви на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 73-77, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Антимонопольного комітету України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгарант» про стягнення штрафу та пені у загальному розмірі 2 141 398, 00 грн - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгарант» (03150, м. Київ, вул. Предславинська, буд. 37, кабінет №213, прим. 1; ідентифікаційний код: 39255883) штраф у розмірі 1 070 699 (один мільйон сімдесят тисяч шістсот дев`яносто дев`ять) грн 00 коп. та пеню у розмірі 1 070 699 (один мільйон сімдесят тисяч шістсот дев`яносто дев`ять) грн 00 коп. і зарахувати зазначені суми в дохід загального фонду Державного бюджету України, отримувач: ГУК у м. Києві/Соломян. Р-н, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN): UA0026010, код класифікації доходів бюджету: 21081100.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгарант» (03150, м. Київ, вул. Предславинська, буд. 37, кабінет №213, прим. 1; ідентифікаційний код: 39255883) на користь Антимонопольного комітету України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, буд. 45; ідентифікаційний код: 00032767) (отримувач: Антимонопольний комітет України, , банк: Державна казначейська служба України, рахунок: UA0001719) судовий збір у розмірі 25 696 (двадцять п`ять тисяч шістсот дев`яносто шість) грн 78 коп.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 26.07.2024.

Суддя Г.П. Бондаренко - Легких