ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2024 р. Справа№ 910/4838/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Палія В.В.

суддів: Вовка І.В.

Сибіги О.М.

при секретарі: Бенчук О.О.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 23.07.2024.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.04.2024 про забезпечення позову

у справі №910/4838/24 (суддя Гумега О.В.)

за позовом Акціонерного товариства «ОТП БАНК»

до ОСОБА_1

про стягнення 13 200 000,00 грн,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та заяви про забезпечення позову

Акціонерне товариство «ОТП БАНК» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про надання банківських послуг №CR 22-428/28-2 від 16.11.2022 станом на 27.12.2023 в сумі 13 200 000,00 грн (заборгованість по тілу кредиту).

Одночасно з пред`явленням позову Акціонерним товариством «ОТП БАНК» подано заяву про забезпечення. Відповідно до прохальної частини цієї заяви Акціонерне товариство «ОТП БАНК» просить суд в межах суми позовних вимог в розмірі 13 200 000,00 грн винести ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 а саме:

- загальна площа (кв.м): 40.5, одноповерхова нежитлова будівля гаража - зазначеного літерою «А», відповідно до технічного паспорта №125 від 24.06.2015, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 54;

- загальна площа (кв.м): 396.7, нежитлова будівля, що складається з: приміщення гаража автомобільного - зазначеного літерою «А», приміщення майстерні - зазначено літерою «Б», приміщення гаража автомобільного - зазначеного літерою «В», приміщення пожежного депо - зазначено літерою «Г», відповідно до технічного паспорта №126 від 24.06.2015, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 54;

- загальна площа (кв.м): 206; одноповерхова нежитлова будівля складу запчастин - зазначеного літерою «А», відповідно до технічного паспорта №127 від 24.06.2015, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 54;

- загальна площа (кв.м): 1418, одноповерхова нежитлова будівля: комора - зазначена літерою «А», сушка - зазначено літерою «Б», комора (піднавіс) - зазначено літерою «В», піднавіс для сушки зерна - зазначено літерою «Г», відповідно до технічного паспорта № 128 від 17.06.2015, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2. Реєстраційний номер об`єкта, нерухомого майна: 54;

- загальна площа (кв.м); 36.8, нежитлова будівля: курінь для фруктів - зазначений літерою «А», відповідно до технічного паспорта № 133 від 24.06.2015, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 54.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2024 заяву Акціонерного товариства «ОТП БАНК» про забезпечення позову задоволено.

Вжито заходів забезпечення позову, а саме: в межах суми позовних вимог у розмірі 13 200 000,00 грн накладено арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 а саме:

- загальна площа (кв.м): 40.5, одноповерхова нежитлова будівля гаража - зазначеного літерою «А», відповідно до технічного паспорта № 125 від 24.06.2015, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 54;

- загальна площа (кв.м): 396.7, нежитлова будівля, що складається з: приміщення гаража автомобільного - зазначеного літерою «А», приміщення майстерні - зазначено літерою «Б», приміщення гаража автомобільного - зазначеного літерою «В», приміщення пожежного депо - зазначено літерою «Г», відповідно до технічного паспорта №126 від 24.06.2015, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 54;

- загальна площа (кв.м): 206; одноповерхова нежитлова будівля складу запчастин - зазначеного літерою «А», відповідно до технічного паспорта №127 від 24.06.2015, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 54;

- загальна площа (кв.м): 1418, одноповерхова нежитлова будівля: комора - зазначена літерою «А», сушка - зазначено літерою «Б», комора (піднавіс) - зазначено літерою «В», піднавіс для сушки зерна - зазначено літерою «Г», відповідно до технічного паспорта № 128 від 17.06.2015, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2. Реєстраційний номер об`єкта, нерухомого майна: 54;

- загальна площа (кв.м); 36.8, нежитлова будівля: курінь для фруктів - зазначений літерою «А», відповідно до технічного паспорта № 133 від 24.06.2015, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 54.

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції, врахувавши предмет і підстави позову, керуючись ст. ст. 136, 137 ГПК України, встановив, що існує реальна загроза, що у випадку ухвалення рішення на користь позивача, воно не буде виконано. Встановив, що вжиття відповідних заходів забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуватиме у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.04.2024 у справі №910/4838/24 та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволені заяви АТ «ОТП БАНК» про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги до того, що зі змісту заяви про забезпечення позову реальної загрози невиконання чи утруднення виконання відповідачем можливого рішення про задоволення позову не вбачається.

Крім того, вчинення відповідачем дій, що підтверджують можливе ухилення від виконання зобов`язань позивачем не доведено, доводи ґрунтуються виключно на його припущеннях.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/4838/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Палій В.В. - головуючий суддя; судді - Вовк І.В., Сибіга О.М.

В той же час, на час надходження апеляційної скарги, матеріали справи №910/4838/24 на адресу Північного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою суду від 07.05.2024 відкладено вирішення питання щодо вчинення процесуальних дій, передбачених параграфом 2 глави 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.04.2024 у справі №910/4838/24 до надходження матеріалів справи (матеріалів оскарження ухвали) на адресу Північного апеляційного господарського суду.

На адресу суду надійшли матеріали оскарження справи.

Ухвалою суду від 28.05.2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.04.2024 у справі №910/4838/24 залишено без руху.

Ухвалою суду від 10.06.2024 відкрито апеляційне провадження та призначено справу на 03.07.2024.

Ухвалою суду від 03.07.2024 відкладено розгляд справи до 24.07.2024.

Явка представників сторін

Представник відповідача у судове засідання 24.07.2024 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час і місце розгляду справи сторона були повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідкою про доставку документів до кабінету ЄСІТС.

Колегією суддів під час розгляду даної справи враховано, що на підставі указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 (з подальшими змінами), Закону України №2102-IX від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Стаття 27 Конституції України передбачає, що обов`язок держави - захищати життя людини.

Разом з тим, у відповідності до вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

А тому, враховуючи, що під час воєнного стану суди не припинили свою діяльність та продовжують здійснювати правосуддя, колегія суддів, з урахуванням принципу розумності строків розгляду справи судом, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя, передбаченого Конституцією України і гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (право на справедливий суд), зважаючи на те, що явка представників учасників справи у судове засідання не визнавалась обов`язковою, дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у судовому засіданні 24.07.2024 за відсутності представника відповідача.

Позиції учасників справи

24.06.2024 на адресу суду через підсистему Електронний суд від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги та ухвалу суду першої інстанції просив залишити без змін.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно із ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 137 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Згідно з пунктами 1, частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Суд може застосовувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 та ч. 4 статті 137 ГПК України).

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Згідно правових висновків, наведених Верховним Судом у постанові від 05.07.2024 справа №910/6287/23, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватись з предметом та підставами позову, можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати права інших осіб.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Обрання належного, відповідного предмету спору, заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (у тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Верховний Суд констатував, що виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язане з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості.

Можливість накладення арешту на майно, не обмежуючись грошовими коштами відповідача, в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів є додатковою гарантією для позивача того, що рішення суду у разі задоволення позову, буде реально виконане та позивач отримає задоволення своїх вимог.

Верховний Суд у постанові від 29.02.2024 справа №902/611/22 зазначив, що обов`язок обґрунтування підстав, які можуть утруднити чи унеможливити виконання судового рішення у разі задоволення позову покладено на позивача, тоді як недоцільність чи неспівмірність заходів забезпечення, вжиття яких просить в суду позивач, має доводити відповідач.

Згідно висновків наведених Верховним Судом у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03.03.2023 справа №905/448/22, у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Отже, виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язане з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Рєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 01.11.2023 за ОСОБА_1 зареєстроване нерухоме майно, а саме загальна площа (кв.м): 40.5, одноповерхова нежитлова будівля гаража - зазначеного літерою «А», відповідно до технічного паспорта № 125 від 24.06.2015, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 54; загальна площа (кв.м): 396.7, нежитлова будівля, що складається з: приміщення гаража автомобільного - зазначеного літерою «А», приміщення майстерні - зазначено літерою «Б», приміщення гаража автомобільного - зазначеного літерою «В», приміщення пожежного депо - зазначено літерою «Г», відповідно до технічного паспорта №126 від 24.06.2015, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 54; загальна площа (кв.м): 206; одноповерхова нежитлова будівля складу запчастин - зазначеного літерою «А», відповідно до технічного паспорта №127 від 24.06.2015, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 54; загальна площа (кв.м): 1418, одноповерхова нежитлова будівля: комора - зазначена літерою «А», сушка - зазначено літерою «Б», комора (піднавіс) - зазначено літерою «В», піднавіс для сушки зерна - зазначено літерою «Г», відповідно до технічного паспорта № 128 від 17.06.2015, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2. Реєстраційний номер об`єкта, нерухомого майна: 54; загальна площа (кв.м); 36.8, нежитлова будівля: курінь для фруктів - зазначений літерою «А», відповідно до технічного паспорта № 133 від 24.06.2015, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 54.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову, строк для виконання зобов`язання за кредитним договором сплинув, проте відповідач продовжує ухилятись від виконання.

Враховуючи все вищенаведене, виходячи з вимог процесуального закону, який регулює підстави забезпечення позову та заходи забезпечення позову, зокрема з вимог статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, беручи до уваги те, що ціна позову становить значну суму (13 200 000,00 грн), колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про наявність правових підстав для задоволення заяви Акціонерного товариства «ОТП БАНК» про забезпечення позову.

При цьому, колегія суддів зазначає, що обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника і користуванні, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним. Такі заходи забезпечення позову не позбавляють ОСОБА_1 права володіти та користуватися належним йому майном.

Підсумовуючи вищевказане, суд апеляційної інстанції констатує, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги, ці доводи не спростовують висновків, покладених в основу оскарженої ухвали місцевого господарського суду.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому ухвала Господарського суду міста Києва від 24.04.2024 у справі №910/4838/24 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для її скасування не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.04.2024 у справі №910/4838/24 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.04.2024 у справі №910/4838/24 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на ОСОБА_1 .

4. Матеріали оскарження справи №910/4838/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 26.07.2024.

Головуючий суддя В.В. Палій

Судді І.В. Вовк

О.М. Сибіга