ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2024 р. м. Київ Справа № 911/2050/23

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

Господарський суд Київської області

без виклику (повідомлення) сторін

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., розглянув матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Терно-граф"

46007, місто Тернопіль, вулиця Текстильна, будинок 18,

до Публічного акціонерного товариства "Центренерго"

08711, Київська область, Обухівський район, селище міського типу Козин, вулиця Рудиківська, будинок 49,

в особі Трипільської теплової електричної станції Публічного акціонерного товариства "Центренерго"

08720, Київська область, Обухівський район, місто Українка, вулиця Промислова, будинок 1,

про стягнення заборгованості

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява (вх. №1769/23 від 06.07.2023) Товариства з обмеженою відповідальністю "Терно-граф" до Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі Трипільської теплової електричної станції Публічного акціонерного товариства "Центренерго" про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем грошових зобов`язань перед позивачем за договором №12/72 про закупівлю (поставку) товарів від 10.12.2021.

Судом перевірено позовну заяву і додані до неї документи на відповідність вимогам статей 162, 164, 172, частині 5 статті 174, статті 175 Господарського процесуального кодексу України та встановлена їх невідповідність вимогам пунктам 2, 5, 10 частини 3 статті 162 та частині 1 статті 172 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.07.2023 позовну заяву (вх. №1769/23 від 06.07.2023) про стягнення заборгованості залишено без руху.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшов лист (вх. №14667/23 від 31.07.2023) на виконання ухвали суду.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшов лист (вх. №14668/23 від 31.07.2023) на виконання ухвали суду.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшов лист (вх. №14669/23 від 31.07.2023) на виконання ухвали суду.

Судом встановлено, що позовна заява і додані до неї документи відповідають вимогам статей 162, 164, 172, частині 5 статті 174, статті 175 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 28.08.2023 прийнято позовну заяву (вх. №1769/23 від 06.07.2023) Товариства з обмеженою відповідальністю "Терно-граф" до Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі Трипільської теплової електричної станції Публічного акціонерного товариства "Центренерго" про стягнення заборгованості до розгляду та відкрито провадження у справі №911/2050/23; розгляд справи №911/2050/23 постановлено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; встановлено сторонам строки подання заяв по суті справи.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі Трипільської теплової електричної станції Приватного акціонерного товариства "Центренерго" надійшов відзив на позовну заяву (вх. №18043/23 від 21.09.2023).

Через канцелярію Господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Терно-граф" надійшли докази на виконання ухвали суду (вх. №20332/23 від 26.10.2023).

У зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписав рішення без його проголошення, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, відповідно до частин 4, 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України.

За результатами розгляду матеріалів справи, дослідження доказів та оцінки їх у сукупності, суд

встановив:

1. Правовідносини сторін

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Терно-граф» як постачальником (далі - позивач/постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Центренерго», в особі Трипільської теплової електричної станції ПАТ «Центренерго» як покупцем (далі - відповідач/покупець) укладений договір про закупівлю (поставку) товарів № 12/72 від 10.12.2021 (далі - Договір) на суму 72329,76 грн, з урахуванням ПДВ, додатковою угодою №1 від 02.02.2022 сторонами зменшено суму Договору на 84,00 грн, відтак, сума Договору становить 72245,76 грн, з урахуванням ПДВ.

Відповідно до умов Договору постачальник взяв на себе зобов`язання з поставки товарів, що визначені у Специфікації до Договору (далі - Специфікація), а покупець зобов`язався прийняти та оплатити поставлені товари. При цьому, відповідно до розділу 16 Договору, платником за Договором виступає ПАТ «Центренерго».

Згідно з пунктом 1.3. Договору найменування (номенклатура, асортимент), кількість, строки поставки та інші характеристики продукції зазначені в Додатку №1 до Договору.

Відповідно до пунктів 2.1., 2.2. Договору ціною Договору є загальна сума цін на продукцію (вартість), що поставляється за даним Договором. Ціни на продукцію визначаються в Додатку № 1 до Договору. Відповідно до пункту 2.5. Договору розрахунки за продукцію здійснюються у порядку, передбаченому Додатком № 1 до договору.

Відповідно до пункту 3 Додатку № 1 до Договору розрахунки за товар здійснюються протягом 30 календарних днів з дати підписання покупцем акту приймання-передачі товару.

2. Аргументи позивача

Позивач зазначає, що ним виконані зобов`язання за Договором з поставки товару у повному обсязі та належним чином 28.01.2022, що підтверджується наданою ним видатковою накладною № 21 від 28.01.2022 та підписаним сторонами актом приймання-передачі № 21 від 28.01.2022 на суму 72245,76 грн.

Відповідачем оплату за отриманий товар не здійснено в повному обсязі, відтак, заборгованість покупця перед постачальником становить 72245,76 грн.

На підтвердження наявності цієї заборгованості позивачем надані до матеріалів справи банківські виписки за період з 01.01.2021 по 23.06.2023 та за період з 01.01.2022 по 26.10.2023 стосовно коштів, що надходили на рахунок позивача від відповідача, відповідно до яких ПАТ "Центренерго" були здійснені такі оплати:

1) згідно з договором № 12/25 від 09.03.2021, що укладений між ТОВ «Терно-граф» та Трипільською тепловою електричною станцією ПАТ «Центренерго», Приватним акціонерним товариством «Центренерго» проведено оплату 25.06.2021 в сумі 60000,00 грн та 01.07.2021 в сумі 60155,84 грн., ціна договору становила 120153,84 грн;

2) згідно з договором №12/79 від 30.08.2021, що укладений між ТОВ «Терно-граф» та Трипільською тепловою електричною станцією ПАТ «Центренерго», Приватним акціонерним товариством «Центренерго» проведено часткову оплату 30.12.2021 в сумі 25017,90 грн, ціна договору становила 44003,70 грн;

3) згідно з договором №12/76 від 20.12.2022, що укладений між ТОВ «Терно-граф» та Трипільською тепловою електричною станцією ПАТ «Центренерго», Приватним акціонерним товариством «Центренерго» проведено часткову оплату 15.03.2023 в сумі 50000,00 грн та 16.03.2023 в сумі 57938,80 грн, ціна договору становила 107938,80 грн.

Відтак, банківські виписки не містять відомостей про сплату відповідачем спірної у справі заборгованості у сумі 72245,76 грн відповідно до договору №12/72 від 10.12.2021.

3. Аргументи відповідача

Відповідач зазначає, що за умовами пункту 3 додатку № 1 до договору № 12/72 розрахунки за поставлену продукцію здійснюються відповідачем протягом 30 календарних днів з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі продукції. Такий акт № 21 від 28.01.2022 був підписаний сторонами, відтак, оплата за цю поставку мала бути здійснена до 01.03.2022, але в день повномасштабного вторгнення Російської Федерації в Україну, 24.02.2022, Трипільська ТЕС, куди була поставлена продукція за договором № 12/72 від 10.12.2021, була піддана ракетному удару і зазнала руйнувань своєї інфраструктури.

Також відповідач зазначає, що з початком військової агресії Російської Федерації проти України три електростанції ПАТ «Центренерго» постійно знаходились під ворожим обстрілом: Вуглегірська ТЕС, що знаходиться в Донецькій області окупована ворогом, Зміївська ТЕС постійно обстрілюється з території ворога, вона зазнала значних руйнувань, серед її працівників є загиблі від ворожих атак. Стосовно Трипільської ТЕС, з якою укладено договір №№ 12/72 від 10.12.2021, то вона вже в перший день війни була піддана ракетному обстрілу, а починаючи з 10.10.2022 і до січня 2023 року атаки на станцію стали носити систематичний характер, 10.10.2022 частково були зруйновані передавальні мережі, 23.11.2022 ракетою було частково зруйновано адміністративний та головний корпуси Трипільської ТЕС. Після ракетної атаки 05.12.2022 Трипільська ТЕС на тривалий час була зупинена і не виробляла електроенергію (доказами обстрілів Трипільської ТЕС є акти про пожежу від 10.10.2022, від 23.11.2022, від 05.12.2022, що складені представниками Обухівського РУ ГУ ДСНС у Київській області, що надані відповідачем до матеріалів справи). Періодичні обстріли об`єктів інфраструктури ПАТ «Центренерго» продовжуються і надалі.

Відповідач наголошує на тому, що за умовами пункту 11.1. договору № 12/72 від 10.12.2021 сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором в разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін в тому числі і військові дії.

Торгово-промислова палата України листом № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 підтверджує, що обставини введення воєнного стану в країні з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких-то настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких-/го стало неможливим у встановлений термін в наслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Тому відповідач вважає нарахування пені, інфляційних втрат і 3% річних на спірну заборгованість за Договором - безпідставним.

4. Норми права, що підлягають застосуванню

Згідно із статтею 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення. Сторонами договору поставки можуть бути суб`єкти господарювання, зазначені у пунктах 1, 2 частини другої статті 55 цього Кодексу. Сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України. Поставка товарів без укладення договору поставки може здійснюватися лише у випадках і порядку, передбачених законом. Реалізація суб`єктами господарювання товарів негосподарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір, що укладений сторонами, за своєю правовою природою є договором поставки товару та є належною правовою підставою для виникнення у сторін взаємних прав та обов`язків, обумовлених цим договором.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

5. Фактичні обставини, встановлені судом, докази, що прийняті та відхилені судом, мотиви прийняття або відхилення кожного доказу та аргументу, викладеного сторонами у матеріалах справи та висновки суду за результатами розгляду справи

5.1. Щодо наявності договірних відносин між сторонами

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до умов Договору постачальник взяв на себе зобов`язання щодо поставки товарів, що визначені Специфікацією до Договору (надалі - Специфікація), а покупець зобов`язався прийняти та оплатити поставлені товари. При цьому, відповідно до розділу 16 Договору, платником за Договором виступає Публічне акціонерне товариство "Центренерго".

Згідно з пунктом 1.3. Договору найменування (номенклатура, асортимент), кількість, строки поставки та інші характеристики продукції зазначені в Додатку №1 до Договору.

Відповідно до пунктів 2.1., 2.2. Договору, ціною Договору є загальна сума цін на продукцію (вартість), що поставляється за даним Договором. Ціни на продукцію визначаються в Додатку № 1 до Договору. Відповідно до пункту 2.5. Договору розрахунки за продукцію здійснюються у порядку, передбаченому Додатком № 1 до Договору.

Відповідно до пункту 3 Додатку № 1 до Договору розрахунки за товар здійснюються протягом 30 календарних днів з дати підписання покупцем акту приймання-передачі товару.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Терно-граф" виконало свої зобов`язання та поставила товар, що визначений у Додатку № 1 до Договору, що підтверджується актом приймання-передачі №21 від 28.01.2022 на суму 72245,76 грн, що підписаний представниками обох сторін та скріплений відбитками їх печаток, також факт належного виконання позивачем зобов`язань за Договором з поставки товару підтверджується видатковою накладною № 21 від 28.01.2022.

Крім того, належна поставка позивачем товару за Договором підтверджується відповідачем.

З огляду на вказане, суд встановив, що позивач відповідно до Договору виконав свої зобов`язання в повному обсязі.

За умовами пункту 3 Додатку № 1 до Договору розрахунки за поставлену продукцію здійснюються відповідачем протягом 30 календарних днів з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі продукції.

Оскільки акт № 21 від 28.01.2022 підписаний сторонами 28.01.2022, оплата цієї поставки повинна бути здійснена до 01.03.2022, з урахуванням того, що тридцятий день строку припадає на вихідний день - неділю та вимог частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Позивачем надані належні докази для встановлення фактів перерахунку коштів на його рахунки відповідачем: банківські виписки за період з 01.01.2021 по 23.06.2023 та за період з 01.01.2022 по 26.10.2023 стосовно коштів, що надходили на рахунок позивача від відповідача, відповідно до яких ПАТ "Центренерго" були здійснені такі оплати:

1) згідно з договором № 12/25 від 09.03.2021, що укладений між ТОВ «Терно-граф» та Трипільською тепловою електричною станцією ПАТ «Центренерго», Приватним акціонерним товариством «Центренерго» проведено оплату 25.06.2021 в сумі 60000,00 грн та 01.07.2021 в сумі 60155,84 грн., ціна договору становила 120153,84 грн;

2) згідно з договором №12/79 від 30.08.2021, що укладений між ТОВ «Терно-граф» та Трипільською тепловою електричною станцією ПАТ «Центренерго», Приватним акціонерним товариством «Центренерго» проведено часткову оплату 30.12.2021 в сумі 25017,90 грн, ціна договору становила 44003,70 грн;

3) згідно з договором №12/76 від 20.12.2022, що укладений між ТОВ «Терно-граф» та Трипільською тепловою електричною станцією ПАТ «Центренерго», Приватним акціонерним товариством «Центренерго» проведено часткову оплату 15.03.2023 в сумі 50000,00 грн та 16.03.2023 в сумі 57938,80 грн, ціна договору становила 107938,80 грн.

Відтак, банківські виписки не містять відомостей про сплату відповідачем спірної у справі заборгованості у сумі 72245,76 грн відповідно до договору №12/72 від 10.12.2021.

Несплату спірних коштів підтверджує також відповідач.

На підставі вищевказаного, суд вважає достатніми надані суду докази наявності у відповідача заборгованості з оплати отриманого ним товару та відповідно до пункту 3 Додатку №1 до Договору №12/72, строк оплати спірного товару настав, отже, позовна вимога про стягнення основного боргу у розмірі 72245,76 грн підлягає задоволенню повністю.

5.2. Щодо тверджень відповідача про безпідставність нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних на основний борг

Відповідач наголошує на тому, що за умовами пункту 11.1. договору № 12/72 від 10.12.2021 сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором в разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін в тому числі і військові дії.

У зв`язку із введенням воєнного стану в країні Торгово-промислова палата України листом № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких-то настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких-/го стало неможливим у встановлений термін в наслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Тому відповідач вважає нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних на грошове зобов`язання з оплати товару за Договром - безпідставним.

Суд звертає увагу на те, що у листі Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, який адресований невизначеному колу осіб ("Всім, кого це стосується"), засвідчено те, що війна належить до форс-мажорних обставин, однак, неможливість особи виконати конкретний обов`язок, як це передбачено у частині першій статті 141 Закону України від 02.12.1997 № 671/97ВР "Про торгово-промислові палати в Україні", має засвідчуватися відповідним сертифікатом, який видається особі за її зверненням.

Відповідачем не надані докази такого звернення до Торгово-промислової палати України і не надано суду такого сертифікату, що підтвердив би неможливість виконання спірного у справі зобов`язання.

Крім того, згідно з пунктом 11.2. Договору сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 5 днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі, а відповідно до пункту 11.3. Договору доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються торгово-промисловою палатою України або іншим компетентним органом.

У матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача до позивача в порядку пунктів 11.2., 11.3. Договору, відтак, відсутні підстави для звільнення відповідача від відповідальності за невиконання спірних зобов`язань за Договором.

5.3. Щодо нарахування позивачем пені, інфляційних втрат та 3% річних

Позивачем заявлені до стягнення за порушення відповідачем грошових зобов`язань за Договором 21327,36 грн пені, 2897,75 грн 3% річних та 19956,99 грн інфляційних втрат.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (стаття 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до положень статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Штрафними санкціями згідно зі статтею 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Суд зауважує, що у статті 204 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.03.2021 у справі №904/2073/19.

Згідно з частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У статті 629 Цивільного кодексу України визначається, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Також, в юриспруденції широко застосовується принцип "pacta sunt servanda" або у перекладі з латини - договорів необхідно дотримуватись. Так наприклад, статтею 26 Віденської конвенції про право міжнародних договорів закріплено принцип pacta sunt servanda, відповідно до якого кожен чинний договір є обов`язковим для його учасників і повинен добросовісно виконуватися.

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Підписаними договорами підтверджується, що при укладенні договору сторонами досягнуто згоди з усіх його істотних умов, включаючи предмет, ціну, відповідальність сторін тощо.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц виклала свої висновки про те, що положеннями статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання, незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт).

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох процентів річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання (постанова Верховного Суду від 12.09.2018 у справі №712/5856/15-ц).

У постанові Верховного Суду від 26.01.2022 у справі №910/18557/20 зазначається, що визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (зроблений позивачем розрахунок заборгованості, інфляційних втрат та % річних), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок.

Керуючись статтями 79 та 86 Господарського процесуального кодексу України суд має встановити правильність здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи, при цьому, за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості. Аналогічні правові висновки викладені також у постановах Верховного Суду від 27.05.2019 у справі №910/20107/17, від 21.05.2019 у справі №916/2889/13, від 16.04.2019 у справах №922/744/18 та №905/1315/18, від 05.03.2019 у справі №910/1389/18, від 14.02.2019 у справі №922/1019/18, від 22.01.2019 у справі №905/305/18.

Позивач нараховує пеню та 3 % річних за період з 28.02.2022 до 30.06.2023, а інфляційні втрати - з 01.03.2022 до 31.05.2023.

Зважаючи на вищевикладені висновки суду про те, що період заборгованості починається з 01.03.2022 суд здійснив перерахунок пені та 3 % річних.

Також при визначенні періоду нарахування пені судом враховане таке.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з пунктом 7 Розділу ІХ Прикінцеві положення Господарського кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" відповідно до статті 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб відмінинено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Відтак, позивачем правомірно нараховується пеня до 30.06.2023.

Відповідно до пункту 9.7. Договору у випадку несвоєчасної оплати продукції покупець сплачує постачальникові неустойку у вигляді пені в розмірі однієї облікової ставки Національного банку України від ціни неоплаченої продукції.

За результатом перевірки судом розрахунків пені, інфляційних втрат та 3% річних, що здійснені позивачем, зважаючи на вищевикладені висновки суду, суд дійшов висновку, що ці позовні вимоги підлягають задоволенню у такому розмірі: 19956,99 грн інфляційних втрат (повністю), 21307,55 грн пені (частково), 2891,81 грн 3 % річних (частково).

6. Результати розгляду справи

6.1. Згідно з статтею 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування; питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

6.2. Оцінюючи подані суду докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи у їх сукупності, та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку часткове задоволення позовних вимог.

7. Розподіл судових витрат

Відповідно до пункту 2 частини 1, частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на одну із основних засад (принципів) господарського судочинства: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України), у зв`язку зі сплатою позивачем судового збору у мінімальному розмірі і вищевикладеними висновками суду про те, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, судовий збір покладається на відповідача повністю.

Враховуючи вищенаведені фактичні обставини справи та керуючись статтями 13, 52, 73, 74, 77-79, 86, 126, 129, 232, 237, 238, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов (вх. №1769/23 від 06.07.2023) Товариства з обмеженою відповідальністю "Терно-граф" до Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі Трипільської теплової електричної станції Публічного акціонерного товариства "Центренерго" про стягнення заборгованості задовольнити частково.

2. Стягнyти з Публічного акціонерного товариства "Центренерго" (08711, Київська область, Обухівський район, селище міського типу Козин, вулиця Рудиківська, будинок 49, ) в особі Трипільської теплової електричної станції Публічного акціонерного товариства "Центренерго" (08720, Київська область, Обухівський район, місто Українка, вулиця Промислова, будинок 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Терно-граф" (46007, місто Тернопіль, вулиця Текстильна, будинок 18, ) 72245,76 грн (сімдесят дві тисячі двісті сорок п`ять гривень сімдесят шість копійок) основного боргy, 21307,55 грн (двадцять одна тисяча триста сім гривень п`ятдесят п`ять копійок) пені, 2891,81 грн (дві тисячі вісімсот дев`яносто одна гривня вісімдесят одна копійка) 3% рiчних, 19956,99 грн (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят шість гривень дев`яносто дев`ять копійок) iнфляцiйних втрат, 2684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні) судового збору.

3. У задоволенні іншої частини позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 29.07.2024.

Суддя С.О. Саванчук