ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" липня 2024 р. Справа№ 910/13637/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій Експрес» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2023 (повний текст рішення підписано 06.11.2023)

у справі №910/13637/23 (суддя Пукас А.Ю.)

за позовом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій Експрес»

про стягнення 25 424, 67 грн,-

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (далі за текстом - ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», Позивач, Замовник) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій Експрес» (далі за текстом - ТОВ «Меркурій Експрес», Відповідач, Постачальник) про стягнення за договором про закупівлю № 35.1-14/3.9-00022 від 29.12.2021 (далі за текстом - Договір) передоплати за непоставлений товар - 19 201, 44 грн, пені - 3 533, 06 грн та штрафу - 2 690, 17 грн за прострочення строків поставки товару.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що Відповідачем не виконано пункт 5.4.1 Договору та невчасно поставлено товар за період березень - червень 2022, оскільки останній доставлено Позивачу 13.06.2023 у відділення АТ «Укрпошта», що суперечить умовам Договору, стало неактуальним на момент поставки товару та здійснено з порушення пункту п. 5.3. Договору.

Поставлений 13.06.2023 Відповідачем з простроченням строків товар Позивачем повернуто 14.07.2023, у зв`язку з чим на суму попередньої оплати 19 201, 44 грн станом на дату звернення до суду з позовом товар не поставлено, а вказані кошти не повернуто.

Крім того, за порушення строків поставки Позивачем здійснено нарахування пені на підставі пункту 7.3 Договору - 3 533, 06 грн та штрафу - 2 690, 17 грн.

У поданій відповіді на відзив Позивач заперечує щодо посилань Відповідача на існування форс-мажорних обставин, оскільки належного повідомлення про їх існування до Позивача не надходило, що відповідно виключає можливість звільнення Відповідача від відповідальності.

Позивач вказує, що документального підтвердження отримання товару за видатковою накладною № F6 від 30.06.2022 Відповідачем не надано, а лист АТ «Укрпошта» не може бути розцінений судом як належний доказ.

У поданому відзиві Відповідач заперечує щодо задоволення позову та звертає увагу суду на те, що поставка товару залежить від факту виходу періодичних видань з редакції.

Так, Відповідач посилається на існування форс-мажорних обставин, які виникли з огляду на введення з 24.02.2022 на території України воєнного стану, що фактично унеможливило доступ до приміщення Відповідача та зупинення роботи більшості редакцій.

Відповідач стверджує, що Позивач повідомлявся про неможливість виконання зобов`язань за Договором, а згідно листа АТ «Укрпошта» вих. № 1853-Т-244-В від 06.04.2023 Позивачу здійснювалась доставка газет «Трудова слава», «Урядовий кур`єр», «Голос України» за період березень - червень 2022, однак відповідні видаткові накладні Позивачем не підписано, а такий товар не повернуто.

Відповідач стверджує, що станом на день подання позовної заяви ним виконано зобов`язання з поставки товару на суму 23 676, 97 грн згідно наступних видаткових накладних: № F0 від 31.01.2022, № F2 від 28.02.2022, № F6 від 30.06.2022, № F7 від 30.04.2023, також повернуто 9 628, 80 грн за призупинення газети «Аргументи і факти в Україні», у зв`язку з чим заборгованість перед Позивачем становить 5 125, 19 грн.

У запереченнях на відповідь на відзив Відповідач зазначає, що лист АТ «Укрпошта» вих. № 1853-Т-244-В від 06.04.2023 є належним доказом отримання Позивачем товару за Договором при тому, що Позивачем отримувалися періодичні видання за період березень-червень 2022 у відділенні АТ «Укрпошта» без заперечень чи зауважень.

Всі інші доводи, викладені у запереченнях є аналогічним доводам у відзиві.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.11.2023 по справі №910/13637/23 позов Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» - задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій Експрес» (вул. Вадима Гетьмана, буд. 27, оф. 420, м. Київ, 03056; ідентифікаційний код 39320758) на користь Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (вул. Бориспіль-7, с. Гора, Київська обл., 08300; ідентифікаційний код 20572069) попередню оплату - 19 201 (дев`ятнадцять тисяч двісті одна) грн 44 коп, пеню - 3 533 (три тисячі п`ятсот тридцять три) грн 06 коп, штраф - 2 690 (дві тисячі шістсот дев`яносто) грн 17 коп, судовий збір - 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн та 72 (сімдесят дві) грн витрат, пов`язаних з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи.

У відшкодуванні іншої частини витрат, пов`язаних з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи - відмовлено.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що постачання відповідачем 13.06.2023 вказаного товару за період березень-червень 2022 позивачу здійснено з порушенням визначених пунктом 5.1 договору строків,у зв`язку з чим повернення суми попередньої оплати в розмірі 19201,44 грн заявлено правомірно. Відповідачем не дотримано визначеного п.9.2 договору порядку повідомлення покупця про форс-мажорні обставини, що виключає можливість посилатися на останні як на підставу звільнення від відповідальності, у зв`язку з чим пеня та штраф підлягають стягненню з відповідача. Одночасно стягнуто з відповідача 72 грн витрат, пов`язаних з вчиненням процесуальних дій (поштове надіслання позову з додатками на адресу відповідача 36 грн та надсилання відповідачу відповіді на відзив на позовну заяву з додатками 36 грн), в решті витрат відмовлено з підстав недоведеності.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, зводяться до наступного:

- протягом березня-червня 2022 позивач щомісячно отримував замовлені та оплачені відповідачем періодичні видання у відділенні АТ «Укрпошта» без заперечень, повернення вказаних періодичних видань не відбувалося;

- умовами договору не передбачений обов`язок відповідача здійснити доставку періодичних видань особисто, доставка замовлених періодичних видань була здійснена через відділення АТ «Укрпошта», що не суперечить умовам договору та було прийнято позивачем без заперечень;

- акт про невідповідність товару, як це передбачено п.5.4.9 договору, позивач не надав, що підтверджує відсутність будь-яких заперечень щодо поставки замовлених періодичних видань протягом лютого-червня 2022 року через відділення АТ «Укрпошта»;

- позиція суду про правомірність позивача щодо його відмови від підписання ВН від 30.06.2022 на суму 12932,04 грн є хибною, оскільки періодичні видання, зазначені в ній, доставлені позивачу, що підтверджується листом АТ «Укрпошта»; видання на суму 1144,21 грн було повернуто відповідачу 13.06.2023, а не видання, які поставлялися протягом лютого-червня 2022 на загальну суму 12932,04 грн.;

- станом на день подання позовної заяви вартість непоставлених періодичних видань становить 5125,19 грн.;

- щодо вимог про стягнення пені за період з 01.07.2023 по 29.08.2023 сплив строк позовної давності, оскільки позивач звернувся з позовом до суду 29.08.2023.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, з підстав їх необґрунтованості та неузгодженості з матеріалами справи.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/13637/23.

Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій Експрес» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2023 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №910/13637/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду залишено апеляційну скаргу без руху з підстав неподання доказів, які підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Апелянтом до суду подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано копію платіжної інструкції №1764 від від 24.10.2023 про сплату судового збору в сумі 4 026 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій Експрес» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2023 у справі №910/13637/23, вирішено розгляд апеляційної скарги здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій Експрес» про розгляд апеляційної скарги в судовому засіданні з викликом учасників справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій Експрес» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2023 у справі №910/13637/23 - відмовлено з підстав необгрунтованості.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

29.12.2021 між Позивачем та Відповідачем укладено Договір, відповідно до пункту 1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити Замовнику товар, найменування якого вказано в п. 12 та відповідно до коду за Єдиним закупівельним словником, зазначеним в п. 1.3. Договору та відповідно до Специфікації, що наведена в Додатку № 1 до Договору, а Замовник прийняти та оплатити такий товар відповідно до умов цього Договору.

Найменування товару: газети (пункт 1.2. Договору).

Ціна Договору становить 38 430, 96 грн без ПДВ (пункт 3.1. Договору).

Порядок здійснення оплати передбачений розділом 4 Договору, зокрема, згідно підпункту 4.2.1 пункту 4.2. попередня оплата має бути перерахована на поточний рахунок Постачальника протягом 10 (десяти) календарних днів з дня отримання Замовником рахунку від Постачальника.

Порядок поставки та приймання-передачі Товару передбачений розділом 5 Договору та згідно пункту 5.1. становить 3 робочі дні від дати виходу видання з редакції протягом 1-го півріччя 2022.

Замовлення (передплата) одного комплекту Товару (періодичного видання) передбачає кількість надходжень (по кожній позиції окремо), що зазначені у Специфікації в колонці «Періодичність виходу відповідно до Каталогу видань України «Преса поштою» на 2022 рік (І півріччя)» (підпункт 5.1.1 Договору).

Датою поставки товару вважається дата підписання сторонами видаткової накладної на поставлений товар (пункт 5.2. Договору).

Місце та умови поставки (передачі) Товару: територія Замовника (08300, Україна, Київська область, Бориспільський район, село Гора, вулиця Бориспіль-7, ДП «МА Бориспіль»). Доставка Товару за вказаною адресою здійснюється транспортом Постачальника (п. 5.3 Договору).

Товар поставляється поетапно, окремими партіями згідно з письмовими заявками Замовника з зазначенням найменування та кількості Товару в межах Специфікації Договору (підпункт 5.4.1 Договору).

Підпунктами 5.4.2-5.4.3 Договору передбачено, що письмова заявка направляється Замовником на електронну адресу Постачальника , з подальшим направленням цінним листом з описом вкладення на поштову адресу Постачальника: 03056, м. Київ, вул. В. Гетьмана, буд.27, оф.420.

Постачальник зобов`язаний підтвердити отримання письмової заявки від Замовника. Підтвердженням отримання письмової заявки Постачальником від Замовника може бути оригінальний підпис уповноваженої особи Постачальника на заявці, обмін листами між Сторонами Договору, поштове повідомлення з підписом уповноваженої особи Постачальника.

Уповноваженою особою Постачальника є директор Голубев Юрій Володимирович або особа, якій надано довіреність на отримання письмових заявок.

У випадку повернення цінного листа з описом вкладання та повідомленням об`єктом поштового зв`язку у разі письмової відмови Постачальника від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання такого листа, лист вважається відправленим Замовником належним чином, а неотримання Постачальником такого листа буде вважатися його відмовою від виконання умов договору та Постачальник несе відповідальність у порядку, передбаченому п. 7.6 Договору (підпункт 5.4.4 Договору).

Пунктом 5.4.6 Договору передбачено, що Постачальник зобов`язаний підготувати Товар до вивезення та письмово повідомити Замовника за електронною адресою та , та здійснити поставку (передачу) Товару протягом строку, вказаного в пункту 5.1 Договору, з дати отримання письмової заявки від Замовника.

Пунктом 5.4.7 Договору закріплено, що транспортування товару відбувається за адресою, вказаною в пункті 5.3. Договору.

Пунктом 7.3 Договору передбачено, що у разі порушення строку поставки Товару, зазначеного в п. 5.1 Договору та/або строку виправлення (усунення) дефектів (недоліків), зазначеного в п.5.1 Договору, починаючи з 1-го по 30-й календарний день (включно), Постачальник сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1 % від ціни Товару, строк поставки якого порушено та/або від ціни дефектного Товару, строки поставки якого порушено, за кожний день прострочення.

Пеня у розмірі 0,1% від ціни Товару, строк поставки якого порушено та/або від ціни дефектного Товару, строк поставки якого порушено, за кожний день прострочення, нарахування протягом строку порушення виконання зобов`язань за Договором, включаючи день виконання такого зобов`язання. За порушення строку поставки Товару, зазначеного в п. 5.1 договору понад 30-ть календарних днів, додатково сплачується штраф у розмірі 7% ціни Договору.

Договір набирає чинності з дати його укладання Сторонами та діє до 31.07.2022. Закінчення строку дії Договору не звільняє Сторони від виконання тих зобов`язань, що лишились невиконаними (пункту 11.1. Договору).

З матеріалів справи вбачається, що Позивач звернувся до Відповідача із письмовою заявкою від 29.12.2021 № 37-22-51 про поставку товару.

Вказана заявка 29.12.2021 направлена Відповідачу на електронну адресу з подальшим направленням цінним листом з описом вкладенням (поштове повідомлення № 830) на поштову адресу Постачальника: 03056, м. Київ, вул. В. Гетьмана, буд. 27, оф.420, яке згідно рекомендованого повідомлення отримано Відповідачем 04.01.2022.

Позивачем здійснено перерахування попередньої оплати в розмірі 38 430, 96 грн згідно платіжної інструкції № 7491 від 30.12.2021.

На виконання умов Договору Відповідач здійснив поставку товару на суму 9 600, 72 грн, що підтверджується видатковими накладними:

№ F0 від 31.01.2022 на суму 4 800, 36 грн без ПДВ;

№ F2 від 28.02.2022 на суму 4 800, 36 грн без ПДВ.

Крім того, Відповідачем повернуто суму 9 628, 80 грн у зв`язку з припиненням виходу газети «Аргументи та факти в Україні».

Згідно поданого відзиву, зазначені вище обставини визнаються Відповідачем.

Згідно листа вих. № 4 від 28.03.2023 Відповідач повідомив Позивача про існування об`єктивних причин не поставки товару за Договором з одночасним посиланням на лист ТПП України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 в підтвердження існування форс-мажорних обставин.

У зв`язку із не поставленням Позивачу товару на залишкову суму, останній звернувся до Відповідача із листом від 09.05.2023 № 03-22-1128 щодо нарахування штрафних санкцій та повернення суми невикористаної передоплати - 19 201, 44 грн.

Крім того, у вказаному листі Позивачем зазначено, що від Постачальника не надходило жодного повідомлення про настання форс-мажорних обставин та неможливості належного виконання Договору, а тому періодичні видання за минулий рік, які не були поставлені вчасно, Покупець прийняти в поточному році не вважає за доцільне.

Згідно доводів Позивача, наданий товар згідно з видатковою накладною №F3 від 05.06.2023 ним прийнято, а докази отримання інших видань за період березень-червень 2022 відсутні при тому, що видаткові накладні № F6 від 30.06.2023 та № F8 від 30.06.2023 не надходили.

У відповідь на зазначене Відповідач листом від 05.06.2023 № 32/06/К-2023 зазначив, що дії Позивача щодо не підписання накладних №F6 від 30.06.2023 та №F8 від 30.06.2023 є недобросовісними, оскільки факт отримання Позивачем товару за накладною № F6 від 30.06.2023 вбачається з листа АТ «Укрпошта» від 06.04.2023 № 1853-Т-244-В, а за накладною № F8 від 30.06.2023 підтверджується листом ДП «Центр оцінки та інформації» вих. № 522/03В від 31.03.2023.

До вказаного листа Відповідачем також додано описані вище видаткові накладні для їх підписання позивачем.

З листа АТ «Укрпошта» від 06.04.2023 № 1853-Т-244-В вбачається, що періодичні друковані видання «Урядовий кур`єр», «Голос України» та «Трудова слава» за лютий - червень 2022 надходили до відділення поштового зв`язку та доставлялися одержувачу - ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль».

З листа ДП «Центр оцінки та інформації» вих. № 522/03В від 31.03.2023 вбачається, що ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» був підключений до автоматизованої системи «Веспі» на період січень-червень 2022 за адресою .

Додаток до вказано листа (скрін) до матеріалів справи не надано.

Зазначені вище обставини також викладені Відповідачем у відзиві.

Позивач зазначає, що до відділення поштового зв`язку АТ «Укрпошта» Відповідачем здійснено поставку товару згідно видаткової накладної № F6 від 30.06.2022 на суму 12 932, 04 грн.

Судом встановлено, що за видатковою накладною № F6 від 30.06.2022 на суму 12 932, 04 грн. Відповідачем поставлено друковану продукцію за період з березня 2022 по лютий 2022: газета «Трудова слава», «Урядовий кар`єр», «Голос України».

Відповідач звертає увагу суду на те, що отримання Позивачем товару протягом березня - червня 2022 у відділенні АТ «Укрпошта» здійснювалося без заперечень, повернення таких видань не було.

При цьому, Відповідач стверджує, що умовами Договору не передбачено здійснення доставки товару особисто Відповідачем, у зв`язку з чим така доставка організована до відділення АТ «Укрпошта» у відповідності до умов Договору, а відсутність зауважень та претензій Позивача підтверджується відсутністю Акта про невідповідність, складання якого передбачено підпунктом 5.4.9. Договору.

Однак, всупереч викладеному, Позивачем не підписано видаткову накладну №F6 від 30.06.2022 на суму 12 932, 04 грн, а відповідний товар повернуто листом від 14.07.2023 вих. № 37-22-97, яку Позивачем підписано не було з огляду на те, що надані Відповідачем друковані видання за березень - червень 2022 станом на дату поставки 13.06.2023 були неактуальними, а доставка через відділення АТ «Укрпошта» не узгоджувалась та суперечить пункту 5.3. Договору.

Із наданого Відповідачем відзиву вбачається, що починаючи з березня 2022 видання «Головбух» та «Пенсійний кур`єр» замовлені Відповідачем для подальшої доставки Позивачу, виходили із істотним затриманням, у зв`язку з чим і були доставлені із запізненням.

Відповідач у поданих заявах по суті спору неодноразово посилається на існування форс-мажорних обставин, які зумовили неналежне виконання умов Договору в частині строків поставки товару.

Так, Відповідач посилається на те, що наказами останнього від 28.02.2022 та 31.03.2022 з 01.03.2022 до 31.03.2022, а в подальшому з 01.04.2022 до 30.04.2022 оголошено простій товариства.

Згідно листа Товариства сприяння обороні України від 22.08.2022 Відповідач не мав можливості доступу до будівлі за адресою м. Київ, вул. Вадима Гетьмана, 27 (адреса місцезнаходження Відповідача) в період з 25.02.2022 по 31.03.2022 в силу початку воєнного стану в Україні.

Задля підтвердження існування обставин непереборної сили Відповідач посилається на лист ТТП України від 28.02.2022 № 2024/2.0-7.1 та зазначає, що Позивач повідомлявся про неможливість виконання прийнятих на себе договірних зобов`язань.

Відповідач стверджує, що станом на день подання позовної заяви ним виконано зобов`язання з поставки товару на суму 23 676, 97 грн згідно наступних видаткових накладних: №F0 від 31.01.2022, №F2 від 28.02.2022, № F6 від 30.06.2022, №F7 від 30.04.2023, також повернуто 9 628, 80 грн за призупинення газети «Аргументи і факти в Україні», у зв`язку з чим заборгованість перед Позивачем становить 5 125, 19 грн.

Враховуючи не повернення Відповідачем суми попередньої оплати в розмірі 19 201, 44 грн, на яку товар поставлено не було, Позивачем також здійснено нарахування пені та штрафу.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного відповідачем в апеляційній скарзі

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі «Трофимчук проти України» no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що рішення суду, яке переглядається, підлягає частковому скасуванню, виходячи з наступного.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами договір, з огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину є належною підставою, у розумінні норм ст. 11 ЦК України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків та за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання Глави 63 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно ст. 902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Як вбачається з матеріалів справи:

на виконання умов Договору Позивачем у якості передоплати сплачено Відповідачу 38 430, 96 грн.;

без зауважень та претензій Відповідачем поставлено, а Позивач прийнято товар за видатковими накладними: № F0 від 31.01.2022 на суму 4 800, 36 грн без ПДВ;

№ F2 від 28.02.2022 на суму 4 800, 36 грн без ПДВ;

видаткові накладні № F3 від 05.06.2023 на суму 2 011, 92 грн та видаткова накладна № F8 від 05.06.2023 на суму 5 219, 36 грн, не стосуються спору в частині виконання умов даного Договору, оскільки містять посилання на договір № 35.1-14/3.9-00023 від 29.12.2021, відтак не прийняті судом при розгляді даної справи;

сторонами не заперечуються факт повернення Відповідачем коштів Позивачу в розмірі 9 628, 80 грн у зв`язку з припиненням виходу газети «Аргументи і факти в України», а відтак такі обставини є встановлені судом;

підлягають з`ясуванню обставини щодо поставки Відповідачем товару на суму 19 201, 44 грн. в межах виконання спірного Договору.

Задовольняючи позов в частині стягнення суми попередньої оплати в розмірі 19 201, 44 грн, місцевий господарський суд правильно виходив із встановлених обставин, а саме:

- додана до позову видаткова накладна № F6 від 30.06.2022 на суму 12 932, 04 грн, не підписана Позивачем, однак згідно доводів Відповідача товар за останніми отримувався Позивачем;

- інші видаткові накладні, які стосуються виконання умов Договору в матеріалах справи відсутні;

- згідно доводів сторін, товар за видатковою накладною № F6 від 30.06.2022 на суму 12 932, 04 грн постачався 13.06.2023, однак був повернутий Відповідачу листом від 13.07.2023 № 37-22-97 у силу того, що актуальність постачання газет «Трудова Слава», «Урядовий кур`єр» та «Голос України» за період березень - червень 2022 станом на 13.06.2023 відпала;

- доставка товару 13.06.2023 згідно доводів Позивача, що не заперечується Відповідачем здійснено до відділення поштового зв`язку АТ «Укрпошта», що згідно доводів Позивача суперечить пункту 5.3. Договору;

- відповідно до пункту 5.2. Договору датою поставки товару є дата підписання сторонами видаткової накладної, при цьому згідно пункту 5.3. Договору місце поставки є територія Замовника - 08300, Київська область, село Гора, вулиця Бориспіль -7, ДП «МА «Бориспіль»), у зв`язку з чим суд погодився з доводами Позивача щодо порушення Відповідачем місця постачання товару саме до відділення поштового зв`язку, а не місця визначеного пунктом 5.3. Договору;

- обов`язок постачання товару саме Відповідачем вбачається зі змісту підпункту 5.4.7 пункту 5.4. Договору, а відтак доводи Відповідача в цій частині є безпідставними;

- відповідно до частини 2 статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару;

- із наданого листа АТ «Укрпошта» від 06.04.2023 № 1853-Т-244-В не вбачається за можливе встановити, що товар отримувався Позивачем за період лютий-червень 2022 саме в межах виконання умов Договору, а відтак вказаний доказ є недостатнім для підтвердження факту отримання газет «Трудова Слава», «Урядовий кур`єр» та «Голос України» за період березень - червень 2022;

- судом враховано, що Позивачем визнається факт отримання газет «Трудова Слава», «Урядовий кур`єр» та «Голос України» за період березень - червень 2022 згідно видаткової накладної № F6 від 30.06.2022 на суму 12 932, 04 грн саме з відділення АТ «Укрпошта», однак згідно умов Договору доказом належної поставки товару є саме підписана сторонами видаткова накладна, яка відповідно відсутня в матеріалах справи;

- суд погодився з доводами Відповідача щодо відсутності Акту про невідповідність, складання якого передбачено підпунктом 5.4.9 пункту 5.4 Договору у випадку невідповідності постачання товару вимогам Договору та який є підставою для усунення дефектів та заміни неякісного товару, проте, в даному випадку Позивачем заявлено вимоги щодо повернення суми попередньої оплати на підставі частини 2 статті 693 ЦК України, якою визначено, що продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати, а також нарахування штрафних санкцій за порушення строків поставки такого товару;

- щодо строків поставки товару судом правильно зазначено, що останні визначено пунктом 5.1. Договору - 3 робочі дні від дати виходу видання з редакції протягом 1-го півріччя 2022 року (січень-червень), а згідно положень підпункту 5.1.1 пункту 5.1. Договору замовлення (передплата) одного комплекту Товару (періодичного видання) передбачає кількість надходжень (по кожній позиції окремо), що зазначені у Специфікації в колонці «Періодичність виходу відповідно до Каталогу видань України «Преса поштою» на 2022 рік (І півріччя)»;

- враховуючи найменування газет, які вказано у спірній видатковій накладній № від 30.06.2022 на суму 12 932, 04 грн, судом зазначено, що періодичність виходу відповідно до Каталогу видань України «Преса поштою» на 2022 рік (І півріччя) є наступною: «Трудова слава» - 1 раз на тиждень, «Урядовий кур`єр» - 5 разів на тиждень, «Голос України» - 5 разів на тиждень, тому постачання Відповідачем 13.06.2023 вказаного вище товару за період березень - червень 2022 Позивачу здійснено з порушенням визначених пунктом 5.1 Договору строків, у зв`язку з чим повернення суми попередньої оплати в розмірі 19 201, 44 грн заявлено Позивачем правомірно.

Частиною 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частинами 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Так, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

За висновками місцевого господарського суду, з чим погоджується колегія суддів, відповідач всупереч умов договору та положенням ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України не виконав взяті на себе зобов`язання та не здійснив доставку позивачу періодичних видань на суму 19 201, 44 грн, у зв`язку з чим, вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими.

Щодо доводів апелянта (відповідача) про існування форс-мажорних обставин колегія суддів зазначає наступне.

24.02.2022 року у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який станом на даний час триває.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб у межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною 1 статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Із листа Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 вбачається, що Торгово-промислова палата України на підставі статей 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, цим листом засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні".

Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Відповідно до абзацу 3 частини третьої статті 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", ТПП засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Згідно із частиною першою статті 14-1 зазначеного Закону, ТПП та уповноважені нею регіональні ТПП засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

У постанові Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 910/9258/20 вказано, що у постановах Верховного Суду від 15.06.2018 зі справи № 915/531/17, від 26.05.2020 зі справи № 918/289/19, від 17.12.2020 зі справи № 913/785/17 викладено висновок щодо застосування статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", відповідно до якого: статтею 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" визначено, що засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифікату про форс-мажорні обставини покладено на Торгово-промислову палату України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати; форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання зобов`язання; доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання; саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Виходячи з наведених норм законодавства, висновків Верховного Суду, підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної торгово-промислової палати, що засвідчує ці обставини саме для конкретного випадку виконання зобов`язання.

Однак, у матеріалах справи відсутній сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України чи уповноваженими регіональними торгово-промисловими палатами, що засвідчують наявність форс-мажорних обставин, які впливають на виконання зобов`язань за договором, укладеним між сторонами.

Доводи Відповідача, що затримку постачання товару зумовлено форс-мажорними обставинами, простою Відповідача, отримання газет ««Трудова слава», «Урядовий кур`єр» та «Голос України» від редакцій лише наприкінці 2022 року та припинення роботи редакцій у зв`язку з початком введення воєнного стану на території України не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Крім того, про існування у Відповідача труднощів щодо виконання умов Договору Позивача повідомлено задовго після допущеного порушення договірного зобов`язання - лише у березні 2023 року листом № 4 від 28.03.2023.

Докази повідомлення Позивача про неможливість виконання Договору раніше в матеріалах справи відсутні.

Отже, відповідачем не дотримано визначеного пунктом 9.2. Договору порядку повідомлення Покупця про форс-мажорні обставини, що відповідно виключає можливість посилатися на останні як на підставу звільнення від відповідальності.

Судом не заперечується настання обставин непереборної сили з 24.02.2022, що вбачається із листа ТПП України від 28.02.2022 № 2024/02.7-7.1., однак Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що такі форс-мажорні обставини дійсно унеможливили вчасно здійснювати постачання товару відповідачем позивачу.

Що стосується здійснення позивачем нарахувань пені за період з 01.07.2022 по 31.12.2022 в розмірі 3 533, 06 грн та штрафу в розмірі 2 690, 17 грн колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 7.3 Договору передбачено, що у разі порушення строку поставки Товару, зазначеного в п. 5.1 Договору та/або строку виправлення (усунення) дефектів (недоліків), зазначеного в п.5.1 Договору, починаючи з 1-го по 30-й календарний день (включно), Постачальник сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1 % від ціни Товару, строк поставки якого порушено та/або від ціни дефектного Товару, строки поставки якого порушено, за кожний день прострочення.

Пеня у розмірі 0,1% від ціни Товару, строк поставки якого порушено та/або від ціни дефектного Товару, строк поставки якого порушено, за кожний день прострочення, нарахування протягом строку порушення виконання зобов`язань за Договором, включаючи день виконання такого зобов`язання. За порушення строку поставки Товару, зазначеного в п. 5.1 договору понад 30-ть календарних днів, додатково сплачується штраф у розмірі 7% ціни Договору.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 вказаного Закону закріплено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Положеннями частин 1 та 4 ст.231 Господарського кодексу України закріплено, що Законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Штрафними санкціями відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присічним.

Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача пені за період з 01.07.2022 по 31.12.2022 за 184 дні в розмірі 3 533, 06 грн вказані вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки, позивачем не вказано точні періоди, з яких здійснювалось нарахування пені (зазначено лише загальний 01.07.2022-31.12.2022 за 184 календарних днів), не вказано з яких сум позивач виходив під час здійснення ним такого нарахування з урахуванням різної кількості непоставлених видань, їх вартості та дат, в які вони мали бути поставлені. Навіть, якщо врахувати зазначену позивачем кількість днів прострочення 184 день, що більше ніж передбачено законом, та врахувавши, що з позовом позивач звернувся до суду 29.08.2023 (дата надходження позовної заяви до суду), то все одно не вбачається за можливе визначити та встановити періоди прострочення, суми та обрахувати строк позовної давності на звернення з позовом в цій частині.

Відповідно до п.7.10 договору сторони домовились про те, що до вимог стосовно сплати штрафів за цим договором встановлюється позовна давність тривалістю у три роки. Сторонами встановлено, що вказане застереження до цього договору є договором про збільшення позовної давності. Нарахування встановлених цим договором штрафів за невиконання та/або неналежне виконання зобов`язань за цим договором, припиняється через три роки від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано.

Що стосується нарахувань 7% штрафу, то на переконання апеляційного суду вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача належить 1 344, 10 грн.

При визначенні такої суми суд виходив із наступного: загальна сума невиконаних відповідачем договірних зобов`язань понад 30-ть календарних днів, становить 19 201, 44 грн, відповідно 7% від 19 201, 44 грн становить 1 344, 10 грн (19 201, 44 *7 / 100).

Місцевий господарський суд не звернув уваги на вказані обставини у справі, а тому дійшов помилкового висновку про задоволення позову в частині стягнення пені та стягнення в повному обсязі нарахованого штрафу.

Відповідачем прийняте рішення не оскаржується в частині стягнення з відповідача 72 грн витрат, пов`язаних з вчиненням процесуальних дій (поштове надіслання позову з додатками на адресу відповідача 36 грн та надсилання відповідачу відповіді на відзив на позовну заяву з додатками 36 грн), тому в апеляційному порядку не переглядається в цій частині.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, частково знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).

Частиною 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) не з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що має місце невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, у зв`язку з чим на підставі п. 1-4 ч. 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України рішення суду підлягає частковому скасуванню в апеляційному порядку з підстав, наведених у даній постанові.

Судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції розподіляються пропорційно задоволених вимог по результату вирішення спору, витрати за розгляд апеляційної скарги відповідача на підставі ст.129 ГПК України покладаються частково на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій Експрес» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2023 у справі №910/13637/23 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2023 у справі №910/13637/23 скасувати частково, виклавши резолютивну частину в наступній редакції:

« 1. Позов Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій Експрес» (вул. Вадима Гетьмана, буд. 27, оф. 420, м. Київ, 03056; ідентифікаційний код 39320758) на користь Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (вул. Бориспіль-7, с. Гора, Київська обл., 08300; ідентифікаційний код 20572069) попередню оплату - 19 201 (дев`ятнадцять тисяч двісті одна) грн 44 коп, штраф - 1 344, 10 грн(одна тисяча триста сорок чотири) грн 10 коп., судовий збір - 2168 (дві тисячі сто шістдесят вісім) грн 94 коп. та 72 (сімдесят дві) грн витрат, пов`язаних з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи.

3. В решті позову відмовити.

4. У відшкодуванні іншої частини витрат, пов`язаних з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи - відмовити».

3. Стягнути з Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (вул. Бориспіль-7, с. Гора, Київська обл., 08300; ідентифікаційний код 20572069) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій Експрес» (вул. Вадима Гетьмана, буд. 27, оф. 420, м. Київ, 03056; ідентифікаційний код 39320758) 772,59 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Доручити Господарському суду міста Києва видати накази.

5. Матеріали справи №927/166/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська