ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2024 р. Справа№ 910/15213/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Суліма В.В.

Майданевича А.Г.

за участю секретаря судового засідання: Ніконенко Є.С.

за участю представників сторін:

прокурор: Гонтар А.Д.

від позивача: 1- не з`явились; 2 - ОСОБА_19

від відповідача: Лопатнікова А.В.

від третіх осіб: 1-8 не з`явились

при розгляді апеляційної скарги Керівника Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2023, повний текст рішення складено 20.12.2023

у справі № 910/15213/23 (суддя Андреїшина І.О.)

за позовом Керівника Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону

в інтересах держави в особі позивача-1: Військової частини НОМЕР_1

та позивача-2: Міністерства оборони України

до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні позивачів: 1) ОСОБА_1

2) ОСОБА_2

3) ОСОБА_3

4) ОСОБА_4

5) ОСОБА_5

6) ОСОБА_6

7) ОСОБА_7

8) ОСОБА_8

про визнання права на отримання грошових коштів у сумі 875 413,43 грн та зобов`язання повернути грошові кошти в сумі 875 413,43 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішень місцевого господарського суду та мотиви їх прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.12.2023 у справі № 910/15213/23 у позові Керівника Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону в інтересах держави в особі Військової частини НОМЕР_1 та Міністерства оборони України відмовлено повністю.

Рішення мотивоване тим, що у спорі, що розглядається, судом встановлено, що грошові кошти надійшли на картки (рахунки) військовослужбовців і належать їм (заробітна плата), тому у банку відсутній обов`язок з повернення грошових коштів в сумі 875 413,43 грн, що унеможливлює застосування до спірних правовідносин приписів ст. 1212 Цивільного кодексу України. При цьому, слід зауважити, що позивач не позбавлений можливості отримати захист своїх порушених прав у передбачений законодавством порядку. Тобто, суд, відмовляючи у заявленому позові, не позбавляє позивача доступу до правосуддя та права на справедливий судовий розгляд. З огляду на викладене, у суду відсутні законні підстави зобов`язувати Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" повернути грошові кошти в сумі 875 413,43 грн на рахунок Військової частин НОМЕР_1 . Вимога прокурора про визнання права Військової частини НОМЕР_1 на отримання грошових коштів у сумі 875 413,43 грн, заявлена до відповідача не призведе до повернення відповідної суми коштів на рахунки родичів військовослужбовців, а тому, відповідний спосіб захисту не є ефективним у спірних правовідносинах. Право на виплати після дотримання процедури звернення до Військової частини НОМЕР_1 належать відповідним родичам військовослужбовців, а не Військовій частині НОМЕР_1 , тому визнавати право позивача-1 на зазначені кошти підстави відсутні. Спосіб захисту повинен бути не тільки ефективним, але й таким, який не порушує прав інших осіб. Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову Керівника Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону в інтересах держави в особі Військової частини НОМЕР_1 та Міністерства оборони України про визнання права на отримання грошових коштів у сумі 875 413,43 грн та зобов`язання повернути грошові кошти в сумі 875 413,43 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із рішенням Господарського суду міста Києва від 18.12.2023 у справі № 910/15213/23, Керівник Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просив рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2023 у справі № 910/15213/23 скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник зазначає правові підстави позові, а саме, у позовній ззаяві містять посилання на положення ч. 2 ст. 1071 ЦК України, згідно із якою грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадкуах, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках.

Тобто вказана норма, на думку скаржника, визначає обов`язок банку виконати судове рішення, прийняте за наслідками захисту прав стягувача щодо особи-володільця рахунку та отримувача грошових коштів незалежно від волевиявлення володільця рахунку.

Скаржник зазначає про те, що у даних правовідносинах, враховуючи цільове призначення спірних коштів, наявні правові підстави для здійснення банком, який набув грошові кошти, на користь першого позивача, дій щодо грошових коштів, які перебувають на особових рахунках клієнтів, однак мають бути повернеті військовій частині НОМЕР_1 для подальшого перерахування членам сімей безвісти зниклих військовослужбовців для виконання бюджетної програми 2101020 «Забезпечення діяльності Збройних Сил України, підготовка кадрів і військ, медичне забезпечення особового складу, ветеранів військової служби та членів їхніх сімей, ветеранів війни».

На думку скаржника, ч. 2 ст. 1066 ЦК України надає право банку використовувати грошові кошти на рахунках безвісти відсутніх військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 , зокрема, вказані кошти можуть використовуватись банком для виплати процентів за вкладами іншим клієнтам або надання кредитних ресурсів, тобто, відповідач наразі має можливість використовувати державні кошти та отримувати прибуток на суму незаконно утримуваних коштів.

Скаржник зазначає, що положення ч. 1 ст. 1212 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Скаржник вказує на те, що даний позов спрямований на захист інтересів Держави щодо управління бюджетними коштами, наданими з метою забезпечення соціальних гарантій військовослужбовців та членів їх сімей.

Скаржник наголошує, що незгода суду першої інстанції з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

На думку скаржника, суд першої інстанції, відмовляючи у вирішенні спору через неефективність обраного способу захисту, фактично обмежив право на доступ до правосуддя, адже, по суті, під час розгляду даної справи доступ до національних засобів правового захисту був ілюзорним, так як суд обмежився лише тим, що у рішенні повідомив, що обраний спосіб захисту не допоможе у відновленні порушеного права, що, на переконання скаржника, судовий захист не відповідає принципу процесуальної економії, оскільки вимагає від позивача повторного звернення до суду з новим позовом для вжиття судом інших або додаткових способів захисту. Тобто, відмовивши у задоволенні даного позову, за наведеного у рішенні мотивування, ухилившись від виконання завдань господарського судочинства - від вирішення спору, а відтак порушив ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод та ст. 55, 124 Конституції України.

Узагальнені доводи письмових пояснень

Відповідач у письмових поясненнях, поданих до суду 15.04.2024, вказав на те, що обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке він безпідставно набув (зберіг), або вартість цього майна. Такий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17. Недоведення позивачем факту безпідставного набуття відповідачем майна позивача унеможливлює покладення на відповідача обов`язку з відшкодування його вартості відповідно до статті 1213 ЦК України.

Відповідач вказує на те, що зважаючи на викладені прокуратурою обставини справи, за спірними перерахуваннями коштів платником є Військова частина НОМЕР_1 , отримувачами коштів є фізичні особи: ОСОБА_9 (ІПН НОМЕР_3 ), ОСОБА_10 (ІПН НОМЕР_4 ), ОСОБА_11 (ІПН НОМЕР_5 ), ОСОБА_12 (ІПН НОМЕР_6 ), ОСОБА_13 (ІПН НОМЕР_7 ), ОСОБА_14 (ІПН НОМЕР_8 ), ОСОБА_15 (ІПН НОМЕР_9 ), ОСОБА_16 , (ІПН НОМЕР_10 ). Ці ж особи, як власники отриманих грошових коштів, є набувачами та зберігачами майна в розумінні ст. 1212 ЦК України.

На думку відповідача, АТ КБ «ПриватБанк» є неналежним Відповідачем у даній справі, адже не є особою, яка набула майно (грошові кошти) Військової частини та/або третіх осіб, та тим паче утримує їх без правової підстави. З огляду на вищезазначене, судом першої інстанції правомірно встановлено, що відсутні підстави для застосування ст. 1212 ЦК України відносно АТ КБ «ПриватБанк» та задоволення вимоги про зобов`язання АТ КБ «ПриватБанк» повернути кошти, володільцем та утримувачем яких він не є.

Відповідач зазначає, що після списання коштів з рахунка платника або настання дати валютування платіжної інструкції для ініціатора настає момент безвідкличності платіжної інструкції. Платіжна операція вважається завершеною в момент зарахування суми платіжної операції на рахунок отримувача або видачі суми платіжної операції отримувачу в готівковій формі (ст. 49 Закону України «Про платіжні послуги»).

Відповідач звертає увагу, що суд першої інстанції досяг вірного висновку про відсутність підстав для визнання права Військової частини НОМЕР_1 на отримання грошових коштів у сумі 875 413,43 грн., адже право на отримання таких коштів належить відповідним родичам військовослужбовців, а не Військовій частині НОМЕР_1 .

У поясненнях, поданих до суду 06.06.2024, відповідач вказує на те, що АТ КБ «ПриватБанк» не є отримувачем грошових коштів, а відтак не може нести відповідальність за помилкові дії Військової частини та за відсутній правовий механізм захисту осіб в подібних ситуаціях. У випадку задоволення позовних вимог у справі, саме на відповідача буде покладено тягар повернення коштів, зокрема в примусовому порядку, тобто не з рахунків фізичних осіб, а з власних рахунків як боржника. При цьому, після списання коштів з рахунків відповідача у виконання рішення суду, АТ КБ «ПриватБанк» не матиме права набуття права власності на грошові кошти, що знаходяться на рахунках фізичних осіб-отримувачів коштів, тобто понесе власні збитки, відшкодування яких вимушений бути шукати в судовому порядку. Отже, спосіб захисту обраний Прокуратурою є неефективним та таким, що може породити нові спори.

У додаткових поясненнях у справі, поданих до суду 17.06.2024, прокурор вказав на те, що на заявах членів сімей безвісно відсутніх військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 міститься резолюція командира військової частини НОМЕР_2 «До виконання».

Відповідно до п. 3.10.2. Інструкції документи, розглянуті керівництвом військової

частини (установи) повертаються з відповідною резолюцією до служби діловодства, що здійснює передачу документів на виконання.

Таким чином, враховуючи додані до позовної заяви докази, зміст Інструкції та особливості військового документообігу, командиром військової частини НОМЕР_2 були прийняті рішення щодо виплати грошового забезпечення, передбаченого Порядком від 30 листопада 2016 № 884, саме членам сімей безвісно відсутніх військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 .

Щодо посилань відповідача на відсутність наказів командира військової частини, на підставі яких здійснювалась виплата грошового забезпечення безпосередньо третім особам прокурор зазначає, що грошове забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на які у військовослужбовця виникло включно до дня його загибелі (смерті) або до дня визнання його судом безвісно відсутнім, оголошення померлим, виплачується зазначеним в пункті 1 цього розділу членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - спадкоємцям за їх зверненням на підставі наказу командира військової частини про виплату.

Прокурор зазначає про те, що у матеріалах справи наявні витяги з наказів командира військової частини НОМЕР_2 від 15.07.2023 № 161, від 20.07.2023 № 166 за змістом яких військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 увільнено від займаних посад з залишенням у списках військової частини НОМЕР_2 та зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 як військовослужбовців, які зникли безвісти при виконанні бойового завдання та здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації. Встановлено виплату грошового забезпечення здійснювати відповідно до п. 1 розділу XXX Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 № 260 та Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 № 884. Таким чином, наказ, на підставі якого у відповідності до п. 6 Порядку від 30 листопада 2016 № 884 у військовій частині НОМЕР_11 членам сімей безвісно відсутніх військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 здійснювались виплати грошового забезпечення, наявний.

Прокурор зазначає також про те, що військовою частиною всупереч Порядку від 30.11.2016 № 884 було помилково перераховано кошти на карткові рахунки військовослужбовців ОСОБА_15 на суму 114' 133,08 грн, ОСОБА_11 на суму 12' 114,42 грн, ОСОБА_16 на суму 115' 351,38 грн, ОСОБА_13 на суму 112'256,64 грн, ОСОБА_14 на суму 113' 201,81 грн, ОСОБА_10 на суму 112'026,81 грн, ОСОБА_12 на суму 112 114,42 грн, ОСОБА_9 на суму 84' 996,71 грн, а не на рахунки вказаних вище членів сімей військовослужбовців. Вказані обставини не заперечуються військовою частиною.

Прокурор вказує на те, що в силу норм Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку від 30.11.2016 № 884 спірні грошові кошти мають цільовий характер, а саме призначені для виплат військовою частиною НОМЕР_1 членам сімей військовослужбовців до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/15213/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Коротун О.М., Майданевич А.Г.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2024, у зв`язку з перебуванням судді Коротун О.М., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.01.2024, для розгляду справи № 910/15213/23 визначено колегію суддів у складі: Гаврилюк О.М. - головуючий суддя, судді: Майданевич А.Г., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2024 апеляційну скаргу Керівника Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону на рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2023 у справі № 910/15213/23 залишено без руху. Запропоновано скаржнику усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме: протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

25.01.2024 від скарги Керівника Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано докази надсилання апеляційної скарги третім сторонам у справі.

У зв`язку із відсутністю матеріалів справи, неможливістю встановити правильність зазначення третіх осіб та подання апеляційної скарги подано безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду, було витребувано матеріали справи № 910/15213/23.

01.02.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Керівника Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону на рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2023 у справі № 910/15213/23. Призначено справу № 910/15213/23 до розгляду у судовому засіданні 12.03.2024.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2024 задоволено клопотання Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

У зв`язку з перебуванням судді Суліма В.В., на лікарняному, який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, розгляд справи призначений на 12.03.2024 о 12 год. 20 хв. не відбувся.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.03.2024 призначено розгляд апеляційної скарги Керівника Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону на рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2023 у справі № 910/15213/23 на 16.04.2024.

На підставі ст. 202, 216 ГПК України, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2024 відкладено розгляд справи № 910/15213/23 за апеляційною скаргою Керівника Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону на рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2023 на 28.05.2024, а ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2024 оголошено перерву у розгляді справи № 910/15213/23 за апеляційною Керівника Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону на рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2023 до 18.06.2024.

Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження, спричинені цим станом, тимчасові непрацездатності суддів, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 910/15213/23 розглядалась протягом розумного строку.

Явка та позиції учасників справи

Представники першого позивача та третіх осіб у судове засідання 18.06.2024 не з`явились, про місце та час судового засідання повідомлені належним чином.

Представник відповідача у судовому засіданні 18.06.2024 заперечила проти доводів апеляційної скарги, просила рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2023 у справі № 910/15213/23 залишити без змін, вимоги апеляційної скарги без задоволення.

Прокурор та представник другого позивача у судовому засіданні 18.06.2024 підтримали доводи апеляційної скарги, просили рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2023 у справі № 910/15213/23 скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Члени сімей військовослужбовців Військової частини НОМЕР_2 (далі - позивач -1) , зокрема, ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 (далі - треті особи), скориставшись правом, передбаченим Законом України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядком від 30.11.2016 № 884, звернулися до командира Військової частини НОМЕР_2 , яка відповідно до Довідки від 30.08.2023 № 3198 знаходиться на фінансовому забезпеченні у Військовій частині НОМЕР_1 , із заявами про призначення виплат грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення на рахунки:

- ОСОБА_1 : на рахунок, зазначений у заяві за вх. № 272 від 10.08.2022;

- ОСОБА_2 : на рахунок, зазначений у заяві за вх. № 178 від 13.07.2022;

- ОСОБА_3 : на рахунок, зазначений у заяві за вх. № 180 від 13.07.2022;

- ОСОБА_4 : на рахунок, зазначений у заяві за вх. № 269 від 10.08.2022;

- ОСОБА_5 : на рахунок, зазначений у заяві за вх. № 270 від 10.08.2022;

- ОСОБА_6 : на рахунок, зазначений у заяві за вх. № 181 від 13.07.2022;

- ОСОБА_7 : на рахунок, зазначений у заяві за вх. № 273 від 10.08.2022;

- ОСОБА_17 : на рахунок, зазначений у заяві за вх. № 206 від 22.07.2022.

Відповідно до наказів командира Військової частини НОМЕР_2 від 15.07.2023 № 161, від 20.07.2023 № 166 військовослужбовців Військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 зараховано у розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 як військовослужбовців, які зникли безвісти при виконанні бойового завдання та здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації.

Вказаними наказами даних військовослужбовців знято зі всіх видів забезпечення, окрім фінансового, встановлено виплату грошового забезпечення здійснювати відповідно до Порядку від 30.11.2016 № 884.

Водночас, як зазначає прокурор, військовою частиною, всупереч Порядку від 30.11.2016 № 884, було помилково перераховано кошти на карткові рахунки військовослужбовців ОСОБА_15 на суму 114 133,08 грн, ОСОБА_11 на суму 12 114,42 грн, ОСОБА_16 на суму 115 351,38 грн, ОСОБА_13 на суму 112 256,64 грн, ОСОБА_14 на суму 112 419,97 грн, ОСОБА_10 на суму 112 026,81 грн, ОСОБА_12 на суму 112 114,42 грн, ОСОБА_9 на суму 84 996,71 грн, а не на рахунки вказаних вище членів сімей військовослужбовців.

Вказане перерахування підтверджуються витягом з відомості на перерахування коштів за реквізитами на особові рахунки (в електронному вигляді) працівників Військової частини НОМЕР_1 за січень 2023.

Надалі Військовою частиною НОМЕР_1 було надіслано лист від 14.02.2023 № 492 до Регіонального управління АТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо повернення на рахунок військової частини НОМЕР_1 помилково перерахованих коштів для подальшого їх зарахування на карткові рахунки членам їх сімей.

Водночас, листами від 12.03.2023 № 20.1.0.0.0/7-230215/13664, № 20.1.0.0.0/7-230215/13663, № 20.1.0.0.0/7-230215/13665, № 20.1.0.0.0/7-230215/13666, № 20.1.0.0.0/7-230215/13667, № 20.1.0.0.0/7-230215/13668, № 20.1.0.0.0/7-230215/13669, № 20.1.0.0.0/7-230215/13670, № 20.1.0.0.0/7-230215/13671, 20.1.0.0.0/7-230215/13672, № 20.1.0.0.0/7-230215/13673, № 20.1.0.0.0/7-230215/8262, від 15.03.2023 № 20.1.0.0.0/7-2.30215/8262 АТ КБ «Приватбанк» фактично відмовило Військовій частині НОМЕР_1 у поверненні грошових коштів.

Прокурор зазначає, що в даному випадку кошти грошового забезпечення безвісти відсутніх військовослужбовців, в силу норм Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку від 30.11.2016 № 884, мають цільовий характер, а саме - призначені для виплат Військовою частиною НОМЕР_1 членам сімей військовослужбовців до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими.

Вказані виплати здійснюються Військовою частиною НОМЕР_1 з розрахункового рахунку НОМЕР_12 , а головним розпорядником бюджетних коштів бюджетної програми 2101020 «Забезпечення діяльності Збройних Сил України, підготовка кадрів і військ, медичне забезпечення особового складу, ветеранів військової служби та членів їхніх сімей, ветеранів війни» є Міністерство оборони України.

Таким чином прокурор зазначає, що наявні правові підстави для повернення на рахунок військової частини НОМЕР_1 коштів, які безпідставно утримуються банком, для подальшого перерахування членам сімей безвісти зниклих військовослужбовців Військової частини НОМЕР_2 .

Означені обставини у сукупності і стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому останній просить суд про визнання права військової частини НОМЕР_1 на отримання грошових коштів у сумі 876 495,27 грн, які знаходяться на рахунках: ОСОБА_9 (№ НОМЕР_3 ) - 84 996,71 грн; ОСОБА_10 (№ НОМЕР_4 ) - 112 026,81 грн; ОСОБА_11 (№ НОМЕР_5 ) - 112 114,42 грн; ОСОБА_12 (№ НОМЕР_6 ) - 112 114,42 грн; ОСОБА_13 (№ НОМЕР_7 ) - 112 256,64 грн; ОСОБА_14 (№ НОМЕР_8 ) - 112 419,97 грн; ОСОБА_15 (№ НОМЕР_9 ) - 114 133,08 грн; ОСОБА_16 (№ НОМЕР_10 ) - 115 351,38 грн, відкритих в Акціонерному товаристві комерційний банк "ПриватБанк" (вул. Грушевського, будинок 1Д, місто Київ, 01001; ); та просить зобов`язати Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" повернути грошові кошти в сумі 876 495,27 грн, зокрема, 84 996,71 грн з розрахункового рахунку ОСОБА_9 (№ НОМЕР_3 ); 112 026,81 грн з розрахункового рахунку ОСОБА_10 (№ НОМЕР_4 ); 112 114,42 грн з розрахункового рахунку ОСОБА_11 (№ НОМЕР_5 ); 112 114,42 грн з розрахункового рахунку ОСОБА_12 (№ НОМЕР_6 ); 112 256,64 грн з розрахункового рахунку ОСОБА_13 (№ НОМЕР_7 ); 112 419,97 грн з розрахункового рахунку ОСОБА_14 (№ НОМЕР_8 ); 114 133,08 грн з розрахункового рахунку ОСОБА_15 (№ НОМЕР_9 ); 115 351,38 грн з розрахункового рахунку ОСОБА_16 (№ НОМЕР_10 ), які безпідставно утримуються банком, на рахунок Військової частин НОМЕР_1 для подальшого перерахування членам сімей безвісти зниклих військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 , зокрема, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_17 .

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прокуратуру» на прокуратуру покладаються функції представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу (ч. 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 5 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

У ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» зазначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Згідно зі ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Прокурор у позовній заяві зазначає, що тривале неповернення відповідачем коштів, передбачених Законом України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядком від 30 листопада 2016 № 884 та призначених для виплат членам сімей безвісти зниклих військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 , вказує на наявність порушень державних інтересів, що зобов`язує прокуратуру вчинити дії для їх захисту у судовому порядку.

Таким чином, у зазначеному випадку наявний державний інтерес, що є підставою для представництва прокурором інтересів держави в особі органу уповноваженого здійснювати захист у даних правовідносинах.

Військова частина НОМЕР_1 є складовою Збройних Сил України, на яку відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Таким чином, Міністерство оборони України (як головний розпорядник бюджетних коштів) та Військова частина НОМЕР_1 (як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня) наділені повноваженнями як щодо забезпечення життєдіяльності Збройних Сил України, їх функціонування, так і щодо управління бюджетними коштами, у тому числі наданими на для забезпечення соціальних гарантій військовослужбовців та членів їх сімей, із забезпеченням їх ефективного та результативного використання.

Враховуючи викладене, Міністерство оборони України та військова частина НОМЕР_1 є органами, уповноваженими державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Кропивницька спеціалізована прокуратура у сфері оборони Південного регіону листами від 02.06.2023 № 5-4-1513 вих-23 та від 06.09.2023 № 5-4-2563 вих-23 проінформувала військову частину НОМЕР_1 та Міністерство оборони України про наявність підстав для вжиття заходів щодо захисту інтересів держави у даних правовідносинах, у т.ч. шляхом пред`явлення позову.

Військова частина НОМЕР_1 та Міністерство оборони України з моменту отримання зазначених листів з позовною заявою про захист своїх порушених прав та законних інтересів у даних правовідносинах не звертались та про намір вжиття заходів судового захисту прокуратуру не повідомляли.

Надалі на виконання вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» Кропивницька спеціалізована прокуратура у сфері оборони Південного регіону листами від 22.09.2023 № 5-4-2694 вих-23, № 5-4-2695 вих-23 проінформувала військову частину НОМЕР_1 та Міністерство оборони України про намір звернутися до суду з відповідною позовною заявою.

У зв`язку з цим прокурор звертається з цим позовом в інтересах держави в особі Військової частини НОМЕР_1 та Міністерства оборони України.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяви самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений держави здійснювати відповідні функції у спірних правовідносин. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Оскільки повноваження органів влади, зокрема щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносин.

Якщо підстави для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу. Процедура, передбачено абзацами 3-м і 4-м частини четвертої статті 23-ї закону застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави здійснює або не належним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження такого захисту.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц.

Враховуючи викладені прокурором у позовній заяві обставини та беручи до уваги характер спірних правовідносин, предмет та підстави позову, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що Керівником Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону обґрунтовано та з дотриманням вимог ст. 53 Господарського процесуального кодексу України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» подано позовну заяву в інтересах держави в особі Військової частини НОМЕР_1 та Міністерства оборони України.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Відповідний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, провадження № 14-144цс18.

Вирішуючи спір, суду при виборі і застосуванні норми права необхідно врахувати висновки, викладені у постанові Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України, Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні".

Відповідно до ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Нормами ст. 1068 ЦК передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Клієнт зобов`язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.

Відповідно до п. 1.6 постанови Правління НБУ від 22.01.2004 №22 «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» зареєстровану в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за №377/89761.6, (надалі за текстом - Інструкція), Банк, тобто відповідач здійснює розрахунково-касове обслуговування своїх клієнтів на підставі відповідних договорів і своїх внутрішніх правил здійснення безготівкових розрахунків, якщо ці правила відповідають вимогам цієї Інструкції, інших нормативно-правових актів.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що розміщені на банківському рахунку.

Відповідно до п. 1.7. Інструкції кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою б цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

Відповідно до п. 2.24 глави 2 Інструкції списання коштів (і в повній, і в частковій сумі) з рахунку платника здійснюється на підставі примірника розрахункового документа, який залишається на зберіганні в банку платника.

Відповідно до ст. 1073 ЦК України встановлено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення

Відповідно до абз. 2 п. 2.35. Інструкції банк, який помилково переказав кошти, зобов`язаний негайно надіслати повідомлення неналежному отримувачу (безпосередньо або через банк, що обслуговує цього отримувача) про здійснення йому помилкового переказу та про потребу повернути зазначену суму протягом трьох робочих днів з дати надходження такого повідомлення. Форма повідомлення про помилковий переказ (далі в цій главі - повідомлення), яке надсилає банк неналежному отримувачу, наведена в додатку 10 до цієї Інструкції.

Відповідно до п. 2.37. Інструкції Банк, з вини якого кошти списано з рахунку неналежного платника, зобов`язаний повернути на рахунок цього платника помилково списану суму, за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у визначеному законодавством України розмірі, якщо договором не передбачено іншу відповідальність.

Повернення платнику коштів, що списані банком з рахунку платника без законних підстав або з ініціативи неналежного стягувача, або в разі порушення банком умов договору банківського рахунку чи іншого договору про надання банківських послуг в частині здійснення договірного списання, або внаслідок інших помилок банку, здійснюється в судовому порядку. За списання коштів з рахунку платника без законних підстав банк має сплатити платнику пеню у визначеному законодавством України розмірі, якщо договором не передбачено іншої відповідальності.

Як вже зазначалось, Члени сімей військовослужбовців Військової частини НОМЕР_2 (далі - позивач -1) , зокрема, ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 (далі - треті особи), скориставшись правом, передбаченим Законом України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядком від 30.11.2016 № 884, звернулися до командира Військової частини НОМЕР_2 , яка відповідно до Довідки від 30.08.2023 № 3198 знаходиться на фінансовому забезпеченні у Військовій частині НОМЕР_1 , із заявами про призначення виплат грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення на рахунки:

- ОСОБА_1 : на рахунок, зазначений у заяві за вх. № 272 від 10.08.2022;

- ОСОБА_2 : на рахунок, зазначений у заяві за вх. № 178 від 13.07.2022;

- ОСОБА_3 : на рахунок, зазначений у заяві за вх. № 180 від 13.07.2022;

- ОСОБА_4 : на рахунок, зазначений у заяві за вх. № 269 від 10.08.2022;

- ОСОБА_5 : на рахунок, зазначений у заяві за вх. № 270 від 10.08.2022;

- ОСОБА_6 : на рахунок, зазначений у заяві за вх. № 181 від 13.07.2022;

- ОСОБА_7 : на рахунок, зазначений у заяві за вх. № 273 від 10.08.2022;

- ОСОБА_17 : на рахунок, зазначений у заяві за вх. № 206 від 22.07.2022.

Зі змісту норм Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку від 30.11.2016 № 884 вбачається, що виплати грошового забезпечення зниклих безвісти військовослужбовців у разі подання передбачених п. 4 Порядку заяв членів сімей командиру та прийняття командиром відповідного рішення, здійснюються саме на рахунки членів сімей, які звернулися із заявою.

Відповідно до п. 2 Порядку від 30.11.2016 № 884 під терміном "безвісно відсутній військовослужбовець" слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби.

Згідно з п. 6 Порядку від 30.11.2016 № 884 виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей:

- військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах, - до дня їх звільнення включно;

- військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації).

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється у разі, коли заява про його виплату надійшла до військової частини (установи, організації):

- до дня звільнення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах;

- протягом трьох років з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовців безвісно відсутніми або оголошення померлими, але не пізніше ніж до дня набрання законної сили рішенням суду про скасування рішення про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Відповідно до наказів командира Військової частини НОМЕР_2 від 15.07.2023 № 161, від 20.07.2023 № 166 військовослужбовців Військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 зараховано у розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 як військовослужбовців, які зникли безвісти при виконанні бойового завдання та здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації.

Вказаними наказами даних військовослужбовців знято зі всіх видів забезпечення, окрім фінансового, встановлено виплату грошового забезпечення здійснювати відповідно до Порядку від 30.11.2016 № 884.

Водночас, як зазначає прокурор, військовою частиною, всупереч Порядку від 30.11.2016 № 884, було помилково перераховано кошти на карткові рахунки військовослужбовців ОСОБА_15 на суму 114 133,08 грн, ОСОБА_11 на суму 112 114,42 грн, ОСОБА_16 на суму 115 351,38 грн, ОСОБА_13 на суму 112 256,64 грн, ОСОБА_14 на суму 112 419,97 грн, ОСОБА_10 на суму 112 026,81 грн, ОСОБА_12 на суму 112 114,42 грн, ОСОБА_9 на суму 84 996,71 грн, а не на рахунки вказаних вище членів сімей військовослужбовців.

Згадане перерахування підтверджуються витягом із відомості на перерахування коштів за реквізитами на особові рахунки (в електронному вигляді) працівників військової частини НОМЕР_1 за січень 2023, а також наданим відповідачсем випискам по рахункам військовослужбовців.

Прокурор, спираючись на ст. 1212 Цивільного кодексу України просить суд зобов`язати Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" повернути грошові кошти в сумі 875 413,43 грн, зокрема:

- 84 996,71 грн з розрахункового рахунку ОСОБА_9 (№ НОМЕР_3 );

- 112 026,81 грн з розрахункового рахунку ОСОБА_10 (№ НОМЕР_4 );

- 112 114,42 грн з розрахункового рахунку ОСОБА_11 (№ НОМЕР_5 );

- 112 114,42 грн з розрахункового рахунку ОСОБА_12 (№ НОМЕР_6 );

- 112 256,64 грн з розрахункового рахунку ОСОБА_13 (№ НОМЕР_7 );

- 112 419,97 грн з розрахункового рахунку ОСОБА_14 (№ НОМЕР_8 );

- 114 133,08 грн з розрахункового рахунку ОСОБА_15 (№ НОМЕР_9 );

- 115 351,38 грн з розрахункового рахунку ОСОБА_16 (№ НОМЕР_10 ), які безпідставно утримуються банком, на рахунок Військової частин НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_13 , НОМЕР_14 ) для подальшого перерахування членам сімей безвісти зниклих військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 , зокрема, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_15 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_16 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_17 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_18 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_19 ), ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_20 ), ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН НОМЕР_21 ), ОСОБА_17 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІПН НОМЕР_22 ).

Так, у ст. 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ч. 2 цієї ж статті положення цієї глави (набуття, збереження майна без достатньої правової підстави) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно зі ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

У ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті:

1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача;

2) інше майно, якщо це встановлено законом.

З аналізу ст. 1212 ЦК України слідує, що зобов`язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов:

- наявне набуття або збереження майна (особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння;

- набуття або збереження майна - за рахунок іншої особи (збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою);

- відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується із висновком господарського суду про те, що спірні правовідносини сторін не передбачали описаних умов, враховуючи наступне.

Норми про повернення безпідставно одержаного майна застосовуються лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений законодавством спосіб з метою забезпечення учасниками відповідних правовідносин у майбутньому породження певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, прямо передбачених ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України.

Зі змісту норм Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку від 30.11.2016 № 884 вбачається, що виплати грошового забезпечення зниклих безвісти військовослужбовців у разі подання передбачених п. 4 Порядку заяв членів сімей командиру та прийняття командиром відповідного рішення, здійснюються саме на рахунки членів сімей, які звернулися із заявою.

Відповідно до п. 2 Порядку від 30.11.2016 № 884 під терміном "безвісно відсутній військовослужбовець" слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби.

Згідно з п. 6 Порядку від 30.11.2016 № 884 виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей:

- військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах, - до дня їх звільнення включно;

- військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Отже, з урахуванням того, що зазначені вище військовослужбовці, зараховані у розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 як військовослужбовців, які зникли безвісти при виконанні бойового завдання та здійснення заходів із забезпечення національної безпеки, відсічі і стримування зборойної агресії рф, грошові кошти повинні були бути перераховані саме на на рахунки членів сімей, які звернулися із заявою.

У заявах членів сімей, наявних у матеріалах справи, із резолюцією «до виконання», зазначено розрахункові рахунки у АТ «КБ «Приватбанк».

Тобто, правові підстави для перерахування грошових коштів на рахунки вказаних вище військовослужбовців були відсутні, і в даному випадку мала місце помилка при здійснення перерахування грошових коштів згідно із положенням Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку від 30.11.2016 № 884, оскільки зазначені кошти підлягали перерахуванню на рахунки членам сімей, відповідно до їх заяв.

Оскільки військовослужбовці ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_18 з військової частини НОМЕР_2 , зараховані у розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 як військовослужбовці, які зникли безвісти при виконанні бойового завдання та здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, відповідно до довідки від 30.08.2023 № 3198, Військова частина НОМЕР_2 знаходиться на фінансовому забезпеченні у Військовій частині НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_13 ), то саме Військова частина НОМЕР_1 має право отримання грошових коштів у розмірі 875 413,43 грн, а саме: 84 996,71 грн з розрахункового рахунку ОСОБА_9 (№ НОМЕР_3 ); 112 026,81 грн з розрахункового рахунку ОСОБА_10 (№ НОМЕР_4 ); 112 114,42 грн з розрахункового рахунку ОСОБА_11 (№ НОМЕР_5 ); 112 114,42 грн з розрахункового рахунку ОСОБА_12 (№ НОМЕР_6 ); 112 256,64 грн з розрахункового рахунку ОСОБА_13 (№ НОМЕР_7 ); 112 419,97 грн з розрахункового рахунку ОСОБА_14 (№ НОМЕР_8 ); 114 133,08 грн з розрахункового рахунку ОСОБА_15 (№ НОМЕР_9 ); 115 351,38 грн з розрахункового рахунку ОСОБА_16 (№ НОМЕР_10 ), для подальшого перерахування зазначених грошових коштів членам сімей безвісти зниклих військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 .

Дії з перерахунку Військовою частиною НОМЕР_1 виплат грошового забезпечення на рахунки безвісно зниклих військовослужбовців не відповідали положенням Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку від 30.11.2016 № 884.

Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції враховує те, що відповідно до ст. 1066 ЦК України банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами, в той же час, власники рахунків, на які були помилково перераховані виплати грошового забезпечення, є зниклими безвісти військовослужбовцями, які не можуть розпоряджатись цими коштами.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційної інстанції, з огляду на те, що в даній справі мала місце помилка при перерахуванні грошових коштів, належних членам сімей безвісти зниклих військовослужбовців на підставі положень Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку від 30.11.2016 № 884, та з огляду на те, що зазначені грошові кошти є державними коштами, які мають цільовий характер, тобто, які належить виплатити саме членам сімей безвісти зниклих безвісти військовослужбовців, з метою належного виконання Військовою частиною НОМЕР_1 зобов`язань, відповідно до положень зазначеного вище Закону та Положення та отримання членами сімей безвісти зниклих безвісти військовослужбовців виплат грошового забезпечення, дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, у зв`язку із чим, рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2023 у справі № 910/15213/23 підлягає скасуванню з прийняттям нового - про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи про те, що повернення коштів не забезпечить надходження виплат грошового забезпечення є безпідставними, оскільки у даному випадку, у Військової частини НОМЕР_1 є законодавчо визначений обов`язок здійснити членам сімей безвісти зниклих безвісти військовослужбовців виплати грошового забезпечення, за їхніми відповідними заявами.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, зокрема, є не з`ясування обставин, що мають значення для справи (п. 1 ч. 1 ст. 277 ГПК України). Та, як наслідок, - неправильне застосування норм матеріального права (п. 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України).

Отже, Північний апеляційний господарський суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, у зв`язку з недоведеністю заявлених вимог у розумінні ст. 76-80, 269 ГПК України.

Таким чином, на підставі ст. 2, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. 277 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги Керівника Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону та необхідність скасування рішення Госпоадрського суду міста Києва від 18.12.2023 у справі № 910/15213/23 з прийняттям нового - про часткове задоволення позовних вимог.

Оскільки вина відповідача у даній справі, на переконання колегії суддів апеляційної інстанції, відсутня, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про покладення судового збору на Військову частину НОМЕР_1 , помилкові дії якої і причинили даний спір.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Керівника Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону на рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2023 у справі № 910/15213/23 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2023 у справі № 910/15213/23 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

3. Визнати право Військової частини НОМЕР_1 на отримання грошових коштів у сумі 876 195,27 грн, які знаходяться на рахунках:

ОСОБА_9 (№ НОМЕР_3 ) - 84 996,71 грн;

ОСОБА_10 (№ НОМЕР_23 ) - 112 026,81 грн;

ОСОБА_11 (№ НОМЕР_5 ) - 112 114,42 грн;

ОСОБА_12 (№ НОМЕР_6 ) - 112 114,42 грн;

ОСОБА_13 (№ НОМЕР_7 ) - 112 256,64 грн;

ОСОБА_14 (№ НОМЕР_8 ) - 112 419,97 грн;

ОСОБА_15 (№ НОМЕР_9 ) - 114 133,08 грн;

ОСОБА_16 (№ НОМЕР_24 ) - 115 351,38 грн,

відкритих в Акціонерному товаристві Комерційний банк «ПриватБанк» (вул. Грушевського, будинок 1Д, місто Київ, 01001; ).

4. Зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (вул. Грушевського, будинок 1Д, місто Київ, 01001; ) повернути грошові кошти в сумі 876 195,27 грн, а саме:

- 84 996,71 грн з розрахункового рахунку ОСОБА_9 (№ НОМЕР_3 );

- 112 026,81 грн з розрахункового рахунку ОСОБА_10 (№ НОМЕР_23 );

- 112 114,42 грн з розрахункового рахунку ОСОБА_11 (№ НОМЕР_5 );

- 112 114,42 грн з розрахункового рахунку ОСОБА_12 (№ НОМЕР_6 );

- 112 256,64 грн з розрахункового рахунку ОСОБА_13 (№ НОМЕР_7 );

- 112 419,97 грн з розрахункового рахунку ОСОБА_14 (№ НОМЕР_8 );

- 114 133,08 грн з розрахункового рахунку ОСОБА_15 (№ НОМЕР_9 );

- 115 351,38 грн з розрахункового рахунку ОСОБА_16 (№ НОМЕР_24 ) на рахунок військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_13 ) НОМЕР_14 , для подальшого перерахування членам сімей безвісти зниклих військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 , а саме: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_15 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_16 ) ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_17 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_18 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_19 ), ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_20 ), ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН НОМЕР_21 ), ОСОБА_17 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІПН НОМЕР_22 ).

5. В іншій частині відмовити.

6. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ НОМЕР_13 ) на користь Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону (25006, м. Кропивницький, вул. Шевченка, 3; ЄДРПОУ ) 15 815,20 грн судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції та 23 722,80 грн судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

7. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

8. Справу № 910/15213/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Текст постанови складено та підписано 29.07.2024, у зв`язку із перебуванням судді Гаврилюка О.М. у відпустці.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді В.В. Сулім

А.Г. Майданевич