ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2024м. ДніпроСправа № 904/2336/24
За позовом Фізичної особи-підприємця Сальникова Олександра Миколайовича

до ОСОБА_1

про стягнення боргу

Суддя Юзіков С.Г.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 28 596,36 грн. - основного боргу, 1 039,94 грн. - 3 % річних, 14 019,23 грн. - пені,1 537,23 грн. - інфляційних витрат 2 422,40 грн. - судового збору, мотивуючи неналежним виконанням Договору найму (оренди) №30/09 від 30 вересня 2022 року.

Відповідач позов заперечує, мотивуючи тим, що фактично господарські відносини сторін розпочалися у червні 2022 року, а Договір оренди нежитлового приміщення укладений сторонами 30.09.2022. Відповідач зазначає, що взяті на себе зобов`язання виконував належним чином, орендна плата за жовтень 2022 року перерахована на банківську карту Позивача в розмірі 5 500 грн. Інші платежі в період з листопада 2022 року по березень 2023 року включно сплачувались Відповідачем у встановлені Договором строки готівкою. Також Відповідач просить застосувати позовну давність до вимог Позивача в частині нарахованої пені.

Позивач відповідь на відзив не надав.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

30.09.2022 ФОП Сальников О.М. з ФОП Мухач С.В. уклали Договір найму (оренди) нежитлового приміщення №30/09 (далі Договір) за п. 1.1. якого Наймодавець (Позивач) надає Наймачу (Відповідачеві) у користування без права викупу нежитлове приміщення, яке є власністю Наймодавця, площею __ м2, вартістю ___ грн., за 1 м.кв., у складі 3 кімнат, за адресою вул. Юнацька 9А.

Приміщення надається під розміщення ферми з вирощування комах (п. 1.2. Договору).

Надання приміщення оформлюється Актом приймання-здачі (Додаток №1). Без Акту Договір не має чинності (1.5 Договору).

Цей Договір набирає чинності з часу його підписання сторонами та діє безстроково (п.2.1 Договору).

Договір вважається укладеним з часу підписання його сторонами (п. 3.1. Договору).

Вступ Наймача у користування майном починається з часу підписання акту прийому-передавання, який необхідно оформити у 5-тиденний термін (п. 3.2. Договору).

У випадку закінчення або розриву чинного Договору Наймач повертає орендоване майно Наймодавцю у п`ятиденний термін з урахуванням Додатку 7.2 та Акту прийому-передачі (п. 3.3. Договору).

Орендоване майно вважається повернутим Наймодавцю з часу підписання сторонами Акту прийому-передавання (п. 3.4 Договору).

За користування майном Наймач справляє плату Наймодавцю розмір якої становить 5 500,00грн. за місяць, щомісячно не пізніше 5 числа наступного місяця після визначеного до сплати. При цьому, розмір сплати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної сплати за попередній місяць згідно з індексом інфляції поточного місяця. Індекс інфляції визначається щомісяця Держкомстатом України. Розмір орендної сплати може бути переглянуто у зв`язку із змінами методики її розрахунку та у інших випадках визначених Законодавством (п. 4.1. Договору).

Наймач сплачує орендну платню незалежно від наслідків своєї господарської діяльності (п. 4.4 Договору).

Якщо орендна плата сплачується невчасно, або не в повному обсязі вона стягується за весь термін заборгованості з урахуванням пені згідно з чинним законодавством у розмірі 0,5 % від заборгованої суми за кожний день, але не більше подвійної розрахункової ставки НБУ діючої у період за який нараховується пеня (п. 4.5 Договору).

Відповідно до підп. 5.2.10 п. 5.1 Договору Наймач зобов`язується своєчасно справляти сплату орендних, комунальних та інших платежів, від яких залежить життєзабезпечення будівлі.

Відповідно до Акту приймання-здачі нежитлового приміщення наданого за угодою найму від 30.09.2022, Наймодавець надав Наймачеві у тимчасове користування приміщення площею 130 м2, що знаходиться за адресою: вул. Юнацька 9А м. Кривий Ріг.

Відповідач вніс орендну плату в розмірі 5 500,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № Р24А23673803D63265 від 05.09.2022.

За даними Позивача, не спростованими Відповідачем, за період з листопада 2022 року по березень 2023 за Відповідачем обліковується борг у розмірі 28 596,36 грн.

Позивач зазначає, що вказаний Договір фактично не розірвано, приміщення за Актом - не повернуто, однак Відповідач станом на 01.04.2023 фактично виїхав з орендованого приміщення.

За порушення Відповідачем строків виконання грошового зобов`язання Позивач нарахував 1 537,23 грн. - індексу інфляції з грудня 2022 року по березень 2024 року, 1 039,94 грн. - 3 % річних за період з 06.12.2022 по 22.04.2024, 14 019,23 грн. - пені за період з 06.12.2022 по 22.04.2024.

Всі нарахування проводилися окремо за кожним періодом.

Предметом доказування у даній справі є виконання Договору оренди, період виникнення (існування) зобов`язань, наявність боргу з орендної плати, обґрунтованість нарахування стягуваних сум.

Відносини, що виникли між сторонами у справі, є господарськими, тому, згідно зі ст.4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 6 ст. 283 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Згідно зі ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач позов заперечує з викладених у відзиві підстав.

Перевіривши надані докази, суд погоджується з позицією Позивача.

Так, 30.09.2022 сторони уклали Договір найму (оренди) нежитлового приміщення №30/09 за п. 1.1. якого Наймодавець надає Наймачу в користування без права викупу нежитлове приміщення, яке є власністю Наймодавця, площею __ м2, вартістю ___ грн., за 1 м.кв, у складі 3 кімнат, за адресою АДРЕСА_1 .

Цей Договір набирає чинності з часу його підписання сторонами та діє безстроково (п.2.1 Договору).

Вступ Наймача у користування майном починається з часу підписання акту прийому-передавання, який необхідно оформити у 5-тиденний термін (п. 3.2. Договору).

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що за користування майном Наймач справляє плату Наймодавцю розмір якої становить 5 500,00грн. за місяць, щомісячно не пізніше 5 числа наступного місяця після визначеного до сплати. При цьому розмір сплати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної сплати за попередній місяць згідно з індексом інфляції поточного місяця. Індекс інфляції визначається щомісяця Держкомстатом України. Розмір орендної сплати може бути переглянуто у зв`язку із змінами методики її розрахунку та у інших випадках визначених Законодавством.

Відповідно до Акту приймання-здачі нежитлового приміщення наданого за угодою найму від 30.09.2022 Наймодавець надав Наймачеві у тимчасове користування приміщення площею 130 м2, що знаходиться за адресою: вул. Юнацька 9А.

Відповідач вніс орендну плату в розмірі 5 500,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № Р24А23673803D63265 від 05.09.2022.

За даними Позивача, не спростованими Відповідачем, за період з листопада 2022 року по березень 2023 за Відповідачем обліковується борг у розмірі 28 596,36 грн.

Відповідач позов заперечує, зазначаючи, що орендні платежі вносив готівкою, однак доказів (квитанцій до приходних касових ордерів, розписок чи інш.) на підтвердження наведених обставин не надав. Позивач, у свою чергу, не підтвердив даних Відповідача про передачу орендних платежів готівкою.

Дослідивши надані до матеріалів справи докази (Договір, Акт приймання-здачі, платіжну інструкцію), беручи до уваги, відсутність доказів оплати оренди, обізнаність Відповідача щодо суми, яку він має сплачувати за оренду кожного місяця, суд визнає обґрунтованою та підтвердженою матеріалами справи вимогу про стягнення 28 596,36 грн. основного боргу.

Перевіривши розрахунки Позивача, за допомогою "Юридична інформаційно-пошукова система "Законодавство", судом встановлено, що розрахунки індексу інфляції проведено правильно, а розрахунок 3 % річних та пені проведено неправильно.

Так, п . 4.4. Договору передбачено, що за користування майном Наймач справляє плату Наймодавцю розмір якої становить 5 500,00грн. за місяць, щомісячно не пізніше 5 числа наступного місяця після визначеного до сплати.

Згідно зі ст. 116 ГПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку.

Строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, строк закінчується в останній день цього місяця.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Отже, за перерахунком суду, з урахуванням положень ст. 254 ЦК України, 3 % річних за період з 06.12.2022 по 22.04.2024 становить 1 038,98 грн.

Всі нарахування проводилися окремо за кожним періодом.

Щодо нарахування пені, суд бере до уваги, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Відповідно до п. 7 Прикінцевих положень ГК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до ч. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 651 від 27.06.2023 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусомSARS-CoV-2" відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусомSARS-CoV-2.

Відтак, за перерахунком суду, з урахуванням положень ст. 254 ЦК України та ст. 232 ГК України, пеня за період з 06.12.2022 по 04.10.2023 становить 7 146,61 грн.

Всі нарахування проводилися окремо за кожним періодом.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, до стягнення належать: 28 596,36 грн. - основного боргу, 7 146,61 грн. - пені, 1 038,98 грн. - 3 % річних,1 537,23 грн. - індексу інфляції, решта позовних вимог не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 129 ГПК України судовий збір у справі слід покласти на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Сальникова Олександра Миколайовича ( АДРЕСА_3 , код НОМЕР_2 ) 28 596,36 грн. - основного боргу, 7 146,61 грн. - пені, 1 038,98 грн. - 3 % річних, 1 537,23 грн. - індексу інфляції, 2 053,97 грн. - судового збору.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду у строк, передбачений ст.256 ГПК України.

Суддя С.Г. Юзіков