ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2024 р. Справа№ 910/2950/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Кропивної Л.В.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Реуцька Т.О.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Засядьвовк А.І. (довіреність №63 від 26.12.2023)

розглянувши матеріали апеляційної скарги державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго"

на ухвалу господарського суду міста Києва від 05.03.2024 про звернення стягнення на грошові кошти

за заявою акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" про звернення стягнення на грошові кошти у справі

у справі №910/2950/20 (суддя Кирилюк Т.Ю.)

за позовом акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі"

до державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго"

про стягнення 1 366 258, 63 грн,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.03.2024 заяву акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особам, які мають заборгованість перед боржником задоволено. Звернуто стягнення на грошові кошти ТОВ "АКВАТОРІЯ", яке має заборгованість перед державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" у розмірі 1 442 667, 54 грн, відсотки річних у сумі 26 972, 43 грн, інфляційні втрати у розмірі 73 767, 73 грн, а також 24 769, 46 грн витрат по сплаті судового збору, згідно з рішенням господарського суду Одеської області від 25.12.2023 по справі №916/3424/23 на користь AT "ДТЕК Дніпровські електромережі" в рахунок погашення заборгованості згідно рішення господарського суду міста Києва від 07.07.2020 у справі №910/2950/20.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 05.03.2024 по справі №910/2950/20.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд не врахував того, що:

1) задоволення заяви спричинить порушення черговості задоволення вимог кредиторів у зведеному виконавчому провадженні;

2) на кошти, стягнуті за рішенням Господарського суду Одеської області від у справі №916/3424/23 не може бути звернуто стягнення з огляду на їх спрямування на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання електропостачальника;

3) положення порядку спрямування коштів Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" як постачальника "останньої надії";

4) стягнуті на користь відповідача санкції спрямовуються в рахунок погашення податкового боргу.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2024 апеляційну скаргу у справі №910/2950/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Руденко М.А. (головуючий суддя (суддя-доповідач), судді Барсук М.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2024 витребувано у господарського суду міста Києва матеріали справи №910/2950/20. Відкладено вирішення питання щодо вчинення процесуальних дій, передбачених параграфом 2 глави 1 розділуГосподарського процесуального кодексу України, за апеляційною скаргою державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" на ухвалу господарського суду міста Києва від 05.03.2024 у справі №910/2950/20 до надходження матеріалів справи на адресу Північного апеляційного господарського суду.

08.04.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали оскарження по справі №910/2950/20.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" на ухвалу господарського суду міста Києва від 05.03.2024 у справі №910/2950/20, справу №910/2950/20 призначено до розгляду на 21.05.2024.

20.05.2024 від представника відповідача надійшла заява (пояснення у зв`язку з нововиявленими обставинами), у якій зазначено, ТОВ «Акваторія» частково погасило борг на суму 266094,02 грн., шляхом сплати на виконання рішення у справі №916/3424/23 на користь відповідача 12.03.2024, 27.04.2024 та 07.05.2024.

Колегія суддів зазначає про відсутність підстав для врахування під час апеляційного перегляду вказаних доказів, оскільки на момент прийняття оскаржуваної ухвали їх не існувало та відповідно вони не були предметом оцінки в суді першої інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2024 розгляд справи відкладено на 11.06.2024.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.06.2024 у судовому засіданні було оголошено перерву до 18.06.2024.

17.06.2024 через канцелярію суду від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення перегляду Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду в касаційному порядку судового рішення у справі №910/177/22.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 17.06.2024, в зв`язку з перебуванням судді Барсук М.А. у відпусті, справу №910/2950/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Руденко М.А. (головуючий суддя (суддя-доповідач), судді Кропивна Л.В., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.06.2024 справу прийнято до свого провадження визначеним складу колегії суддів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2024 у судовому засіданні було оголошено перерву до 16.07.2024.

15.07.2024 через канцелярію суду від представника відповідача надійшло заява з доданою до нею постановою Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду в касаційному порядку судового рішення у справі №910/177/22.

У судовому засіданні, 16.07.2024 представник відповідача зазначив, що клопотання про зупинення провадження у даній справі є неактуальним, оскілки касаційною інстанцією вже винесено постанову у справі 910/177/22, до якою просили зупинити провадження даної справи. Представник відповідача підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити, ухвалу господарського суду міста Києва від 05.03.2024 скасувати.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце справи сторони повідомлялись належним чином, а саме шляхом направлення процесуальних документів до їх електронних кабінетів через систему «Електронний суд», що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного документа. (а.с.53,54,71,72 т.4)

Відповідно до ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового ухвалу на офіційну електронну адресу особи.

Частинами 5 та 7 ст. 6 ГПК України визначено, що суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

Колегія суддів, зважаючи на те, що явка представників учасників справи у судове засідання не визнавалась обов`язковою, дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представника позивача у судовому засіданні 16.07.2024.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, з урахуванням правил ст.ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду міста Києва від 07.07.2020 позов задоволено повністю. Стягнуто з Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" на користь Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" 2 413 479 грн 86 коп. основного боргу та 36 202 грн 20 коп. судового збору.

На виконання зазначеного рішення видано наказ (а.с. 139 т.1).

13 лютого 2024 року від Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" до господарського суду міста Києва надійшла заява про звернення стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником та заборону ТОВ "Акваторія" вчиняти дії щодо погашення заборгованості перед боржником Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» до закінчення розгляду питання про звернення стягнення на грошові кошти.

Заяву мотивовано з посиланням на положення ст. 336 ГПК України тим, що боржник у даній справі має не погашену перед ним заборгованість ТОВ «Акваторія», встановлену судовим рішенням у справі №916/3424/23.

Позивач просив звернути стягнення на грошові кошти ТОВ "Акваторія", яке має заборгованість перед Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" у розмірі 1 442 667,54 грн, відсотки річних у сумі 26 972,43 грн, інфляційні втрати у розмірі 73 767,73 грн, а також 24 769,46 грн витрат по сплаті судового збору, згідно рішення господарського суду Одеської області від 25.12.2023 № 916/3424/23 на користь AT «ДТЕК Дніпровські електромережі» () в рахунок погашення заборгованості згідно рішення господарського суду міста Києва від 07.07.2020 у справі № 910/2950/20 .

Задовольняючи заяву суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено факт заборгованості, як відповідача перед позивачем у даній справі, так і ТОВ «Акваторія» перед відповідачем у даній справі, що є підставою для застосування ст. 336 ГПК України з чим погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 336 ГПК України суд, що розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача або державного чи приватного виконавця звернути стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

У даному випадку предметом дослідження є факт наявності заборгованості, що підтверджується належними доказами, зокрема, це може бути відповідне рішення суду або факт беззаперечної заборгованості особи, якій належать кошти, на які стягувач чи виконавець просить звернути стягнення. Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 23.07.2018 у справі № 925/1048/17 та від 10.07.2019 у справі №912/2199/17, від 01.08.2019 по справі №927/313/18.

Особа, яка має заборгованість перед боржником, що не оспорюється нею або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили, набуває статусу боржника саме у виконавчому провадженні, розпочатому виконавцем на виконання судового рішення, в силу ухвали суду про задоволення заяви стягувача, а не в межах окремих майнових відносин між стягувачем та такою особою.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 53 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Зазначені особи зобов`язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику.

Після надходження відомостей про наявність майна боржника виконавець проводить опис такого майна, накладає на нього арешт, вилучає його і реалізує в установленому цим Законом порядку. Якщо особа, в якої перебуває майно боржника, перешкоджає виконавцю у вилученні такого майна, воно вилучається виконавцем у примусовому порядку.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі №910/7023/19 вказала, що особа, яка має заборгованість перед боржником, що не оспорюється нею або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили, набуває статусу боржника саме у виконавчому провадженні, розпочатому виконавцем на виконання судового рішення, в силу ухвали суду про задоволення заяви стягувача, а не в межах окремих майнових відносин між стягувачем та такою особою.

Основною умовою про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, відповідно до статті 336 Господарського процесуального кодексу України, є заборгованість, яка підтверджена рішенням суду або таку заборгованість не оспорює особа, якій належать кошти, на які виконавець просить звернути стягнення. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23.07.2018 у справі № 925/1048/17, від 06.02.2020 у справі № 913/381/18.

Системний аналіз приписів статті 53 Закону України "Про виконавче провадження" та статті 336 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що такий спеціальний порядок звернення стягнення на майно (грошові кошти) передбачений законодавцем задля неупередженого, ефективного, своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій, виключно, з метою фактичного виконання рішення суду. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17.01.2023 у справі №904/1182/20, від 02.11.2021 у справі № 910/10579/19, від 12.05.2021 у справі № 910/8613/19, а також від 22.05.2024 у справі №910/3600/22.

Вказане свідчить про те, що порядок звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником визначений ст. 336 ГПК України та статтею 53 Закону України "Про виконавче провадження".

Зміст заяви АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі» свідчить про те, що на виконанні у державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінського Б.А. перебуває відкрите виконавче провадження № 62976484 з примусового виконання наказу господарського суду міста Києва від 07.07.2020 у справі №910/2950/20 про стягнення з Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" на користь АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" заборгованості у розмірі 2 413 479, 86 грн та судового збору у сумі 36 202,20 грн.

Разом із цим, рішенням господарського Одеської області від 25.12.2023 у справі № 916/3424/23 ухвалено стягнути з ТОВ "Акваторія" на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" 1 442 667,54 грн основного боргу за поставлену електричну енергію, 26 972,43 грн 3% річних, 73 767,73 грн інфляційніх втрат, а також 24 769,46 грн витрат по сплаті судового збору. Таким чином ТОВ "Акваторія" має безспірну заборгованість перед Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", який є боржником за рішенням у даній справі (№910/2950/20), що дає підстави для звернення стягнення на грошові кошти ТОВ "Акваторія" (які підлягають сплаті на виконання рішення у справі №9103424/23), як особи, яка має заборгованість перед боржником у даній справі (№910/2950/20).

Результати пошуку виконавчих проваджень в Автоматизованій системі виконавчих проваджень станом на час розгляду заяви Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" свідчать про те, що виконавче провадження №74208021, за яким стягувачем виступає Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", а боржником ТОВ «Акваторія», відкрито 19.02.2024 та на момент розгляду заяви судом першої інстанції не є завершеним (загальнодоступна інформація). Крім того, у матеріалах справи відсутні докази сплати ТОВ «Акваторія» будь-яких грошових коштів у вказаному виконавчому провадженні до прийняття оскаржуваної ухвали судом першої інстанції.

Таким чином, заявником доведено належними та допустимими доказами наявність підстав для застосування ст. 336 ГПК України з огляду на те, що доведено існування безспірної заборгованості ТОВ «Акваторія» перед Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", що підтверджується судовим рішенням у справі №916/3424/23 та відкритим виконавчим провадженням № 74208021.

Враховуючи викладене, колегія судів визнає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про можливість звернути стягнення на грошові кошти ТОВ «Акваторія» у рахунок задоволення вимог Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" у сумі заборгованості в розмірі 1 442 667,54 грн, відсотки річних у сумі 26 972,43грн, інфляційні втрати у розмірі 73 767,73 грн, а також 24 769,46 грн витрат по сплаті судового збору.

У пункті 64 постанови від 05.12.2018 у справі № 904/7326/17 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що черговість задоволення вимог стягувачів, що закріплена у статті 46 Закону України "Про виконавче провадження", визначає порядок дій виконавця, у зведеному провадженні якого знаходиться декілька виконавчих документів щодо одного боржника. У такому разі зведене провадження фактично має на меті уникнення зловживань з боку виконавця, який без визначення такої черговості міг би на власний розсуд направляти отримані кошти певним кредиторам. Це створювало б ризик вчинення виконавцем корупційних порушень. Водночас така черговість не може поширюватися на всю систему примусового виконання рішень, оскільки Закон України "Про виконавче провадження" прямо цього не передбачає.

З огляду на викладене, твердження скаржника щодо порушення черговості задоволення вимог кредиторів у зведеному виконавчому провадженні є безпідставними, оскільки ґрунтуються на довільному тлумаченні висновків Великої Палати Верховного Суду, що викладені у постанові від 05.12.2018 у справі № 904/7326/17.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" покупці електричної енергії, які купують електричну енергію в електропостачальників, вносять плату за отриману електричну енергію виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання електропостачальника в одному з уповноважених банків.

Зміст судового рішення у справі № 916/3424/23 свідчить про те, що заборгованість ТОВ «Акваторія» перед Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" виникла на підставі публічного договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії".

Частинами 5, 7 статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що кошти з поточних рахунків із спеціальним режимом використання електропостачальника перераховуються згідно з алгоритмом, який встановлюється Регулятором. Такий алгоритм розподілу коштів з поточного рахунка із спеціальним режимом використання електропостачальника передбачає, за звичайних умов, перерахування всіх коштів, що надходять від покупців на поточний рахунок із спеціальним режимом використання електропостачальника, у повному обсязі на поточні рахунки електропостачальника. На кошти, що знаходяться на поточних рахунках із спеціальним режимом використання електропостачальників, оператора системи передачі та оператора ринку, не може бути звернено стягнення за зобов`язаннями цих учасників ринку.

Однак, стаття 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" має назву "Розрахунки на ринку електричної енергії", що свідчить про те, що нею врегульовані лише питання щодо здійснення розрахунків між учасниками ринку електричної енергії. Норми зазначеної статті не підлягають застосуванню при примусовому виконанні рішень, ухвалених у справах за участі учасників ринку електричної енергії. В даному випадку спірні правовідносини сторін врегульовані виключно спеціальними положеннями Закону України "Про виконавче провадження" та статтею 336 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, положення ч. 7 ст. 75 Закону України «Про ринок електричної енергії» не впливають на звернення стягнення на кошти ТОВ «Акваторія» в порядку ст. 336 ГПК України.

Не спростовують правильних висновків суду першої інстанції і посилання скаржника на Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 № 483 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22.12.2023 № 1385) щодо спрямування коштів Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" як постачальника "останньої надії", оскільки цей правовий акт стосується лише боржника, а також не може скасовувати чи обмежувати права заявника, якими він наділений в силу закону.

За вказаних обставин, а також враховуючи те, що положення ст. 336 ГПК України визначають окрему процедуру та не передбачають обмежувальних обставин при її застосування, колегією суддів також відхиляються як такі, що не спростовують правильних висновків суду першої інстанції і твердження відповідача про спрямування стягнутих на його користь санкції в рахунок погашення податкового боргу.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність достатніх підстав для здійснення задоволення заяви Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" про звернення стягнення на грошові кошти, що належить іншій особі, яка має заборгованість перед боржником у справі № 910/2950/20.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищезазначене.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, а тому погоджується із ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2024 у справі №910/2950/20, отже підстав для її скасування або зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за звернення з апеляційною скаргою покладаються на апелянта.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" на ухвалу господарського суду міста Києва від 05.03.2024 у справі №910/2950/20 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.03.2024 у справі №910/2950/20 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №910/2950/20 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 23.07.2024

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Л.В. Кропивна

Є.Ю. Пономаренко