ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року Справа № 903/431/24

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Гудак А.В.

судді Мельник О.В.

судді Олексюк Г.Є.

секретар судового засідання Новосельська О.В.

за участю представників:

позивача: не з"явився

відповідача: Багацький Є.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційні скарги Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі Філії "Ківерцівське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" на рішення Господарського суду Волинської області від 07.06.2024 (суддя Гарбар І.О., м.Луцьк, повний текст складено 07.06.2024) та додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 17.06.2024 у справі №903/431/24 (суддя Гарбар І. О., м.Луцьк, повний текст складено 17.06.2024)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Західземлепроект»

до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Ківерцівське лісове господарство»

про стягнення 395638,32 грн

ВСТАНОВИВ:

30 квітня 2024 року Товариством з обмеженою відповідальністю Західземлепроект сформовано та подано в системі Електронний суд до Господарського суду Волинської області позов до Державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України в особі філії Ківерцівське лісове господарство про стягнення 395638,32 грн.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 07.06.2024 у справі №903/431/24 позов задоволено. Стягнуто з Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Ківерцівське лісове господарство" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Західземлепроект» 395638,32 грн заборгованості, а також 4747,66 грн витрат по сплаті судового збору.

Додатковим рішенням Господарського суду Волинської області від 17.06.2024 у справі №903/431/24 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Західземлепроект» про ухвалення додаткового рішення задоволено. Стягнуто з Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії Ківерцівське лісове господарство на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Західземлепроект» 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись з ухваленим додатковим рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати додаткове рішення від 17 червня 2024 року по даній справі. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Західземлепроект» про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача - Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Ківерцівське лісове господарство» на користь позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Західземлепроект» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. 00 коп. залишити без задоволення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на те, що всі документи сторони позивача у даній справі підписані безпосередньо його керівником, жодних ознак участі у їх підготовці безпосередньо адвокатом відсутні. Справа розглядалась в спрощеному провадженні, що виключало будь яку участь адвоката. Разом з тим, доданий позивачем до заяви Акт 10.06.2024 про надання послуг відповідно до договору про надання правничої допомоги №0303 від 03.03.202 року, містить виключно перелік послуг, без зазначення їх обсягу та вартості, без зазначення витраченого часу та із зазначенням виключно загальної суми. При цьому судом не враховано, що вказані заявником в акті наданих послуг такі види послуг як з`ясування фактичних обстави справи, вивчення наданих документів охоплюються послугою з підготовки позовної заяви, у зв`язку з чим сторонами помилково визначено такі послуги як окремі та самостійні, а не як складові частини послуги з підготовки позовної заяви.

Ухвалою суду від 09.07.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі Філії "Ківерцівське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 17.06.2024 у справі №903/431/24. Розгляд справи призначено на 24 липня 2024 року.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 07 червня 2024 року у справі № 903/431/24 і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Західземлепроект» відмовити повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на те, що при продовженні строку договору, виконавцем допущено порушення норм Закону України «Про землеустрій», оскільки, відповідно до п. г ч. 2 ст. 28 Закону України «Про землеустрій» розробники документації із землеустрою зобов`язані виконувати роботи із складання документації із землеустрою у строк, передбачений договором, а максимальний строк складання документації із землеустрою, крім документації із землеустрою, яка одночасно є містобудівною документацією, не повинен перевищувати шести місяців з моменту укладення договору. Судом першої інстанції, при винесенні рішення, не було взято до уваги, що в порушення норм статей 509, 598, 631 ЦК України, після закінчення строку дії Договору сторони уклали додаткові угоди, якими Виконавець змінював умови закінченого зобов`язання, визначаючи нові істотні умови Договору в частині продовження строку його дії, що ним самими не передбачено. Позивачем не виставлено відповідачу рахунки-фактури. Крім того, відповідач зазначає, що позивачем першочергово були порушені умови укладеного договору, про що зазначено вище, зокрема щодо строків надання послуг та порушенням документального супроводу проведення господарських операцій, позов по суті є необґрунтованим та неправомірним.

Поряд з цим, скаржник зазначає, що жоден документ, на які посилається позивач, не здійснено справедливого з урахуванням положень п.7.2. розділу VII Договору розрахунку за послуги, відповідно не виставлено жодного рахунку за надані послуги, як наслідок, не закріплено факт прострочення відповідачем оплати виконаних робіт.

Ухвалою суду від 12.07.2024 Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі Філії "Ківерцівське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" на рішення Господарського суду Волинської області від 07.06.2024 у справі №903/431/24. Об`єднано апеляційні скарги Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі Філії "Ківерцівське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" на рішення Господарського суду Волинської області від 07.06.2024 та додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 17.06.2024 у справі №903/431/24 в одне апеляційне провадження для спільного розгляду. Розгляд справи призначено на 24 липня 2024 року.

10 липня 2024 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Західземлепроект» через систему «Електронний суд» сформовано та подано відзив на апеляційну скаргу на додаткове рішення в якій просить додаткове рішення Господарського суду Волинської області №903/431/24 від 17.06.2024 залишити без змін, а апеляційну скаргу ДП «Ліси України» в особі філії «Ківерцівське лісове господарство» від 05.07.2024 без задоволення. Просить суд розгляд даної справи здійснювати без участі представника.

15 липня 2024 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Західземлепроект» через систему «Електронний суд» сформовано та подано відзив на апеляційну скаргу рішення Господарського суду Волинської області від 07.06.2024 в якій просить суд рішення Господарського суду Волинської області від 07.06.2024 у справі №903/431/24 залишити без змін, а апеляційну скаргу ДСГП «Ліси України» в особі філії «Ківерцівське лісове господарство» від 26.06.2024 без задоволення.

В судовому засіданні 24.07.2024 представник відповідача підтримав доводи апеляційних скарг та надав відповідні пояснення. Просив суд задовольнити апеляційні скарги та скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 07.06.2024 та додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 17.06.2024 у справі №903/431/24.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційні скарги за відсутності представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Західземлепроект».

Відповідно до статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення представника відповідача в судовому засіданні 24.07.2024, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних рішень, оцінивши висновки суду першої інстанції на відповідність дійсним обставинам справи, судова колегія дійшла висновку, апеляційні скарги Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі Філії "Ківерцівське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Волинської області від 07.06.2024 та додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 17.06.2024 у справі №903/431/24, без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів, 26.09.2022 між Державним підприємством Ківерцівське лісове господарство, як Замовником та Товариством з обмеженою відповідальністю Західземлепроект, як Виконавцем укладено договір №202/22 на виконання робіт (послуг) із землеустрою (далі договір, а.с.9-11).

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 2.1 договору Виконавець (позивач) зобов`язується виконати Замовникові роботи (послуги): виготовлення проектів землеустрою щодо відновлення земельних ділянок орієнтовною площею 2666,5 га згідно додатку №2 до цього договору, а Замовник (відповідач) прийняти і оплатити такі роботи (послуги) за цінами, що визначені у Протоколі погодження договірної ціни (додаток №1).

Згідно п.2.2 договору, ціна договору по виготовленню проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок становить 1333250 грн. по твердих діючих на день підписання договору, розцінках.

Пунктом 3.1 договору, узгоджено, що розрахунки за надані послуги здійснюються на підставі виставленого рахунку-фактури та актів здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг), що підписуються обома сторонами на умовах відтермінування платежу протягом не більше 10 календарних днів.

Пунктом 4.1 договору, встановлено строк виконання робіт (послуг): початок з моменту підписання договору, закінчення до березня 2023 року.

Відповідно до пунктів 5.1, 5.2, 5.3 договору, приймання-передача робіт (послуг) за договором оформляється актом здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг), який підписується сторонами. По завершенні робіт (послуг) Виконавець (позивач) передає Замовнику (відповідач) результати виконаних робіт (послуг) та два примірники Акта здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг). Замовник (відповідач) зобов`язаний протягом трьох робочих днів підписати Акт здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) та передати його Виконавцю (позивач) або направити Виконавцю (позивач) письмові зауваження до роботи (послуги).

В пункті 10.1 договору, сторони узгодили, що він набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.03.2023, а в частині розрахунків до їх повного завершення.

Відповідно до п. 10.3 договору, реорганізація сторін договору не є підставою для зміни або припинення чинності цього договору та він зберігає свою чинність для їх правонаступників.

Протоколом погодження договірної ціни, який є додатком №1 до договору та є його невід`ємною частиною (п. 11.1) сторони підтвердили, що між ними досягнуто згоди про розмір договірної ціни в сумі 1 333 250 грн. 00 коп. (а.с.10 на звороті).

Додатком №2 договору, який є також його невід`ємною частиною (п. 11.1) сторони узгодили перелік документацій із землеустрою щодо відведення земельних ділянок на території Цуманської ОТГ загальною площею 2666,5 га з цільовим призначенням: для ведення лісового господарства, вартість робіт 1333250,00 грн. (а.с.11)

04 січня 2023 року між Державним спеціалізованим господарським підприємством Ліси України в особі директора філії Ківерцівське лісове господарство та ТОВ Західземлепроект підписано додаткову угоду №1 до договору на виконання робіт (послуг) із землеустрою №202/22 від 26.09.2022 про те, що на підставі п. 8 наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 04.11.2022 №962 Про припинення Державне підприємство Ківерцівське лісове господарство та затвердження складу комісії, наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 09.01.2023 №69 Про затвердження передавального акту Державного підприємства Ківерцівське лісове господарство Державне спеціалізоване господарське підприємство Ліси України є правонаступником є правонаступником прав та обов`язків Державного підприємства Ківерцівське лісове господарство .

Відповідно до п. 3.1 Положення про філію Ківерцівське лісове господарство Державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України філія діє від імені ДСГП Ліси України та в його інтересах (а.с.11 на звороті-12).

Цією угодою сторони внесли зміни в договір, а саме змінили преамбулу договору та виклали її в такій редакції: Державне спеціалізоване господарське підприємство Ліси України в особі директора філії Ківерцівське лісове господарство Ярмолюка Анатолія Володимировича, що діє на підставі Положення про філію Ківерцівське лісове господарство та довіреності (надалі Замовник) з одного боку, та Товариство з обмеженою відповідальністю Західземлепроект в особі директора Ірзи Івана Ярославовича, що діє на підставі Статуту (далі - Виконавець), з іншої сторони, разом Сторони, уклали цей договір про наступне (далі - Договір): Сторони дійшли також згоди внести зміни в розділ договору Місцезнаходження та банківські реквізити сторін.

30 березня 2023 року між Державним спеціалізованим господарським підприємством Ліси України в особі директора філії Ківерцівське лісове господарство та ТОВ Західземлепроект підписано додаткову угоду №2 до договору на виконання робіт (послуг) із землеустрою №202/22 від 26.09.2022 (а.с.12 на звороті).

Цією угодою сторони внесли зміни до пунктів 4.1 та 10.1. Так, строк виконання робіт (послуг) встановлено: початок з моменту підписання даної додаткової угоди: закінчення 31.12.2023 (п. 4.1);. договір набирає чинності з моменту його підписання і діє по 30.12.2023, а в частині розрахунків до їх повного виконання (п. 10.1).

На виконання умов договору №202/22 від 26.09.2022 ТОВ Західземлепроект надало послуги з виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, які розташовані на території Луцького району Волинської області на загальну суму 395 638 грн. 32 коп., що підтверджується:

Актом здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) №4 від 10.04.2024 по договору №202/22 від 26.09.2022 на суму 251 881 грн. 82 коп. (а.с.13);

Актом здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) №5 від 10.04.2024 по договору №202/22 від 26.09.2022 на суму 14 750 грн. 00 коп. (а.с.13 на звороті);

Актом здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) №6 від 10.04.2024 по договору №202/22 від 26.09.2022 на суму 129 006 грн. 50 коп. (а.с.14).

Вказані акти підписані та скріплені печатками сторін без будь-яких зауважень.

Проте, станом на 24.04.2024 розрахунок за надані послуги згідно із зазначеними вище Актами здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) по договору №202/22 від 26.09.2022 на загальну суму 395 638 грн. 32 коп. замовником не здійснено, що стало підставою для звернення позивача до Господарського суду Волинської області із позовною заявою про стягнення 395 638 грн. 32 коп.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що за своєю правовою природою укладений між сторонами договір №202/22 на виконання робіт(послуг) із землеустрою є договором підряду.

Згідно ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Згідно ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Стаття 853 ЦК України визначає, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Відповідно до ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідачем укладено договір №202/22 від 26.09.2022 на виконання робіт(послуг) із землеустрою щодо виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 2665,5 га на території Цуманської ОТГ Волинської області для ведення лісового господарства на загальну суму 1 333 250,00 грн. Пунктом 4.1 договору встановлено строк виконання робіт (послуг): початок з моменту отримання вихідних даних, закінчення до березня 2023 року. Згідно п.10.1 договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 березня 2023 року, а в частині розрахунків до їх повного завершення

Поряд з цим, додатковою угодою №2 від 30.03.2023 до договору на виконання робіт(послуг) із землеустрою №202/22 від 26.09.2022 сторони узгодили, що строк виконання робіт (послуг) встановлено: початок з моменту підписання даної додаткової угоди: закінчення 31.12.2023 (п. 4.1);. договір набирає чинності з моменту його підписання і діє по 30.12.2023, а в частині розрахунків до їх повного виконання (п. 10.1).

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов договору на виконання робіт(послуг) із землеустрою №202/22 від 26.09.2022 ТОВ Західземлепроект надало послуги з виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, які розташовані на території Цуманської селищної ради Луцького району Волинської області на загальну суму на загальну суму 395 638 грн. 32 коп., що підтверджується актами здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) №4 від 10.04.2024 по договору №202/22 від 26.09.2022 на суму 251 881 грн. 82 коп. (а.с.13); №5 від 10.04.2024 по договору №202/22 від 26.09.2022 на суму 14 750 грн. 00 коп. (а.с.13 на звороті); №6 від 10.04.2024 по договору №202/22 від 26.09.2022 на суму 129 006 грн. 50 коп. (а.с.14), які скріплені печаткою відповідача без будь - яких претензій до якості, об`єму та строкам наданих послуг (виконаних робіт).

Оцінюючи акти здачі - приймання виконаних робіт, колегія суддів дійшла висновку про належність таких доказів у підтвердження виконання робіт за договором з огляду на їх відповідність наведеним вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", оскільки ними зафіксовано факт виконання робіт (надання послуг) та прийняття їх відповідачем саме за вказаним договором без будь-яких заперечень чи зауважень, а також те, що вони містять відомості про відповідні господарські операції та підтверджують факт їх здійснення.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про підробку підписів на актах та чи відсутність у представника повноважень їх підписувати, або ж доказів втрати зазначеної печатки, її підробку чи інше незаконне використання третіми особами всупереч волі відповідача.

Поряд з цим, колегія суддів не бере до уваги доводи апелянта про те, що строк виконання грошового зобов`язання для відповідача не настав з посиланням на те, що обов`язок з оплати послуг виникає з моменту отримання рахунку-фактури та актів виконаних робіт, а рахунки позивачем виставлені не були.

За своєю правовою природою рахунок на оплату товару (рахунок-фактури) не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти як оплату за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 614 Цивільного кодексу України, а тому не звільняє відповідача від обов`язку оплатити товар.

Така правова позиція є сталою в судовій практиці і викладена в постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №910/32579/15, від 22 травня 2018 року у справі №923/712/17, від 21 січня 2019 року у справі №925/2028/15, від 02 липня 2019 року у справі №918/537/18, від 29 серпня 2019 року у справі №905/2245/17, від 26 лютого 2020 року у справі №915/400/18, від 29 квітня 2020 року №915/641/19.

Колегія суддів бере до уваги те, що в договорі на виконання робіт (послуг) із землеустрою, додаткових угодах до нього, а також в актах здачі - приймання виконаних робіт до договору зазначено усі необхідні реквізити, в тому числі, і номер розрахункового рахунку, для здійснення оплати отриманих відповідачем послуг, тому сама лише відсутність виставлених рахунків-фактури не може бути підставою для відмови у позові з огляду на ненастання через це строку оплати наданих послуг.

Посилання апелянта на те, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, а відсутність рахунків-фактури призвело до неправильного оформлення документів первинного бухгалтерського обліку, є безпідставними, оскільки як вже зазначалося рахунок-фактура не є первинним документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".

Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що сторони в межах дії договору №202/22 від 26.09.2022 додатковою угодою №2 від 30.03.2023 до договору на виконання робіт(послуг) із землеустрою №202/22 від 26.09.2022, узгодили строк виконання робіт (послуг) по 30.12.2023, а в частині розрахунків - до їх повного виконання.

Судом апеляційної інстанції враховується відсутність будь - яких звернень відповідача до позивача із відмовою від договору чи його розірвання у зв`язку із закінчення строку його дії, а також те, що додаткові угоди до договору є дійсними, про інше суду не доведено.

З огляду на викладене, доводи відповідача про те, що договір №202/22 від 26.09.2022 припинив свою дію 31.03.2023 як невиконаний, а додаткові угоди до нього укладенні після його закінчення та є новими договорами, безпідставні та такі, що не підтверджені доказами.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 26 червня 2018 року у справі №910/9072/17 закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України, частиною першою статті 202 Господарського кодексу України такою підставою є виконання, проведене належним чином. З огляду на те, що закон не передбачає такої підстави, як закінчення строку дії договору, для припинення зобов`язання, яке лишилося невиконаним, Велика Палата Верховного Суду відхилила доводи скаржника про те, що після закінчення строку дії укладеного між сторонами Договору є неможливим виконання відповідачем робіт за цим Договором та їх прийняття позивачем.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на правові висновки Верховного Суду викладені у постанові від 18 листопада 2019 року у справі N 910/16750/18, в якій вказано, що закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно статті 599 Цивільного кодексу України, частини 1 статті 202 Господарського кодексу України такою підставою є виконання, проведене належним чином. При цьому слід розрізняти припинення безпосередньо дії договору та припинення зобов`язань, визначених ним. Навіть після припинення дії договору, невиконані стороною зобов`язання за ним залишаються чинними для такої сторони - боржника, і вказана обставина не звільняє останнього від виконання обов`язку протягом того часу, коли існує відповідне зобов`язання. Верховний Суд вказав, що поняття "строк дії договору" та "строк виконання зобов`язання" не є тотожними.

Сторони договору підписували додаткові угоди до договору, що не заборонено приписами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, таким чином врегульовували свої правовідносин з метою належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договорами.

Крім того, ДСГП "Ліси України" в особі філії "Ківерцівське лісове господарство" 10 квітня 2024 року підписано акти здачі-приймання виконаних робіт, якими підтверджено, що відповідна документація за договором №202/22 від 26 вересня 2022 року оформлена належним чином і прийнята замовником без зауважень, відповідні акти містять посилання на укладений договір від 26 вересня 2022 року.

Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що позивач надав відповідачу послуги у строк, встановлений договором від 26.09.2022 №202/22 із урахуванням внесених до нього змін щодо строку виконання робіт, тому безпідставним є посилання відповідача на положення п. 7.2. договору щодо покладення на виконавця (позивача) пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми ненаданих послуг за кожен день затримки та включення цієї суми до платежу наступного періоду (місяця, декади тощо).

Також колегія суддів, виходячи із положень ч. 3 ст. 6, ст. 626 ЦК України, зазначає, що сторони у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, зокрема в частині визначення строку надання послуг, а тому безпідставні є посилання відповідача на п. г ч. 2 ст. 28 Закону України "Про землеустрій", яким передбачено строк складання документації із землеустрою у шість місяців.

Отже, беручи до уваги те, що матеріали справи підтверджують виконання позивачем робіт за договором із урахуванням внесених змін додатковими угодами щодо строку виконання робіт, а також те, що відповідач зі свого боку порушив зобов`язання щодо оплати виконаних робіт, внаслідок чого у нього утворилася перед позивачем заборгованість, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 395 638,32 грн підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Натомість, скаржником не надано достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст. ст. 75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Суд вказує, що ЄСПЛ у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. ЄСПЛ зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення ЄСПЛ у справі "Трофимчук проти України").

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду Волинської області від 07.06.2024 у справі №903/431/24 відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі Філії "Ківерцівське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" на рішення Господарського суду Волинської області від 07.06.2024 у справі №903/431/24, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Щодо додаткового рішення Господарського суду Волинської області від 17.06.2024 у справі №903/431/24, колегія судів зазначає наступне.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 07.06.2024 у справі №903/431/24 позов задоволено. Стягнуто з Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Ківерцівське лісове господарство" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Західземлепроект» 395638,32 грн заборгованості, а також 4747,66 грн витрат по сплаті судового збору.

11 червня 2024 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю Західземлепроект сформував в системі Електронний суд заяву про ухвалення додаткового рішення, в якому просить суд ухвалити додаткове рішення по даній справі, яким стягнути з Відповідача - Державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України в особі філії Ківерцівське лісове господарство на користь Позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю Західземлепроект витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

13 червня 2024 року представник відповідача сформував в системі Електронний суд письмові пояснення, в яких просить відмовити у прийнятті додаткового рішення по даній справі щодо стягнення з відповідача - Державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України в особі філії Ківерцівське лісове господарство на користь позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю Західземлепроект витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень.

Додатковим рішенням Господарського суду Волинської області від 17.06.2024 у справі №903/431/24 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Західземлепроект» про ухвалення додаткового рішення задоволено. Стягнуто з Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії Ківерцівське лісове господарство на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Західземлепроект» 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно приписів ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, віднесено витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, приписами вищенаведеної норми визначається порядок подання стороною доказів щодо витрат, пов`язаних із судовим розглядом, зокрема, на правничу допомогу адвоката, у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) сторін. Порядок подачі таких документів з відповідною заявою в письмовому провадженні Господарським процесуальним кодексом України не визначено.

Враховуючи викладені вимоги Господарського процесуального кодексу України, оскільки в процедурі спрощеного провадження стадія судових дебатів відсутня, то вимога ч. 8 ст. 129 ГПК України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат до закінчення судових дебатів не може розповсюджуватися на сторін у справі, яка розглядається у спрощеному провадженні.

Водночас в такому випадку до правовідносин сторін підлягає застосуванню інша вимога ч. 8 ст. 129 ГПК України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат впродовж п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.10.2020 у справі №922/376/20.

Частинами 1, 2 ст. 124 ГПК України унормовано, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

З матеріалів справи вбачається, що у позовній заяві позивач навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу та зазначив, що такі витрати становлять 5000,00 грн. докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу адвоката будуть надані в порядку ГПК України.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В підтвердження надання позивачу професійної правничої допомоги під час розгляду справи позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги №0303 від 03.03.2024; копією акту від 10.06.2024 про надання послуг відповідно до договору про надання правничої допомоги №0303 від 03.03.2024 року на суму 5000,00 грн (а.с.94-95).

Так, 03.03.2024 між адвокатом Кулик Р.П. (адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Західземлепроект" (клієнт) укладено договір №0303 про надання правничої допомоги (далі договір).

Згідно з п. 1.1 договору адвокат надає правову допомогу клієнту у господарській справі. Для цього клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання: підготувати позовну заяву щодо стягнення дебіторської заборгованості по договору про надання послуг з метою подання останніх в Господарський суд Волинської області та/або Господарський суд Львівської області; здійснювати консультаційний супровід даної справи в господарських судах усіх інстанцій; за необхідності, готувати інші процесуально-судові документи по даній справі в господарських судах усіх інстанцій.

Відповідно до п. 4.1 договору, за результатами надання адвокатом правової допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. Розмір вартості наданих послуг визначається за взаємною згодою сторін. В акті вказується обсяг наданих адвокатом послуг та їх вартість. Акт надсилається клієнту адвокатом поштою або електронною поштою.

Згідно п.4.3 договору, оплата правничої допомоги здійснюється клієнтом не пізніше одного місяця, починаючи з наступного дня, що йде за днем підписання акту.

10 червня 2024 року сторонами на виконання умов договору складено та підписано акт про надання послуг відповідно до договору про надання правничої допомоги №0303 від 03.03.2024 року згідно якого адвокат надав клієнту наступні юридичні послуги у справі №903/431/24: з`ясування фактичних обставин справи, вивчення наданих документів, підготовка позовної заяви, здійснення консультаційного супроводу даної справи у період перебування останньої на розгляді у Господарському суду Волинської області. Послуги надані в повному обсязі. Претензій клієнта до адвоката, щодо якості наданих послуг, відсутні Вартість наданих послуг становить 5000,00 грн. без ПДВ.

До матеріалів справи №903/431/24 позивач не надав доказів фактичної сплати вартості наданої правничої допомоги.

Проте, колегією суддів враховано, що відповідно до усталеної практики вирішення господарських спорів, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (висновок Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, викладений в абз. 3 п. 6.5. постанови від 03.10.2019 по справі №922/445/19).

Згідно ч.5 ст. 126 ГПК України, у разі недотримання заявником вимог частини 4 вказаної статті щодо співмірності розміру заявлених до відшкодування витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт, суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката лише за клопотанням сторони.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач у справі - Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" в особі філії "Ківерцівське лісове господарство" звернулось до суду першої інстанції з заявою в якій просить суд відмовити у прийнятті додаткового рішення по даній справі щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Таким чином, вбачається, що відповідач клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги не подавав, оскільки просить суд відмовити у прийнятті додаткового рішення з викладених у заяві підстав, що розцінюється як заперечення по суті заяви, так як розмір витрат на професійну правничу допомогу зменшити можна до певної суми, а відповідач просить відмовити у прийнятті додаткового рішення повністю.

Як передбачено ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд зауважує, що враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис. Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Доводи представника відповідача, що всі документи сторони позивача у даній справі підписані безпосередньо його керівником, жодних ознак участі у їх підготовці безпосередньо адвокатом відсутні, колегія суддів вважає необґрунтованими, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: договір про надання правничої допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.

Верховний Суд у постанові від 20.11.2018 у справі №910/23210/17 вказує, що види робіт або послуг адвоката, витрат, про відшкодування яких у справі заявлено вимогу, мають відповідати умовам договору про надання правової допомоги, положенням Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" і процесуального закону. Витрати на оплату робіт та послуг адвоката, про відшкодування яких заявлено вимогу, мають бути виконані саме тим адвокатом, з яким укладено договір про надання правової допомоги, інакше суд не матиме підстав для вирішення питання про їх відшкодування.

З матеріалів справи вбачається, що до заяви про ухвалення додаткового рішення позивачем долучено договір про надання правової допомоги №0303 від 03.03.2024, укладений між ТОВ "Західземлепроект" і адвокатом Кулик Р.П. відповідно до якого адвокат надає клієнту правову допомогу, за результатами чого складається акт. Розмір вартості наданих послуг визначається за взаємною згодою сторін. В акті вказується обсяг наданих адвокатом послуг і їх вартість.

Згідно п.1.1 договору, предмет договору визначено зокрема зобов`язання адвоката підготувати позовну заяву щодо стягнення дебіторської заборгованості по договорах про надання послуг з метою подання останніх в Господарський суд Волинської області, здійснення консультаційного супроводу таких справ у господарських судах всіх інстанцій, за необхідності готувати процесуально-судові документи по таких справах в господарських судах всіх інстанцій.

В свою чергу, позивачем долучено акт про надання послуг відповідно до договору №0303 від 03.03.2024, складений 10.06.2024 на суму 5000,00 грн. підписаний директором позивача Іваном Ірзою та адвокатом Кулик Р.П. Відповідно до акта адвокат надала клієнту послуги у справі №903/431/24: з`ясування фактичних обставин справи, вивчення наданих документів, підготовка позовної заяви, здійснення консультаційного супроводу даної справи у період перебування останньої на розгляді Господарського суду Волинської області.

Таким чином, твердження відповідача, що всі документи сторони позивача у даній справі підписано безпосередньо його керівником не спростовує обставин надання адвокатом Кулик Р.П. правової допомоги щодо їх підготовки.

При цьому обов`язок підготувати та за необхідності готувати процесуально-судові документи по таких справах в господарських судах всіх інстанцій встановлений у п. 1.1. договору про надання правничої допомоги №0303 від 03.03.2024.

Поряд з цим, твердження представника відповідача, що поданий позивачем акт про надання послуг, містить виключно перелік послуг, без зазначення їх обсягу та вартості без зазначення витраченого часу та їз зазначенням виключно загальної суми, колегія суддів вважає безпідставним, враховуючи наступне.

Частина 3 ст. 126 ГПК України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.

Враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Поряд з цим, колегія суддів відзначає, що у даному випадку встановлено договором фіксований розмір гонорару, тому сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо, чого відповідачем зроблено не було.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

Колегія суддів зазначає. що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Відповідач не спростував доводів позивача про співмірність витрат зі складністю справи та обсягом документів в ній, відповідність заявленого розміру витрат переліку наданих послуг, врахування ціни позову та значення вирішення справи для позивача.

Таким чином, описані в акті від 10.06.2024 послуги є реальними і такими, що відповідають обставинам справи, а їх вартість є співмірною зі складністю справи, процесом її розгляду та суттю виконаної роботи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії Ківерцівське лісове господарство на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Західземлепроект" витрат на надання правової допомоги в суді в у розмірі 5000,00 грн.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 17.06.2024 у справі №903/431/24 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для його скасування чи зміни немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника є не обґрунтованими, а тому не можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі Філії "Ківерцівське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Волинської області від 07.06.2024 та додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 17.06.2024 у справі №903/431/24, без змін.

2. Справу №903/431/24 повернути Господарському суду Волинської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "25" липня 2024 р.

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Олексюк Г.Є.