номер провадження справи 24/15/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2024 Справа № 908/28/22

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Азізбекян Тетяни Анатоліївни, за участю секретаря судового засідання Зеленцовій К.Ю., розглянувши матеріали справи № 908/28/22

за позовом: Дочірнього підприємства "Діамех-Україна" Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамех 2000" (вул. Короленка, буд. 25, м. Харків, 61003, ідентифікаційний код 31635705)

до відповідача: Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ідентифікаційний код 24584661) в особі філії "Відокремлений підрозділ "Запорізька атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133, ідентифікаційний код 19355964)

про стягнення 47607,96 грн.

за участю представників:

від позивача: Фадєєв О.П. (в режимі відеоконференції)

від відповідача: Гриценко В.С. (в режимі відеоконференції)

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Дочірнього підприємства "Діамех-Україна" Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамех 2000" до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення основного боргу в сумі 39520,00 грн. та трьох процентів річних у сумі 2194,76 грн., інфляційних витрат у сумі 5893,20 грн. за договором № 75/107-20/11-121-01-20-09328 від 29.04.2020.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.01.2022, наведену вище позовну заяву передано для розгляду судді Азізбекян Т.А.

Позовні вимоги вмотивовані невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором № 75/107-20/11-121-01-20-09328 від 29.04.2020, що є підставою для стягнення заборгованості та нарахованих за порушення зобов`язання 3% річних та інфляційних втрат. Посилаючись на приписи ст.ст. 525, 526, 625, 901 ЦК України, ст.ст. 193, 222 ГК України, позивач просив позов задовольнити. До попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат позивачем віднесено 7000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 10.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/28/22 за правилами спрощеного позовного провадження. Присвоєно справі номер провадження 24/15/22. Судове засідання для розгляду справи призначено на 26.01.2022.

25.01.2021 через систему "Електронний суд" до суду від Дочірнього підприємства "Діамех-Україна" Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамех 2000" надійшли заяви:

- про розгляд справи без участі представника позивача з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 25.01.2022; про зменшення позовних вимог, у якій позивач просить суд прийняти заяву Дочірнього підприємства "Діамех-Україна" Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамех 2000" про зменшення позовних вимог у сумі 39520,00 грн.; додаткові пояснення, у яких позивач повідомляє суд, що докази надання професійної правничої допомоги по справі № 908/28/22 будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Ухвалою суду від 26.01.2022 відкладено розгляд справи на 02.03.2022.

28.01.2022 на адресу суду від Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" надійшов відзив на позовну заяву № 28-23/1889 від 26.01.2022, в якому відповідач проти заявлених вимог заперечив та вказав, що позивачем не враховані умови п. 2.2 договору, яким передбачено, що оплата наданих послуг в частині вартості послуг у розмірі сум ПДВ здійснюється після отримання від виконавця податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в ЄРПН у встановлених ПК випадках та порядку. При цьому граничний строк оплати частини вартості послуг у розмірі суми ПДВ умовами договору не визначений. Вимоги від позивача про сплату частини вартості послуг у розмірі ПДВ (11920,00 грн.) відповідач не отримував. Відносно нарахування 3% річних та інфляційних втрат відповідач зазначив, що нарахування передбачених статтями 536 та 625 ЦК України процентів не може застосовуватись до об`єктів за відсутності користування чужими коштами, в даному випадку на суму податку на додану вартість. Щодо визначених позивачем орієнтовних витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 7000,00 грн., відповідач вважає їх неспівмірними до предмета спору та не підтвердженими належним доказами. Просить суд закрити провадження у справі в частині стягнення 39520,00 грн В решті позову - відмовити.

08.02.2022 на адресу суду від Дочірнього підприємства "Діамех-Україна" Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамех 2000" надійшла заява про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, згідно якої просить суд стягнути з відповідача 7000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 15.02.2022 задоволено клопотання позивача про участь в судовому засіданні в режимі відео конференції.

16.02.2022 на адресу суду від відповідача надійшли заперечення проти заяви позивача про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 02.03.2022 справа № 908/28/22 у зв`язку з наявністю обставин, що загрожують життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду в умовах збройної агресії проти України, відкладено розгляд справи, дата та час судового засідання не визначена.

Ухвалою суду від 12.07.2022 призначено судове засідання на 31.08.2022.

Ухвалою суду від 31.08.2022 відкладено розгляд справи на 14.09.2022.

12.09.2022 на електронну адресу суду від Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" надійшла заява про відкладення розгляду справи до закінчення або скасування воєнного стану в Україні.

Ухвалою суду від 14.09.2024 вирішено справу № 908/28/22 розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі. Відкрито підготовчого провадження, залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ, 01032, ідентифікаційний код 24584661). Відкладено підготовче судове засідання на 03.10.2022.

Ухвалою суду від 03.10.2024 відкладено розгляд справи № 908/28/22 до завершення бойових дій та/або деокупації, оточення (блокування) міста Енергодар Василівського району Запорізької області. Про дату та час судового засідання сторін буде повідомлено додатково відповідною ухвалою суду.

Ухвалою суду від 03.05.2024 підготовче засідання призначено на 23.05.2024.

Ухвалою суду від 15.05.2024 заяву Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про участь у судовому засіданні 23.05.2024 в режимі відеоконференції у справі №908/28/22 задоволено.

Ухвалою суду від 23.05.2024 виключено зі складу учасників третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ, 01032, ідентифікаційний код 24584661). Замінено відповідача у справі № 908/28/22 Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Назарівська, буд. 3, м.Київ, 01032, ідентифікаційний код 24584661) на його правонаступника Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ, 01032, ідентифікаційний код 24584661). Закрито підготовче провадження у справі № 908/28/22, призначено справу до судового розгляду по суті на 24.06.2024.

В судовому засіданні 24.06.2024 оголошено протокольну перерву до 10.07.2024.

10.07.2024 позивачем подані суду додаткові пояснення щодо позиції відповідача, згідно із якою відповідач не має підстав для здійснення розрахунку із позивачем, через наявність прямої заборони відповідно до постанови Національного банку України від 24.02.2022 №18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», здійснювати розрахунки з контрагентами, які мають кінцевих бенефіціарних власників - громадян російської федерації. З даного приводу позивач зазначає, що кінцеві бенефіціарні власники Дочірнього підприємства «Діамех-Україна» Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамех 2000», які є громадянами російської федерації, не здійснюють право власності щодо належних їх часток у статутному капіталі, оскільки відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 14.06.2022 по справі № 953/3522/22 на такі частки в статутному капіталі накладено арешт у кримінальному провадженні та вони передані в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління, активами, одержаними від корупційних та інших злочинів. Враховуючи вищевикладене наявність у складі засновників Дочірнього підприємства «Діамех-Україна» Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамех 2000», громадян російської федерації не є підставою для невиконання компенсаційних зобов`язань в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 222 ГПК України здійснювалося фіксування судового засідання 10.07.2024 за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог в частині стягнення основного боргу у сумі 39520,00 грн.

Відповідач просить суд закрити провадження у справі в частині 39520,00 грн В решті позову - відмовити.

В засіданні 10.07.2024 судом, в порядку ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Суд повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та роз`яснив порядок і строк його оскарження.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

УСТАНОВИВ:

21.04.2020 Дочірнє підприємство «ДІАМЕХ-УКРАІНА» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІАМЄХ 2000» (Виконавець) і Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» (Замовник) уклали договір № 75/107-20/11-121-01-20-09328, що підписаний 29.04.2020, за умовами п. 1.1. якого Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе надання послуг: «Код ДК 021:2015 - 50530000-9 Послуги з ремонту і технічного обслуговування техніки (послуга: «Капітальний ремонт приладу вимірювального «Сапфір» верстата балансувального зарезонансного для динамічного балансування моделі МС9618»)».

Відповідно до п. 2.1. договору, вартість послуг за цим договором визначається «Протоколом узгодження договірної ціни» (невід`ємний Додаток №1 до договору) та складає 59 600,00грн. (п`ятдесят дев`ять тисяч шістсот гривень 00 коп.), крім того ПДВ 11 920,00 грн. (одинадцять тисяч дев`ятсот двадцять гривень 00 коп.), разом 71 520,00 грн.(сімдесят одна тисяча п`ятсот двадцять гривень 00 коп.).

Пунктом 2.2. договору сторонами обумовлено, що оплата наданих послуг за договором здійснюється за фактично наданий обсяг послуг протягом 45 (сорока п`яти) календарних днів з моменту підписання Сторонами акту здачі-приймання наданих послуг, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця. Оплата Замовником частини вартості послуг у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від Виконавця податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку.

Виконавець зобов`язується надати послуги в строк: травень 2020 року (п. 3.1.).

Згідно розд. 5 договору Виконавець протягом 10 (десяти) днів після завершення надання послуг надає Замовникові акту приймання наданих послуг у трьох примірниках для розгляду і належного оформлення послуг з додаванням документів, що підтверджують використання ТМЦ (копії актів на списання та інше), а також документів, згідно з п.9.1 Технічного завдання (Додаток № 2 до договору) (п. 5.1.). Виконавець зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі та зареєструвати її в ЄРПН у строки, визначені для реєстрації податкової накладної чинним законодавством з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги». Електронна адреса Замовника для листування в рамках адміністрування ПДВ: (п. 5.2.). Замовник протягом 10 (десяти) днів з дня отримання акту здачі - приймання наданих послуг зобов`язаний його розглянути і, оформлений належним чином зі своєї сторони, повернути Виконавцю або надати мотивовану відмову від приймання наданих послуг (п. 5.3.). У випадку мотивованого відмовлення Замовника від приймання наданих послуг, в тому числі, якщо Замовник виявляє недоліки/недоробки або пред`являє претензії до якості наданих послуг, сторони складають двосторонній акт недоліків із переліком виявлених недоліків/необхідних доробок і строків їх усунення/виконання (п.5.4.).

Відповідно до п. 6.3 договору Замовник зобов`язується своєчасно прийняти послуги, надані Виконавцем згідно з умовами даного договору, оглянути її і, в разі виявлення будь-яких недоліків, негайно заявити про них Виконавцю; прийняти надані послуги по акту здачі- приймання наданих послуг; здійснювати оплату наданих послуг згідно з умовами цього договору.

Досудовий порядок врегулювання спору між сторонами є обов`язковим (п.11.2.).

Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2020 (п. 13.1.).

З матеріалів справи вбачається, що Дочірнє підприємство «ДІАМЕХ-УКРАІНА» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІАМЄХ 2000», як Виконавець, виконало взяті на себе обов`язки за договором №75/107-20/11-121-01-20-9328, послуги надані в повному обсязі, відповідають умовам технічного завдання і налєжним чином оформлені, про що свідчить підписаний обома сторонами Договору акт № 22 від 25.05.2020 здачі - приймання наданих послуг по договору № 75/107-20/11-121-01 -20-09328 від 21.04.2020 «Код ДК 021:2015 - 50530000-9 Послуги з ремонту і технічного обслуговування техніки (послуга: «Капітальний ремонт приладу вимірювального «Сапфір» верстата балансувального зарезонансного для динамічного балансування моделі МС9618»)».

Згідно акту вартість наданих послуг становить: 59 600,00 грн., крім того ПДВ 11920,00 грн., разом 71520,00 грн.

Усього до перерахування по даному акту: 59600,00 грн, крім того ПДВ 11920,00 грн., разом 71520,00грн.

Даний акт свідчить про здачу - приймання наданих послуг за договором №75/107-20/11-121-01-20-09328 від 21.04.2020 та є підставою, для оплати послуг Замовником Виконавцю.

25.05.2020 позивач склав на адресу відповідача податкову накладну №2 та направив її на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних.

09.06.2020 податкова накладна №2 була зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Між тим, взяті на себе зобов`язання щодо оплати товару в строк, визначений договором відповідачем не виконані.

18.11.2020 відповідач здійснив часткову оплату наданих йому позивачем послуг у розмірі 12000,00 грн. та 29.01.2021 у розмірі 20000,00 грн.

Станом на 27.12.2021 заборгованість відповідача перед позивачем складала 39520,00 грн.

Позивач надіслав на адресу відповідача претензію № 3 за вих. № 255 від 09.08.2021 про перерахування суми заборгованості у розмірі 39520,00 грн на банківський рахунок Дочірнє підприємство «ДІАМЕХ-УКРАІНА» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІАМЄХ 2000».

У відповіді на претензію № 3 (за вих. № 28-23/22289 від 09.09.2021) відповідач повідомив позивача, що зважаючи на складну ситуацію на ринку електричної енергії, зокрема у зв`язку з обмеженням роботи енергоблоків ВП ЗАЕС, зниженням рівня оплати електричної енергії, безпрецедентного зростання заборгованості за фактично відпущену електричну, у ВП «Запорізька АЕС» відсутня можливість вчасно та в повній мірі здійснювати розрахунки за зобов`язаннями перед Дочірнім підприємством «ДІАМЕХ-Україна» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІАМЕХ-2000» за укладеним договором. Відповідно до існуючого порядку здійснення платежів у ДП «НАЕК «Енергоатом», з боку ВП ЗАЕС до автоматизованої системи «SАР ЕRР», заявлено платіж в сумі 39 520,00 грн. за договором №75/107-20/11-121-01-20-09328 від 29.04.2020. За фактом розподілу з боку ДП «НАЕК «Енергоатом» коштів, кредиторська заборгованість буде погашена.

Неналежне виконання відповідачем зобов`язання щодо оплати наданих послуг у визначений договорами строк стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, суд визнав позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до приписів ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями чинного законодавства про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (п. 1). Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання (ч. 2).

Згідно ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1). У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 2).

В розділі 2 договору визначено вартість робіт та порядок розрахунків.

Відповідач, в порушення умов договору та чинного законодавства, оплату вартості наданих порслуг у визначений Договорами строк у повному не здійснив, внаслідок чого на день звернення з позовом до суду сума основного боргу становила 39520,00 грн.

Факт надання позивачем послуг та не сплата іх вартості у повному обсязі відповідачем не заперечується.

Встановлено, що після відкриття провадження у справі №908/28/22, а саме 18.01.2022 Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» сплатило на користь Дочірнього підприємства «ДІАМЕХ-УКРАЇНА» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІАМЕХ 2000» грошові кошти у розмірі 39520,00 грн., які є залишком основної заборгованості за договором №75/107-20/11-121-01-20-0328, що підтверджується відповідною випискою з банківського рахунку позивача від 19.01.2022.

Таким чином, між сторонами відсутній предмет спору в частині стягнення основного боргу в сумі 39520,00 грн.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч. 3 ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Враховуючи викладене, суд ухвалив закрити провадження у справі в частині стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 39520,00 грн.

Суд звертає увагу, що статтею 3 ЦК України закріплено, що одним із основних принципів цивільного права є принцип добросовісності, розумності та справедливості.

Позивач, уклавши Договір і надавши послуги відповідачу, розраховує на отримання оплати у розумні строки, а відповідач, уклавши цей договір, свідомо прийняв на себе зобов`язання щодо своєчасного і повного розрахунку з позивачем за надані послуги.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем оплата послуг у передбачені строки у повному обсязі здійснена не була.

Згідно з ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

За прострочення оплати послуг позивач нарахував 3% річних за період з 10.07.2022 по 27.12.2021 у розмірі 2194,76 грн та інфляційні втрати за період липень 2020 -листапад 2021 у розмірі 5893,20 грн.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19, зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови).

Верховний Суд України підкреслив, що платежі, встановлені ст. 625 ЦК України, є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення виконання ним грошового зобов`язання, яка має компенсаційний, а не штрафний характер, які наприклад статті законів, які передбачають неустойку. Компенсація полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

14.01.2020 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи №924/532/19 досліджував питання щодо особливостей нарахування інфляційних втрат і 3% річних, де визначив, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд перевірив складений позивачем розрахунок 3% річних та інфляції визнає його правильним, відтак з відповідача на користь позивача слід стягнути 2194,76 грн 3% річних та 5893,20 грн інфляції.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст. 13 ГПК України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.ст. 73, 77 ГПК України).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Отже, відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарський суд повинен у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог процесуального закону щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. У справі "Руїс Торіха проти Іспанії", Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Водночас, необхідно враховувати, що хоча національний суд і має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суди мають також враховувати практику Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у справах "Проніна проти України" (рішення від 18.07.2006), Трофимчук проти України (рішення від 28.10.2010), де Суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Водночас, Верховний Суд зазначає, що такий висновок Європейського суду з прав людини звільняє суди від обов`язку надавати детальну відповідь на кожен аргумент скаржника, проте не свідчить про можливість взагалі ігнорувати доводи чи докази, на які посилаються сторони у справі (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.01.2019 у справі № 910/7054/18 та від 12.02.2019 у справі № 911/1694/18).

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Заперечення відповідача спростовуються матеріалами справи та вищевикладеним.

Інші доводи та докази учасників справи, детальну оцінку яких не наведено у рішенні, позаяк вони не покладені судом в його основу, не спростовують вищевикладених висновків суду.

З огляду на викладене, враховуючи предмет та визначені позивачем підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в сумі 385,64 грн.

У зв`язку з закриттям провадження у справі у частині стягнення 39520,00 грн. основного боргу, за наявності відповідного письмового клопотання позивача, судовий збір у сумі 1884,36 грн., сплачений згідно з платіжним дорученням № 4123 від 130.09.2021, буде повернутий позивачу з державного бюджету ухвалою суду.

Керуючись ст. ст. 129, 231, 232, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ідентифікаційний код 24584661) в особі філії "Відокремлений підрозділ "Запорізька атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133, ідентифікаційний код 19355964) на користь Дочірнього підприємства "Діамех-Україна" Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамех 2000" (вул. Короленка, буд. 25, м. Харків, 61003, ідентифікаційний код 31635705) 2194 (дві тисячі сто дев`яносто чотири) грн 76 коп. 3% річних, 5893 (п`ять тисяч вісімсот дев`яносто три) грн 20 коп. інфляційних втрат та 385 (триста вісімдесят п`ять) грн 64 коп. судового збору.

Видати наказ.

Закрити провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 39520,00грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 25.07.2024.

Суддя Т.А. Азізбекян