ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 року Справа № 906/1213/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Крейбух О.Г. , суддя Олексюк Г.Є.

секретар судового засідання Кушнірук Р.В.

за участю представників сторін:

позивача: представник Приведьон В.М. - адвокат

відповідача: представник Сичов Д.В. - адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Житомиробленерго" на рішення Господарського суду Житомирської області, ухваленого 03.04.24р. суддею Тимошенком О.М. у м.Житомирі, повний текст складено 12.04.24р. у справі № 906/1213/23

за позовом Акціонерного товариства "Житомиробленерго"

до відповідача Фізичної особи-підприємця Войтка Олександра Петровича

про визнання додаткової угоди укладеною

ВСТАНОВИВ:

1. Процесуальне рішення, яке оскаржується у суді апеляційної інстанції.

1.1. Предметом оскарження в суді апеляційної інстанції є рішення Господарського суду Житомирської області у справі №906/1213/23 від 03.04.2024.

1.2. Рішенням Господарського суду Житомирської області від 03.04.2024 у справі №906/1213/23 відмовлено у позові Акціонерному товариству (АТ) "Житомиробленерго" до Фізичної особи-підприємця (ФОП) Войтка Олександра Петровича про визнання додаткової угоди укладеною.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

2.1. Рішення суду першої інстанції, мотивоване тим, що позивач - АТ "Житомиробленерго" звернувся до місцевого господарського суду із позовом, у якому просить визнати додаткову угоду укладеною на умовах та за змістом, які відображені у тексті додаткової угоди.

2.2. При цьому зміст додаткової угоди містить посилання на нормативні акти регулятора - Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, які на момент ухвалення даного рішення були нечинними.

2.3. Таким чином, на час ухвалення цього оспорюваного рішення позивач просить визнати укладеним договір, умови якого ґрунтуються та містять посилання на нормативні акти, які у судовому порядку визнані протиправними та нечинними.

3. Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу; короткий зміст вимог апеляційної скарги.

3.1. Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство "Житомиробленерго", 02.05.2024 через систему "Електронний суд" звернулося до апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 03.04.2024 у справі №906/1213/23 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

3.2. Вважає, що рішення Господарського суду Житомирської області в справі № 906/1213/23 від 03.04.2024 прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, що не відповідає Закону України Про ринок електричної енергії", нормам Правил роздрібного ринку електричної енергії та фактичним обставинам справи. Судом не в повному обсязі досліджені всі надані позивачем та відповідачем докази, не надана їм належна оцінка та необґрунтовано застосовані норми, а тому рішення не відповідає фактичним обставинам справи.

3.3. Підставою для відмовлення в позові, на думку суду першої інстанції, є нечинність нормативних актів, на які посилається позивач прохаючи визнати укладеним договір, умови якого ґрунтуються та містять посилання на такі нечинні нормативні акти.

3.4. Суд не вправі втручатися у формулювання позовних вимог, тобто не може змінити текст договору, який позивач просить визнати укладеним, оскільки це є виключним правом позивача.

3.5. Скаржник вважає що висновки суду першої інстанції не відповідають правовій позиції Верховного Суду, зокрема, викладеної в постанові від 01 лютого 2023 року у справі № 910/9872/21.

3.6. Також у постанові від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду. Тому спосіб захисту, передбачений пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України, може застосовуватися для захисту інтересу в юридичній визначеності лише в разі неможливості захисту позивачем його права (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58), від 22 лютого 2022 року у справі № 761/36873/18 (пункт 9.21)).

3.7. Велика Палата Верховного Суду у вказаній справі відступила від висновків про те, що визнання договору поруки припиненим може бути способом захисту (постанова Великої Палати Верховного Суду від 4 вересня 2019 року у справі № 202/32532/13-ц, постанови Верховного Суду України від 21 травня 2012 року у справах № 6-18цс11, № 6-69цс11) і про те, що з припиненням поруки як зобов`язального правовідношення втрачає чинність договір поруки (постанови Верховного Суду України від 21 травня 2012 року у справах № 6-18цс11, № 6-69цс11). Такий відступ узгоджується з висновками Верховного Суду України щодо ефективного способу захисту, сформульованими у постанові від 4 лютого 2015 року у справі № 6-243цс14.

3.8. При цьому, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що якщо особа звернулася до суду з вимогою про визнання договору поруки припиненим, хоча мета, яку вона переслідує, підстави позову, надані докази вказують, що ця особа, захищаючи інтерес, спрямований на усунення юридичної невизначеності у відносинах із кредитором, прагне визнати припиненою саме поруку, а не відповідний договір, то неточне формулювання позовної вимоги згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») не перешкоджає суду за наявності для цього підстав визнати припиненою поруку (вказане узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, сформульованим у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 490/5224/14-ц).

3.8. Згідно постанов Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 915/1401/17, від 16 червня 2020 року у справі № 904/1221/19 та від 21 грудня 2021 року у справі № 916/3646/20 суд має право змінювати запропонований Позивачем проект договору або додаткової угоди.

3.9. ФОП Войтко О.П. є субспоживачем ФОП Шолоха В.В. - тобто електроустановки Відповідача приєднані до технологічних електричних мереж основного споживача - ФОП Шолоха В.В.

3.10. На виконання вимог Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018 року (далі - ПРРЕЕ), між АТ «Житомиробленерго» та ФОП Шолох В.В. було укладено договір про спільне використання технологічних електричних мереж від 15.06.2020 за умовами якого Позивач фактично є користувачем технологічних електричних мереж основного споживача за відповідну плату.

3.11. Пунктом 5 Постанови НКРЕКП від 13.08.1998 року №1052 у редакції від 30.06.2011 року «Про порядок визначення класів споживачів» був чітко визначений клас напруги субспоживача.

3.12. Постановою НКРЕКП від 06.09.2019 № 1825 «Про внесення змін до Порядку визначення класів споживачів електричної енергії, диференційованих за ступенями напруги» пункт 5 виключений з Постанови НКРЕКП від 13.08.1998 року №1052.

3.13. 28.08.2021 року між Позивачем та Відповідачем переукладено договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії № 345 при цьому в додатку № 3.1 до договору по об`єкту Відповідача помилково був зазначений клас напруги - 1.

3.14. Постановою НКРЕКП №1175 від 5.10.2018 року було затверджено «Порядок встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії», яким в даний час регулюється питання віднесення споживачів до певного класу напруги.

3.15. В даному порядку в редакції, що почала діяти з 01.01.2022 року, було визначено наступне:

"Споживачі, які отримують електричну енергію від оператора системи розподілу на межі балансової належності номінальною напругою 27,5 кВ та вище, а також споживачі, приєднані до шин електростанцій (за винятком суб`єктів господарювання, що виробляють електричну енергію з альтернативних джерел, а саме з енергії сонячного випромінювання, біогазу, біомаси, енергії вітру та мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), відносяться до 1 класу напруги.

Споживачі, які отримують електричну енергію від оператора системи розподілу на межі балансової належності номінальною напругою нижче 27,5 кВ, відносяться до 2 класу напруги.

Клас напруги встановлюється споживачу окремо за кожною межею балансової належності."

3.16. У пункті п. 12.7. Договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної зазначено: «Розбіжності щодо застосування тарифів вирішується НКРЕКП».

3.17. Оскільки в постанові НКРЕКП №1052 від 13.08.1998 року після внесення змін від 06.09.2019 року та в постанові НКРЕКП від 05 жовтня 2018 року №1175 було визначено, що споживачі електричної енергії, які отримують електричну енергію на межі балансової належності від оператора системи розподілу номінальною напругою нижче 27,5 кВ, відносяться до 2 класу напруги та не визначено до якого класу напруги відносяться субспоживачі, які отримують електричну енергію від основного споживача, що віднесений до 1 класу напруги, АТ «Житомиробленерго» звернулося за відповідним роз`ясненням до НКРЕКП.

3.18. Листом за вихідним №15538/17.2.1/7-21 від 31.12.2021 року НКРЕКП було надано відповідь у якій зазначено, що у випадку наявності у основного споживача, який відноситься до 1 класу напруги, приєднаних до його мереж субспоживачів, що отримують електричну енергію на межі балансової належності між основним споживачем та субспоживачем зі ступенем напруги нижче 27,5 кВ, такі субспоживачі відносяться до 2 класу напруги.

3.19. Скаржник звертає увагу суду, що НКРЕКП є регулятором, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та саме НКРЕКП було прийнято, затверджено та змінено Порядок встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, яким споживачі і диференціюються за класами напруги.

3.20. 18 липня 2023 року Розпорядженням Регулятора №9І91-р "Про усунення порушень", АТ "Житомиробленерго" зобов`язано, у строк до 01.10.2023р. привести у відповідність договірні відносини та внести зміни до договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у паперовому вигляді, підписані уповноваженими особами обох боків, що укладений з Відповідачем у частині визначення класу напруги у відповідності до вимог положень п. 8.1 глави 8 "Порядку встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії".

3.21. Після встановлення факту того, що Відповідач має відноситись до споживачів 2 класу напруги виникла необхідність внесення змін до укладеного договору.

3.22. Так, відповідно до ч.4 ст. 46 Закону України «Про ринок електричної енергії» оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії на підставі договорів про надання послуг з розподілу. Договори про надання послуг з розподілу є публічними договорами приєднання та укладаються на основі типових договорів, форма яких затверджується Регулятором.

3.23. Згідно п. 1.1 Договору та пункту 2.1.5 ПРРЕЕ договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на основі типового договору, що є додатком 3 до цих Правил. Оператор системи розподілу зобов`язаний на головній сторінці свого веб-сайту, а також у друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та у власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії та роз`яснення щодо укладення та приєднання споживача до договору споживача про надання послуг з розподілу/ передачі електричної енергії.

3.24. Відповідно до п. 2.1.7 ПРРЕЕ у разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії споживач не має права використовувати електричну енергію із системи розподілу/передачі та має подати оператору системи письмову заяву про припинення розподілу/передачі електричної енергії на його об`єкт. Фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи та/або документально підтверджене споживання електричної енергії.

3.25. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 633, ч.1 ст. 634 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

3.26. Виходячи з наведених вище положень публічний договір приєднання є окремим видом договорів умови якого повинні бути однаковими для усіх споживачів, а тому у випадку внесення регулятором змін до типового договору та розміщення його на головній сторінці свого веб-сайту оператор системи розподілу у випадку відсутності заперечень зі сторони споживача та фактичним продовженням споживання ним електричної енергії вважає зміни акцептованими. Цим самим забезпечується принцип однаковості умов договору для усіх споживачів.

3.27. Загальний порядок укладання господарських договорів, визначений ст. 181 ГК України не може бути застосований до договорів, укладання яких передбачено статтями 633, 634 ЦК України із урахуванням тих обставин, що Правила роздрібного ринку електричної енергії не передбачають можливості вчинення дій, визначених нормою ст. 181 ГК України.

Подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10.06.2020 у справі № 920/201/19.

3.28. На даний час Постановою НКРЕКП від 09.12.2023 № 2321 «Про внесення змін до Порядку встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії» внесено зміни до Порядку встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 05 жовтня 2018 року № 1175, а саме доповнено новим Додатком 31 в якому визначено класи напруги споживачів, зокрема:

« 1. Тариф на послуги з розподілу електричної енергії розраховується для споживачів та операторів установок зберігання енергії відповідного класу напруги.

2. Споживачі та оператори установок зберігання енергії, які отримують електричну енергію від оператора системи розподілу на межі балансової належності номінальною напругою 27,5 кВ та вище, а також споживачі та оператори установок зберігання енергії, приєднані до шин електростанцій (за винятком суб`єктів господарювання, що виробляють електричну енергію з альтернативних джерел, а саме з енергії сонячного випромінювання, біогазу, біомаси, енергії вітру та мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), відносяться до 1 класу напруги.

Споживачі та оператори установок зберігання енергії, які отримують електричну енергію від оператора системи розподілу на межі балансової належності номінальною напругою нижче 27,5 кВ, відносяться до 2 класу напруги.

3. Клас напруги встановлюється споживачу та оператору установки зберігання енергії окремо за кожною межею балансової належності.»

3.29. В постановах НКРЕКП не зазначено, що межа балансової належності має бути виключно між Оператором системи розподілу та Споживачем, а зазначено, що Споживач має лише отримувати електричну енергію від Оператора системи розподілу.

3.30. У даному випадку по об`єкту Відповідач отримує електричну енергію саме від Позивача, який має відповідну ліцензію, на межі своєї балансової належності номінальною напругою 0,4 кВ, що підтверджується додатком № 3.1 (в стовпчику «Місце установки приладів обліку» зазначено РУ-0,4кВ ТП-36), додатком № 6.1 та додатком № 7 до договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії № 345.

3.31. Як вже було зазначено вище, електроустановки Відповідача приєднані до технологічних електричних мереж основного споживача ФОП Шолоха В.В., тому на виконання вимог ПРРЕЕ між останнім та Позивачем було укладено договір про спільне використання технологічних електричних мереж від 15.06.2020 за яким основний споживач зобов`язався забезпечити технічну можливість доставки електричної енергії необхідного обсягу і рівня потужності власними технологічними мережами в точки приєднання електроустановок оператора системи або інших суб`єктів господарювання, розподіл (передачу) електричної енергії яким забезпечує Оператор системи, а оператор системи зобов`язався своєчасно сплачувати вартість послуг основного споживача з утримання технологічних електричних мереж спільного використання. Згідно з п.1.2 зазначеного вище договору основний споживач забезпечує доставку електричної енергії до межі балансової належності належних йому електричних мереж, визначених актом розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, який є додатком 2 до цього Договору.

3.32. Отже фактично, згідно з умовами даного договору Позивач є користувачем технологічних електричних мереж основного споживача за відповідну плату.

3.33. Тож, виходячи із змісту Порядку встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 05 жовтня 2018 року № 1175 (в редакції на момент подачі позову та прийняття рішення судом) споживачі, які отримують електричну енергію від оператора системи розподілу на межі балансової належності номінальною напругою нижче 27,5 кВ відносяться до 2 класу напруги, Відповідач є споживачем 2 класу напруги, оскільки фактично отримує електричну енергію від оператора системи розподілу саме на своїй межі балансової належності номінальна напруга на якій становить 0,4 кВ (що менше ніж 27,5 кВ). До цієї межі балансової належності Позивач здійснює розподіл електричної енергії на підставі договору про спільне використання технологічних електричних мереж.

4. Відзиви на апеляційну скаргу, заяви та клопотання, які надійшли від учасників апеляційного провадження, заяви про відводи та самовідводи.

4.1. Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу. У відзиві заперечує проти доводів апеляційної скарги, вважає їх безпідставними та необґрунтованими. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оспорюване рішення Господарського суду Житомирської області - залишити без змін.

4.2. Подані представниками сторін заяви про їх участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволені ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.06.2024 та 16.07.2024.

4.3. До початку розгляду даної апеляційної скарги по суті, ні під час її розгляду від учасників провадження у даній справі заяв про відвід складу суду чи судді колегії не заявлялося. Суддями колегії самовідводи не заявлялися.

5. Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (стаття 269 ГПК України).

6. Законодавство, яке застосоване апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги.

6.1. Під час розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства "Житомиробленерго" на рішення Господарського суду Житомирської області, ухваленого 03.04.2024 у справі № 906/1213/23 Північно-західний апеляційний господарський суд застосував норми матеріального та процесуального права, висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

6.1.1. Норми матеріального права:

Цивільний кодекс України (далі по тексту постанови також - ЦК України);

Господарський кодекс України (далі по тексту постанови також - ГК України);

Закону України "Про ринок електричної енергії";

Закон України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг"

Закон України "Про судовий збір".

6.1.2. Норми процесуального права:

Господарський процесуальний кодекс України, в редакції чинній з 15 грудня 2017 року (далі по тексту постанови також - ГПК України);

6.2. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 ст.236 ГПК України).

7. Розгляд апеляційної скарги по суті. Обставини справи.

7.1. Північно-західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, викладені у відзиві, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.

7.2. Як вбачається з матеріалів справи, 28 серпня 2021 року між Акціонерним товариством "Житомиробленерго" (оператор системи/позивач) та Фізичною особою-підприємцем Войтком Олександром Петровичем (споживач/відповідач) укладено Договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії №345 (а.с.9).

7.3. Цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови розподілу електричної енергії споживачам як послуги Оператора системи. Цей Договір укладено сторонами з урахуванням ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання Споживача до умов цього договору згідно з заявою-приєднання, що є додатком 1 до цього Договору (п. 1.1 Договору).

7.4. Умови договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії (додаток №3)(п.1.2 Договору).

7.5. Додатком №3.1 до Договору, встановлено споживачу 1-ий клас напруги та рівень напруги 0,4 кВ, тобто знаходиться на межі балансової належності номінальною напругою нижче 27,5 кВ.

7.6. Відповідно до умов укладеного Договору, ФОП Войтко Олександр Петрович має живлення від мереж основного споживача, а відтак, є субспоживачем та отримує електроенергію на межі балансової належності із номінальною напругою нижче 27.5 кВ.

7.7. Відповідно до Постанови НКРЕКП №1052 від 13.08.1998 "Про затвердження порядку визначення класів споживачів", на яку посилається позивач, до 1 класу відносяться споживачі, які:

1) отримують електричну енергію від мереж оператора системи розподілу на електроустановки споживача на межі балансової належності із ступенем напруги 27,5 кВ та вище;

2) приєднані до шин електростанцій (за винятком суб`єктів господарювання, що виробляють електричну енергію з альтернативних джерел, а саме з енергії сонячного випромінювання, біогазу, біомаси, енергії вітру та мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями);

3) є промисловими підприємствами із середньомісячним обсягом споживання електричної енергії 150 млн. кВт.год. та більше на технологічні потреби виробництва, незалежно від ступенів напруги на межі балансової належності;

7.8. До 2 класу відносяться споживачі, які отримують електричну енергію на межі балансової належності із ступенем напруги нижче 27,5 кВ, крім випадків, передбачених підпунктом 3.1 цього Порядку.

7.9. З метою отримання роз`яснень щодо визначення класу напруги для субспоживачів, Оператор системи розподілу звернувся до НКРЕКП та отримав відповідне роз`яснення до вказаної вище Постанови (лист НКРЕКП №15538/17.2.1/7-21 від 31.12.2021р.) яким визначено, що у випадку наявності у основного споживача, який відноситься до 1 класу напруги, приєднаних до його мереж субспоживачів, що отримують електричну енергію на межі балансової належності між основним споживачем та субспоживачем зі ступенем напруги нижче 27.5 кВ, такі субспоживачів відносяться до 2 класу напруги.

7.10. 18 липня 2023 року Розпорядженням Регулятора №191-р "Про усунення порушень " зобов`язано AT "Житомиробленерго", у строк до 01.10.2023р., привести у відповідність договірні відносини та внести зміни до договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у паперовому вигляді, підписані уповноваженими особами обох боків, що укладений з ФОП Войтко Олександр Петрович у частині визначення класу напруги у відповідності до вимог положень п. 8.1 глави 8 "Порядку встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії".

7.15. 31.07.2023 позивач направив відповідачу для погодження та підписання, два примірники Додаткової угоди №1-К (з Додатками №3 та №2) до Договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії. Зазначені вище документи були направленні поштовим зв`язком разом із супровідним листом за вихідним №510/16633 від 28.07.2023.

7.16. Враховуючи відсутність відповіді Відповідача та те, що укладання Додаткової угоди №1-К (з Додатками №3 та №2) до Договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії №345, між Позивачем і Відповідачем, є вимогою Регулятора та передбачено положеннями нормативно-правових актів, позивач звернувся з даним позовом до суду.

7.17. За результатами розгляду позовних вимог судом першої інстанції позивачу у задоволенні позову було відмовлено (пункти 1.1.-1.2., з підстав наведених у пунктах 2.1.-2.3. цієї постанови).

8. Висновок апеляційного суду за результатами розгляду скарги, відхилення доводів апелянта.

8.1. Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши доводи і обґрунтування апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, а також заслухавши пояснення представників сторін у справі, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції у даній справі без змін, виходячи з наступного.

8.2. Відповідно до частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, інтересів держави.

8.3. Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

8.4. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

8.5. Відповідно до частини першої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

8.6. Як зазначалося у даній постанові вище (пункт 7.2. цієї постанови) між позивачем та відповідачем на умовах приєднання укладено договір про постачання електричної енергії.

8.7. У зв`язку із змінами у законодавстві (Постановою НКРЕКП від 09.12.2023 №2321 "Про внесення змін до Порядку встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії" внесено зміни до Порядку встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 05.10.2018 №1175, а саме доповнено новим Додатком 31 в якому визначено класи напруги споживачів), а також згідно п. 3 постанови НКРЕКП № 1052 від 13.08.1998 споживачі електричної енергії розподіляються на два класи наступним чином:

3.1 До 1 класу відносяться споживачі, які:

1) отримують електричну енергію від мереж оператора системи розподілу на електроустановки споживача на межі балансової належності із ступенем напруги) 27,5 кВ та вище;

2) приєднані до шин електростанцій (за винятком суб`єктів господарювання, що виробляють електричну енергію з альтернативних джерел, а саме з енергії сонячного випромінювання, біогазу, біомаси, енергії вітру та мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями);

3) є промисловими підприємствами із середньомісячним обсягом споживання електричної енергії 150 млн. кВт.год. та більше на технологічні потреби виробництва незалежно від ступенів напруги на межі балансової належності.

3.2 До 2 класу відносяться споживачі, які отримують електричну енергію на меж балансової належності із ступенем напруги нижче 27,5 кВ, крім випадки передбачених підпунктом 3.1 цього Порядку.

8.8. Із урахуванням змін у законодавстві позивачем надіслано на адресу відповідача проект додаткової угоди, яким передбачається зміна класу напруги у споживача із 2 на 1.

8.9. Відповідно до ст.714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

8.10. У силу приписів п.3 ч.1 ст. 3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

8.11. Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

8.12. За змістом ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

8.13. Відповідно до положень п. 1 та п. 13, ч. 3, ст. 46 Закону України "Про ринок електричної енергії", Оператор системи розподілу зобов`язаний дотримуватися ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії та інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, а також виконувати обов`язкові для виконання розпорядчі документи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) у галузі електроенергетики.

8.14. Відповідно до ч. 4 ст. 46 Закону України "Про ринок електричної енергії", оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії на підставі договорів про надання послуг з розподілу. Договори про надання послуг з розподілу є публічними договорами приєднання та укладаються на основі типових договорів, форма яких затверджується Регулятором.

8.15. Разом з цим, згідно з нормами п. 1.2.15 ПРРЕЕ на роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладання відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами.

8.16. В свою чергу п. 2.1.2 Правил передбачено, що оператор системи зобов`язаний укласти договори про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території діяльності відповідного оператора системи. Не допускається розподіл (передача) електричної енергії до точки розподілу електроустановки споживача за відсутності діючого договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з таким споживачем, крім випадку здійснення розподілу (передачі) електричної енергії оператором системи до власних електроустановок.

8.17. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

8.18. Положеннями статей 526, 629 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

8.19. Відповідно до умов пункту 12.2 договору, усі додатки, зміни та доповнення до цього договору оформлюються сторонами письмово в паперовій формі. Цей договір може бути змінений у разі внесення змін або скасування нормативно-правових актів, що регулюють відносини між Оператором системи та Споживачем.

8.20. Відповідно до частини 6 статті 276 ГК України, розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі (цін) тарифів, встановлених відповідно до вимог закону.

8.21. Статтею 3 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», державний регулятор здійснює формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг.

8.22. Позивач у позові просить визнати укладеною додаткову угоду та надає текст цієї угоди. Зі змісту додаткової угоди вбачається наступне:

"У зв`язку з втратою чинності з 01.01.2022 Постанови НКРЕКП №1052 від 13.08.1998, якою було затверджено порядок визначення класів споживачів електричної енергії диференційованими за класами напруги (відповідно до постанови НКРЕКП №1431 від 25.08.21) та набуттям чинності з 01.01.2022 постанови НКРЕКП №1430 від 25.08.2021, якою внесені зміни до Порядку встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 05.10.2018р. №1175, Сторони домовились:

1. Додаток 3.1 до Договору - "Відомості про розрахункові засоби обліку активної та реактивної електричної енергії, що використовується на об`єктах споживача" замінити Додатком 3 до Договору - "Відомості про розрахункові засоби обліку активної та реактивної електричної енергії (місце та дата встановлення, тип, покази, дані щодо повірки, відповідальний за збереження тощо)";

2. По тексту договору та додатків до нього фразу "Додаток 3.1" замінити фразою "Додаток 3".

3. Додаток 2 "Паспорт точки (точок) розподілу/передачі електричної енергії" замінити Додатком 2 "Паспорт точки (точок) розподілу/передачі електричної енергії" в новій редакції.

8.23. Поряд з тим господарськими судами встановлено, що рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 31.01.2022 у справі №640/27570/21 (а.с.105), яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.11.23, ухвалено: "Визнати протиправною та нечинною постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 25.08.2021 р. №1431 "Про визнання такою, що втратила чинність, постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 13 серпня 1998 року №1052".

8.24. Таким чином, на час ухвалення цього рішення позивач просить визнати укладеним договір, умови якого ґрунтуються та містять посилання на нормативні акти, які у судовому порядку визнані протиправними та нечинними.

8.25. Інших доказів в обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянтом не подано.

8.26. За змістом ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

8.27. В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

8.28. Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

8.29. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

8.30. Згідно ч.1, ч.2 ст. 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

8.31. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції при ухваленні оспорюваного рішення та не можуть бути підставою для їх скасування або зміни.

8.32. За таких обставин апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 03 квітня 2024 року у справі № 906/1213/23 - без змін.

9. Повноваження суду апеляційної інстанції.

9.1. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

9.2. З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені апелянтом у апеляційній скарзі є необґрунтованими, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення.

9.3. У відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

10. Розподіл судових витрат.

10.1. Як вбачається із матеріалів справи, апелянтом - Акціонерним товариством "Житомиробленерго" за подання апеляційної скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду на рішення Господарського суду Житомирської області, ухваленого 03.04.2024 у справі № 906/1213/23 сплачено платіжними інструкціями №10350047 від 02.05.2024 та №10352102 від 22.05.2024 судовий збір у розмірі 3220,80 гривень.

10.2. Судовий збір сплачений в порядку та розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір" .

10.3. За змістом статті 129 ГПК України за результатами розгляду апеляційної скарги здійснюється розподіл судових витрат.

10.4. Оскільки апелянту відмовлено у задоволенні апеляційної скарги, в силу приписів статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Житомиробленерго" від 02.05.24р. залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Житомирської області від 03 квітня 2024 року у справі №906/1213/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №906/1213/23 повернути Господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "25" липня 2024 р.

Головуючий суддя Юрчук М.І.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Олексюк Г.Є.