СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року м. Харків Справа № 917/62/24

Східний апеляційний господарський суд у складі:

головуючий, суддя-доповідач Попков Д.О.

судді Стойка О.В., Медуниця О.Є.

секретар судового засідання Лутаєва К.В.

за участю представників:

від позивача Піддубний Д.І. (керівник) на підставі витягу з ЄДР;

від відповідача Остапенко О.П. на підставі ордер серія ВІ №1220595

від 27.05.2024, свідоцтво №1396 від 21.03.2014;

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю

"Сервіс Ойл", м. Полтава,

на рішення

господарського суду Полтавської області

ухвалене 07.05.2024 (повний текст підписано 13.05.2024)

у справі №917/62/24 (суддя Тимощенко О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю

"Ендейвер", Полтавський район, Полтавська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю

"Сервіс Ойл", м. Полтава,

про стягнення 1 580568,93 грн

В С Т А Н О В И В:

І. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Ендейвер" (далі Позивач) звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл" (далі Відповідач) з вимогами про стягнення 1 580 568,93 грн. за договором поставки №ENDV/SOIL-01/2020/08 від 22.01.2021 року.

2. Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 22.01.2024 було відкрито провадження у справі №917/62/24 та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

3. Рішенням Господарського суду Полтавської області від 07.05.2024 (повний текст підписано 13.05.2024) у справі №917/62/24 позовні вимоги задоволено повністю та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ендейвер" 1 580 568,93 грн заборгованості та 12 537,95 грн судового збору.

4. Означене рішення суду обґрунтоване доведеністю матеріалами справи факту неналежного виконання Відповідачем своїх зобов`язань з повної оплати поставленого Позивачем за договором №ENDV/SOIL-01/2020/08 від 22.01.2021 року товару.

4.1. Місцевий суд критично оцінив посилання Відповідача на те, що заборгованість в розмірі 91 158,92 грн була погашена шляхом зарахування однорідних зустрічних вимог на підставі заяви про зарахування однорідних зустрічних вимог №09/436 від 29.12.2023 року, оскільки строки оплати за надані послуги відповідно до вищезазначених договорів оренди в листопаді та грудні 2023 року не настали.

4.2. Суд зауважив, що поведінка самого Відповідача є суперечливою - з одного боку він стверджує про зарахування ним зустрічних однорідних вимог, з іншого боку він сам ініціює судові спори з приводу даної заборгованості, тобто сам вважає її спірною та не зарахованою.

4.3. Щодо оцінки господарських операцій, місцевий суд зазначив, що така операція повинна проводитися на підставі комплексного, всебічного аналізу специфіки та умов вчинення конкретного правочину, з обов`язковим урахуванням його господарської мети, економічної доцільності, а також використання отриманих товарів чи послуг у подальшій діяльності підприємства. Обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у сторін договору первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв`язок між фактом придбання послуги і подальшою господарською діяльністю (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 05.07.2019 зі справи № 910/4994/18 та у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.03.2020 року у справі №927/986/17).

4.4. Відносно посилання Відповідача на те, що ним було здійснено реєстрацію податкових накладних у листопаді (на загальну суму - 4 838 620,00 грн з ПДВ) та у грудні 2023 року (на загальну суму - 1 248 972,00 грн з ПДВ), як підтвердження передачі відповідачем в оренду обладнання у листопаді та грудні 2023 року за договорами оренди, суд зазначив, що надані податкові накладні та податкові декларації з податку на додану вартість, є підставою лише для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту та не є документами, які підтверджують факт отримання позивачем послуг та наявності у нього заборгованості перед відповідачем.

ІІ. Короткий зміст вимог та узагальнених доводів апеляційної скарги:

5. Товариство з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл", м. Полтава, не погодившись з ухваленим рішенням Господарського суду Полтавської області від 07.05.2024 у справі №917/62/24, звернулось з апеляційної скаргою на означене рішення суду, просить рішення господарського суду Полтавської області від 07.05.2024 р. в частині стягнення з ТОВ «Сервіс ойл» 91 158,92 грн. заборгованості скасувати та ухвалити нове рішення, виклавши його в наступній редакції: «Стягнути з ТОВ «Сервіс ойл» на користь ТОВ «Ендейвер» 1 489 410,01 грн. заборгованості. В іншій частині позову відмовити». Також, просить вирішити питання про стягнення з ТОВ «Ендейвер» на користь ТОВ «Сервіс ойл» судового збору та витрат, пов`язаних розглядом справи.

6. Підставами для задоволення апеляційних вимог Скаржник зазначає:

6.1. З матеріалів справи вбачається, що Позивач не заперечує щодо зарахування однорідних зустрічних вимог по заяві № 09/349 від 19.10.2023 р., натомість заперечує щодо зарахування однорідних зустрічних вимог по заяві № 09/436 від 29.12.2023 р.

За дотримання умов, передбачених ст. 601 Цивільного кодексу України, та відсутності заборон, передбачених ст. 602 Цивільного кодексу України, незгода однієї сторони із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, проведеним за заявою іншої сторони зобов`язання, не є достатньою підставою для визнання одностороннього правочину із зарахування недійсним.

Заява сторони щодо спірності вимог, які були погашені (припинені) зарахуванням, або щодо незгоди з проведеним зарахуванням з інших підстав, має бути аргументована, підтверджена доказами і перевіряється судом, який вирішує спір про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог.

6.2. Суд першої інстанції помилково критично оцінив заяву про зарахування однорідних зустрічних вимог № 09/436 від 29.12.2023 р., оскільки, на думку суду, строки оплати по договорах оренди, що не є предметом спору, не настав в листопаді та грудні 2023 р.

6.3. Судом першої інстанції вибірково та неповно оцінюється виконання умов договорів, що не входять до предмета доказування у справі № 917/62/24, а саме № 57- СО від 29.06.2023 р., № 62-СО від 01.07.2023 р., № 71-СО від 01.07.2023 р., № 85-СО від 03.07.2023 р., № 86-СО від 27.07.2023 р.

6.4. Скаржник звертає увагу, що заяву про зарахування однорідних зустрічних вимог №09/349 від 19.10.2023 р. Позивач визнає, що є суперечливим з огляду на невизнання заяви про зарахування однорідних зустрічних вимог № 09/436 від 29.12.2023 р.

6.5. На підтвердження реєстрації податкових накладних ТОВ «Сервіс ойл» було подано на реєстрацію податкові декларації з податку на прибуток з додатками за листопад, грудень 2023 р., де у р. 1 п.п. 1.1 сума податкового кредиту за листопад 2023 р. складає 967 724,00 грн., за грудень 2023 р. 249 794,00 грн.

6.6. Майно за договором № ENDV/SOIL-01/2020/08 від 22.01.2021 р., що є предметом спору у справі № 917/62/24, не арештовувалося в межах кримінального провадження. На думку Скаржника, суд першої інстанції помилково посилався на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 14.12.2023 р. у справі № 552/4830/23 на як доказ у справі № 917/62/24.

6.7. До суду першої інстанції, разом із додатковими поясненнями у справі від 10.04.2024 р., ТОВ «Сервіс ойл» подало вступну та резолютивну частину рішення господарського суду Полтавської області від 09.04.2024 р. у справі № 917/61/24, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «Ендейвер» відмовлено.

Скаржник зазначає, спір відбувався між тими самими особами та в ньому встановлено обставини, які судом у справі № 917/62/24 не взято до уваги, зокрема: щодо заяви про зарахування однорідних зустрічних вимог № 09/426 від 29.12.2023 р.; договорів № 57-СО від 29.06.2023 р., № 62-СО від 01.07.2023 р., № 71-СО від 01.07.2023 р., № 85-СО від 03.07.2023 р., № 86-СО від 27.07.2023 р. та ухвали Київського районного суду м. Полтави від 14.12.2023 р. у справі № 552/4830/23. Повний текст рішення господарського суду Полтавської області від 09.04.2024 р. у справі № 917/61/24 складено 17.04.2024 р. і суд першої інстанції, до прийняття оскаржуваного рішення 07.05.2024 р., міг з ним ознайомитися.

ІІІ. Узагальнені доводи та заперечення Позивача:

7.Товариством з обмеженою відповідальністю "Ендейвер" надано відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого останнє проти її задоволення заперечує, зазначаючи, що:

7.1. Судом першої інстанції розглянуто усі заяви Відповідача по суті справи, а також додаткові пояснення, також досліджено усі докази по справі, що він надав та надано критичну правову оцінку його твердженням щодо безспірності вимог, як підстави для зарахування зустрічних однорідних вимог. Зокрема судом враховано, що у Господарському суді Полтавської області розглядаються справи за № 917/61/24, №917/62/24, №917/63/24 а Східним апеляційним господарським судом справа №917/78/24, де ТОВ «Ендейвер» виступає відповідачем у справах про стягнення грошових коштів на користь Відповідача та наполягає на відсутності права вимоги у ТОВ «Ендейвер» через наявність заяви про зарахування однорідних зустрічних вимог №09/436 від 29.12.2023 року.

7.2. Відповідно до обставин справи, що визнані сторонами, ТОВ "Ендейвер" не оспорювало заяву про зарахування однорідних зустрічних вимог № 09/349 від 19.10.2023 р., оскільки вимоги, які підлягають зарахуванню, відповідали вимогам статті 601 Цивільного кодексу України. А вимоги за заявою № 09/436 від 29.12.2023 р. таким приписам не відповідали, оскільки не були безспірними через не підписання актів приймання передачі наданих послуг за листопад, грудень 2023 року, надання обґрунтованої відмови від підписання, оскільки зазначене майно (що перебувало в оренді за вищезазначеними договорами оренди обладнання) було вилучене співробітниками Бюро економічної безпеки у Полтавській області, а отже орендар з 01.11.2023 року не міг користуватися даним майном, що є підставою для звільнення від орендної плати. Тому така поведінка Позивача не була суперечливою.

7.3. Також Позивач звертає увагу на наступне:

- судом досліджувались умови № ENDV/SOIL-01/2020/08 від 22.01.2021 р. та встановлена наявність заборгованості в силу преюдиціальності Рішення Господарського суду Полтавської області від 26.09.2023 року в справі №917/1016/23, позов за яким було визнано Відповідачем.

- оскільки за зазначеними договорами ТОВ "Ендейвер" є кредитором, а ТОВ "Сервіс Ойл" - боржником, як наслідок, дослідження цих договорів не могло вплинути на розмір основної суми боргу у справі №917/62/24. Більше того, судом та сторонами досліджено заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог, що містяться у матеріалах справи, обставини їх подання, умови щодо вимог, які підлягають зарахуванню відповідно до статті 601 Цивільного кодексу України, в тому числі за договорами на які посилається апелянт.

Таким чином, Господарським судом Полтавської області та Східним апеляційним господарським судом у справі №917/78/24 перевірено обставини, на які посилаються сторони щодо виконання умов зазначених договорів та встановлено, що акти виконаних робіт сторонами підписано не було, а саме обладнання в оренду не здавалося по причині вилучення в рамках проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000098.

7.4. Позивач вказує, що Апелянт не був позбавлений права спростовувати його доводи або права надавати докази. Більше того у рішенні суду зазначено, що судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

IV. Щодо процедури апеляційного провадження:

8. У відповідності до вимог ст.32 та ч.1 ст.260 Господарського процесуального кодексу України за протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 29.05.2024 головуючим (суддею-доповідачем) з розгляду апеляційної скарги визначено суддю Попкова Д.О., тоді як іншими членами судової колегії є Стойка О.В., Істоміна О.А.

9. Ухвалою від 03.06.2024 вказана судова колегія відкрила апеляційне провадження у справі №917/62/24 та призначено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл", м. Полтава на рішення Господарського суду Полтавської області від 07.05.2024 (повний текст підписано 13.05.2024) у справі №917/62/24 на "22" липня 2024 р з повідомленням учасників справи.

10. Ухвалами від 25.06.2024 та 26.06.2024 виправлено допущені описки у тексті ухвали Східного апеляційного господарського суду від 03.06.2024р. у справі №917/62/24, а саме змінено дату призначення розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл", м. Полтава на "24" липня 2024 р. о 09:00 годині.

11. Розпорядженням керівника апарату Східного апеляційного господарського суду від 23.07.2024 «Щодо повторного автоматичного розподілу справ» у зв`язку із відпусткою члена судової колегії, судді Істоміної О.А., відповідно п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду її було замінено на суддю Медуницю О.Є., що також вбачається з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.07.2024 у справі №917/62/24.

12. Враховуючи викладене в п.п.8, 11 цієї постанови, та відсутність визначених ст.ст.38, 39 Господарського процесуального кодексу України підстав для відводу/самовідводу члені судової колегії, сформована судова колегія Східного апеляційного господарського суду у складі Попков Д.О. (головуючий, суддя-доповідач), Стойка О.В. та Медуниця О.Є. відповідає вимогам суду, створеним відповідно до закону у розумінні п.1 ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р.

13. Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась у протоколі судового засідання та за допомогою відеозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог ст.ст.222, 223 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням п.17.7. його Перехідних положень в порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.270 цього Кодексу.

14. У судовому засіданні 24.07.2024 уповноважений представник Відповідача підтримав доводи та вимоги, викладені в апеляційній скарзі.

Уповноважений представник Позивача у судове засідання 24.07.2024 також з`явився, проти задоволення апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

15. Згідно із вимогами ст.269 Господарського процесуального кодексу України справа переглядається за наявними в ній доказами, і суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, якщо під час розгляду не буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

V. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

16. Як вбачається з наявних матеріалів справи та встановлено місцевим судом, 22.01.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ендейвер" (далі Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл" (далі Покупець) укладений договір поставки №ENDV/SOIL-01/2020/08 (далі - договір, а. с. 8 14 т.1).

16.1. Згідно п.1.1. Договору постачальник зобов`язується передати у власність покупцеві товар згідно специфікацій до договору, а покупець зобов`язується прийняти та своєчасно оплатити цей товар.

16.2. Згідно п.1.2. Договору найменування, асортимент, кількість та ціна товару зазначаються у специфікаціях до договору. Специфікації підписуються обома сторонами та є невід`ємними частинами договору. Сторони домовились, що у разі розбіжностей між умовами договору та специфікаціями до нього, переважену силу матимуть специфікації.

16.3. Відповідно до п.1.3. Договору факт поставки товару підтверджується належним чином оформленими і підписаними обома сторонами документами (товарно-транспортні накладні, видаткові накладні). У випадку доставки товару покупцеві із залученням перевізника, постачальник оформлює товарно-транспортну накладну у 4-х екземплярах. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у постачальника, другий - передається водієм (експедитором) покупцеві, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом уповноваженого представника покупця (у разі потреби й печаткою або штампом покупця), передається покупцем перевізнику.

16.4. Згідно п.3.3. Договору загальна вартість товару за договором не може перевищувати в еквіваленті в доларах США - 100 000,00 доларів США.

16.5. Згідно п.3.4. Договору у разі коли інше не вказано у відповідній специфікації, фактична вартість в українській гривні відповідного зобов`язання, виконання якого відбувається протягом певного строку (період чи поетапно), розраховуються як сума оплати, здійсненої в українській гривні за офіційним курсом НБУ обміну гривні до валютного еквіваленту на дату відповідного рахунку постачальника, та кінцевої оплати вартості фактично виконаного зобов`язання, що розрахована в українській гривні на підставі залишку валютного еквіваленту (як різниця між валютним еквівалентом фактично виконаного зобов`язання згідно специфікації та валютним еквівалентом здійсненої попередньої оплати по відношенню до цієї ж специфікації) за середнім офіційним курсом НБУ обміну гривні до валютного еквіваленту за період фактичного виконання зобов`язання, що засвідчено підтверджуючими документами, у випадку зміни офіційного курсу долару США до гривні більше/менше ніж на 5 (п`ять) відсотків.

Середній офіційний курс за період виконання зобов`язання визначається за наступною формулою:

Sl= (((A1/A0) * S0)-S0)*P0+S0, де

S1 ціна на дату оплати;

А1 - офіційний курс гривні до долару США, встановлений НБУ на дату оплати;

А0 - офіційний курс гривні до долару США, встановлений НБУ на дату постачання товарів;

S0 - ціна згідно специфікації;

РО - 100%, частина вартості Товару у відсотковому співвідношенні, що потребує корегування.

Сторони погодили, що цифрове значення показника офіційного курсу гривні до валютного еквіваленту при розрахунках буде містити два знаки після коми та заокруглення в більшу сторону другого знаку після коми, якщо третій знак « 5» та більше (п. 3.4. договору);

16.6. Відповідно до п.4.1. Договору розрахунки по договору між сторонами проводяться українськими гривнями в безготівковій формі шляхом банківського переказу (платіжними дорученнями) грошових коштів на поточні рахунки сторін за реквізитами, вказаними в розділі 14 договору.

16.7. Згідно п.4.2. Договору Покупець проводить оплату за поставлену партію товару на умовах, наведених у специфікаціях до даного договору.

16.8. Згідно п.5.4. Договору перехід права власності на товар від постачальника до покупця відбувається з моменту передачі товару покупцю за видатковою накладною.

16.9. Відповідно до п.12.1. цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2022 року, а в частині гарантійних зобов`язань - до закінчення строку їх виконання.

17. Як стверджує Позивач, на виконання умов договору він передав Відповідачу товар на загальну суму 6 869 101,53 грн, але той за отриманий товар розрахувався частково, сплативши 1 667 055,81 грн за платіжним дорученням № 34349 від 09.11.2021 року.

17.1. У встановлені договором строки Відповідач не оплатив вартість поставленого товару на суму 5 202 045,72 грн, тому позивач звернувся до суду із вимогою про стягнення зазначеної суми.

17.2. Рішенням Господарського суду Полтавської області від 26.09.2023 року в справі №917/1016/23 позов задоволено повністю, стягнуто з ТОВ "Сервіс Ойл" на користь ТОВ "Ендейвер" 5 202 045,72 грн основного боргу та 39015,35 грн відшкодування витрат зі сплати судового збору. Повернуто ТОВ "Ендейвер" з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 39 015,35 грн, сплачений згідно платіжної інструкції № 13791 від 16.06.2023 року (а. с. 54 55 т.1). Дане рішення набрало законної сили 17.10.2023 року.

18. На виконання п. 3.4. договору 20 жовтня 2023 року сторонами підписано та скріплено печатками (а. с. 15 17 т.1). :

1) Акт №1 переоцінки вартості товарів до Видаткової накладної №22 від 17 січня 2022 року, чим скориговано загальну вартість наданих послуг до 3 567 453,79 грн, де сума зміни вартості - 843 869,38 грн з ПДВ;

2) Акт №2 переоцінки вартості товарів до Видаткової накладної №43 від 10 лютого 2022 року, чим скориговано загальну вартість наданих послуг до 1 061 742,19 грн, де сума зміни вартості - 250 336,69 грн з ПДВ;

3) Акт №3 переоцінки вартості товарів до Видаткової накладної №59 від 21 лютого 2022 року, чим скориговано загальну вартість наданих послуг до 2 153 418,66 грн, де сума зміни вартості - 486 362,86 грн з ПДВ

Загальний розмір переоцінки вартості наданих послуг становить 1 580 568,93 грн.

19. Між сторонами було укладено договори оренди обладнання за №57-СО від 29 червня 2023 року; №62-СО від 01 липня 2023 року; №71-СО від 01 липня 2023 року; № 72-СО від 01 липня 2023 року; №73-СО від 01 липня 2023 року; №85-СО від 03 липня 2023 року; №86-СО від 27 липня 2023 року та №87-СО від 27 липня 2023 року. Обладнання за цими договорами, яке належить ТОВ «Сервіс Ойл», здавалось Позивачем як Орендарем в суборенду іншим контрагентам (а. с. 59 - 79, 82 - 88, 94 121 т.1).

20. Як вбачається з матеріалів справи, Відповідачем було направлено Позивачу акти приймання - передачі наданих послуг (виконаних робіт) за листопад та грудень 2023 року за вищезазначеними договорами оренди обладнання (а. с. 89-91, 125, 138 155 т.1), однак Позивачем було надіслано на адресу Відповідача зауваження до даних актів, що підтверджується листами вих. №12/18 800 від 18.12.2023 року (а. с. 92 т.1) та вих. № 12/26-821 від 26.12.2023 року (а. с. 57 т.1). Зазначені акти приймання передачі наданих послуг за листопад, грудень 2023 року Позивачем не були підписані.

21. Місцевим судом встановлено, що ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 14.12.2023 року (справа №552/4830/23, провадження №1-кс/552/2300/23) в рамках проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000098 від 15.03.2022 року було накладено арешт на майно ТОВ «Сервіс Ойл» (а. с. 155 зворотна сторона -159 т.1). Відповідно до мотивувальної частини вказаної ухвали зазначене майно (що перебувало в оренді за вищезазначеними договорами оренди обладнання) 01 листопада 2023 року було вилучене співробітниками Бюро економічної безпеки у Полтавській області (а.с. 156 зворотна сторона-159 т.1).

22. Листом за вих. №01/425 від 21.12.2023 року Відповідач направив на адресу Позивача копію ухвали Київського районного суду м. Полтави від 14.12.2023 року (справа №552/4830/23, провадження №1-кс/552/2300/23) та повідомив про припинення договорів оренди (а.с.136 т.1).

23. В листі за вих. №12/26-821 від 26.12.2023 року Позивач наголосив на тому, що у зв?язку із влученням орендованого майна співробітниками Бюро економічної безпеки у Полтавській області він як Орендар з 01.11.2023 року не міг користуватися даним майном, що унеможливлює підписання актів приймання - передачі виконаних робіт (наданих послуг) за договорами найму та є підставою для звільнення від орендної плати (а.с.57 т.1).

24. 29.12.2023 року ТОВ «Сервіс Ойл» направляло заяву про зарахування однорідних зустрічних вимог (вих. № 09/436), чим зменшувало суму заборгованості перед ТОВ «Ендейвер», зокрема за договором №ENDV/SOIL-01/2020/08 до суми 1 489 410,01 грн (а. с. 18 т.1).

25. Позивач стверджує, що Відповідач в односторонньому порядку, в супереч правилам ділового обороту, без підписаних первинних документів, а також свідомо ігноруючи мотивувальну частину ухвали суду в кримінальному провадженні, відмовився виконувати свої зобов`язання за договором №ENDV/SOIL-01/2020/08 (п. 3.4 договору) у розмірі 1 580 568,93 грн. за актами переоцінки №1, №2 та № 3 від 20.10.2023 року, у зв`язку із чим Товариство з обмеженою відповідальністю "Ендейвер" звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл" з вимогами про стягнення цієї суми заборгованість за договором поставки №ENDV/SOIL-01/2020/08 від 22.01.2021 року.

26. Відносно означених обставин спірні правовідносини були розглянуті місцевим судом в контексті приписів Цивільного та Господарського кодексів України, які регулюють правовідносини з поставки та виконання грошових зобов`язань.

VІ. Оцінка апеляційного суду:

27. Суть апеляційного перегляду полягає у перевірці обґрунтованості висновку місцевого суду про повне задоволення заявлених позовних вимог про стягнення грошових коштів у світлі заперечень Відповідача щодо відхилення судом першої інстанції тверджень боржника про припинення спірних грошових зобов`язань у сумі 91158,92грн. шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог у порядку ст.601 Цивільного кодексу України.

Наявність і належність такого зарахування у визначеному розмірі та неправильність висновку місцевого суду про відсутність зарахування Апелянт обґрунтовує таким:

- Позивач визнав зарахування зустрічних вимог за заявою №09/436 від 29.12.2023, тоді як згідно наведеної практики Верховного Суду «за дотримання умов, передбачених ст.601 Цивільного кодексу України, та відсутності заборон, передбачених ст.602 Цивільного кодексу України, незгода однієї сторони із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, проведених за заявою іншої сторони зобов`язання, не є достатньою підставою для визнання одностороннього правочину із зарахування недійсним. Заява сторони щодо спірності вимог, які були погашені (припинені) зарахуванням, або щодо незгоди з проведеним зарахуванням з інших підстав, має бути аргументована, підтверджена доказами і перевіряється судом, який вирішує спір про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог» (1);

- строк оплати за договорами оренди, з посиланням на які ґрунтується заява про зарахування зустрічних однорідних вимог №09/436 від 29.12.2023, не може визначитися як такий, що не настав в листопаді і грудні 2023р., оскільки такі договори оренди не є предметом спору у цій справі (2);

- суд першої інстанції вибірково та неповно оцінив виконання умов договорів, що не входять до предмета доказування у справі №917/62/24, а саме №57-СО від 29.06.2023, №62-СО від 01.07.2023, №71-СО від 01.07.2023, №85-СО від 03.07.2023, №86-СО від 27.07.2023, тоді як виконання умов договорів №END/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021р., №ENDV/SOIL-12/2021/19 від 21.12.2021, №ENDV/SOIL-01/2020/08 від 22.01.2021 взагалі не оцінено (3);

- визнання Позивачем зарахування за заявою №09/349 від 19.10.2023 є суперечливим по відношенню до подальшого невизнання зарахування за заявою №09/436 від 29.12.2023 (4);

- Відповідачем на користь Позивача у листопаді та грудні 2023 були зареєстровані податкові накладні на суми 4838629грн. (ПДВ - 96772грн.) та 1248972грн. (ПДВ 249794) відповідно, які є доказом постачання і прийняття товару (5);

- ухвала Київського районного суду м.Полтави від 14.12.2023 у справі №552/4830/23 не є належним доказом у справі, оскільки майно за договором №ENDV/SOI-01/2020/08 від 01.12.2021 (який є предметом спору у справі №917/62/24) в межах кримінального провадження не арештовувалось (6);

- місцевим судом всупереч ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України не взято до уваги преюдиційні обставини щодо заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог №09/426 від 29.12.2023, договорів №57-СО від 29.06.2023, №62-СО від 01.07.2023, №71-СО від 01.07.2023р., №85-СО від 03.07.2023, №86-СО від 27.07.2023р. та ухвали Київського районного суду м.Полтави від 14.12.2023 у справі №552/4830/23, які були встановлені рішенням Господарського суду Полтавської області від 09.04.2024 у справі №917/61/24 між цими ж сторонами (7).

28. За змістом приписів ст.ст.15,16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України та ст.ст. 4,5 Господарського процесуального кодексу України задоволення позовних вимог передбачає доведеність позивачем та встановлення судом такої сукупності умов: наявності і приналежності позивачеві захищуваного суб`єктивного права (інтересу) (а), порушення (не визнання або оспорювання) означеного суб`єктивного права (інтересу) визначеним відповідачем (б) та належність і ефективність обраного способу судового захисту (в).

28.1. Як вбачається з матеріалів справи і не заперечується та визнається Відповідачем, захищуване Позивачем суб`єктивне право на отримання грошових коштів ґрунтується на договорі поставки №ENDV/SOL-01/2020/08 від 22.01.2021, зокрема положеннях п.3.4. щодо валютного коригування ціни здійсненого постачання (факт належного виконання обов`язків з якого Позивачем як постачальником встановлений рішенням Господарського суду Полтавської області від 26.09.2023 у справі №917/1016/23), та підписаних сторонами без зауважень Актах №1,2 і 3 переоцінки вартості наданих послуг за видатковими накладними №22 від 17.01.2022, №43 від 10.02.2022 та №59 від 21.02.2022 відповідно.

28.2. Факт виникнення у Позивача суб`єктивного права на отримання на визначених у п.28.1. цієї постанови підставах грошових коштів від Відповідача у загальному розмірі 1580568,93грн. останнім не заперечується, що вбачається, зокрема із змісту заяви №09/436 від 29.12.2023, так само, як і відсутність доказів сплати (припинення відповідного грошового зобов`язання шляхом виконання у відповідності до ст.599 Цивільного кодексу України) цих коштів, тоді як останній заперечує існування факту порушення цих грошових зобов`язань щодо суми у розмірі 91158,92грн. на момент подання позову через припинення зобов`язань Відповідача на цю суму у порядку ст.601 Цивільного кодексу України за згадуваною заявою №09/436 від 29.12.2023.

28.3. Спонукання до виконання прострочених грошових зобов`язань за договором поставки, що опосередковує обраний Позивачем і застосований місцевим судом спосіб судового захисту, узгоджується із приписами ст.ст.625,692,712 Цивільного кодексу України та ст.265 Господарського кодексу України, який (спосіб захисту) є ефективним та його належність і застосовність у розглядуваних правовідносинах Апелянтом не оспорюється.

28.4. Отже, предмет апеляційного перегляду пов`язаний виключно з оцінкою висновку щодо наявності елементу (б), визначеного у п.28 цієї постанови відносно суми 91158,92грн., охопленої стверджуваним Відповідачем і заперечуваним Позивачем зарахуванням зустрічних однорідних вимог, опосередкованим заявою №09/436 від 29.12.2023.

29. Апеляційний суд зазначає, що тією мірою, якою Відповідач за допомогою заяви №09/436 від 29.12.2023 намагається спростувати обґрунтованість позовних вимог у відповідній частині, тоді як Позивач заперечує проти припинення частини спірних грошових зобов`язань цією заявою з посиланням на інші докази, означена заява та пов`язані з нею (насамперед, згадувані за змістом) документи, які визнають її юридичну значущість для правильного вирішення справи, є доказом у справі №917/62/24 у розумінні ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, які суд не тільки управнений, але й зобов`язаний оцінювати у порядку ст.86 цього Кодексу:

- Скаржник безпідставно ототожнює категорії «предмет спору», яка пов`язана із змістом позовних вимог, та «предмет судового дослідження/доведення для сторін», яка визначається наданими сторонами в обґрунтування своїх позицій у справі доказами;

- у цьому контексті суд і не повинен був досліджувати та встановлювати обставини виконання договорів №END/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021р., №ENDV/SOIL-12/2021/19 від 21.12.2021, адже на них не ґрунтуються вимоги Позивача у цій справі або заперечення Відповідача, тоді як обставини виконання Позивачем як постачальником своїх зобов`язань з поставки на користь Відповідача за договором №ENDV/SOIL-01/2020/08 від 22.01.2021 встановлені преюдиційними для цієї справи рішенням Господарського суду Полтавської області від 26.09.2023 у справі №917/1016/23 (п.28.1. цієї постанови), які (обставини) не спростовувалися і не заперечувалися Апелянтом;

- діюче процесуальне законодавство не встановлює «імунітету» від правової оцінки суду для наданого Відповідачем доказу у вигляді заяви №09/436 від 29.12.2023 з точки зору підтвердження цим доказом факту припинення грошового зобов`язання, яке складає частину заявлених позовних вимог і той факт, що цей доказ за своєю природою опосередковує односторонній правочин у розумінні ст.202 Цивільного кодексу України, не надає йому статусу «доказу заздалегідь встановленої сили», значення якого не може визначатися поза межами провадження з оспорювання його дійсності;

- запропонований підхід Апелянта щодо обмеження процесуальних повноважень суду з оцінки доказів наявності/відсутності факту припинення грошового зобов`язання у межах справи про стягнення відповідної заборгованості не тільки не ґрунтується на підходах касаційної інстанції (на що слушно звернув увагу Позивач у відзиві на апеляційну скаргу), але й суперечить принципам повноти судового дослідження та процесуальної економії, оскільки вимагають узалежнення вирішення питання про стягнення боргу від попереднього спростування в окремому позовному проваджені певного доказу, щодо правової оцінки якого господарський суд у межах справи №917/62/24 не має обмежень у компетенції.

30. Як убачається зі змісту заяви №09/436 від 29.12.2023, зустрічні вимоги Відповідача до Позивача, які спрямовані на зарахування, у тому числі і частини стягуваної у межах цієї справи №917/62/24 заборгованості з переоцінки вартості поставленого Позивачем Відповідачеві товару за договором №ENDV/SOIL-01/2020/08 від 22.01.2021, ґрунтуються (зустрічні вимоги) на договорах оренди обладнання №57-СО від 29.06.2023, №62-СО від 01.07.2023, №71-СО від 01.07.2023, №85-СО від 03.07.2023 та №86-СО від 27.07.2023:

- зі змісту заяви №09/436 від 29.12.2023 або інших матеріалах справи не вбачається за яким саме договором оренди обладнання, кредитором - Орендодавцем у яких є Відповідач, а боржником зі сплати орендної плати є Позивач, відбувається (на думку Відповідача) зарахування частини стягуваної Позивачем заборгованості Відповідача, що випливає із договору поставки №ENDV/SOIL-01/2020/08 від 22.01.2021, оскільки зарахування передбачалося спільним/загальним для 4 договорів, що визначають вимоги Позивача, і 5 договорів, що визначають зустрічні вимоги Відповідача;

- водночас, аналіз у сукупності вказаних Відповідачем у заяві №09/436 від 29.12.2023 сум своїх зустрічних вимог до Позивача за означеними 5 договорами оренди, а також не підписаних Позивачем актів приймання-передачі послуг за вказаними договорами оренди (а.с.89-91,125,139,140,142,143,145,148-149, 151,152,154,155 т.1) та рахунків Відповідача-Орендодавця (а.с.138 зворотна сторона, 141, 142 зворотна сторона, 144, 145 зворотна сторона, 147 зворотна сторона, 150,151 зворотна сторона, 153, 154 зворотна сторона т.1), дає підстави для висновку, що зустрічні вимоги Відповідача до Позивача включать у себе орендні платежі за обладнання, нараховані за період користування ним з 01.11.2023 по 13.12.2023;

- зі змісту мотивувальної частини ухвали Київського районного суду м.Полтави від 14.12.2023 у справі №552/4830/23 (а.с. 156 зворотна сторона-159 т.1) убачається, що об`єкти оренди, у тому числі і за 5-ма вказаними вище договорами оренди було вилучено 01.11.2023, адже мали перебувати в управлінні ТОВ «Нафтогазенергія» за договором управління майном ТОВ «Сервіс Ойл», укладеним 06.04.2023 з АРМА. Висновок про вилучення саме об`єктів оренди, право вимоги оплати користування яким і становлять зустрічні грошові вимоги, використані Відповідачем у розглядуваному зарахуванні за заявою №09/436 від 29.12.2023, узгоджується із змістом листа Відповідача №01/425 від 21.12.2023 (а.с.156 т.1) та запропонованим ним у листі №121429 від 22.12.2023 додатковими угодами, які передбачають припинення орендних договорів з 13.12.2023 (а.с. 129-137 т.1) і поясненнями Відповідача з цього приводу, викладеним у відзиві на позовну заяву (а.с. 169 т.1).

31. За висновком судової колегії підтверджений змістом ухвали Київського районного суду м. Полтави від 14.12.2023 у справі №552/4830/23 та листом Територіального управління БЕБ у Полтавській області від 01.01.2024 (а.с.37 т.1) факт вилучення приналежного ТОВ «Сервіс Ойл» майна, що перебувало в оренді Позивача з передачею його на відповідальне зберігання 01.11.2023, унеможливлює саме з 01.11.2023 правомірне фізичне користування об`єктом оренди з обставин, за які не тільки не може відповідати Орендар, але й стосуються кримінального провадження саме щодо службових осіб Орендодавця:

- вказані документи є письмовими доказами у розумінні ч.2 ст.73, ст. 91 Господарського процесуального кодексу України, які стосуються підтвердження позиції Позивача на спростування тверджень Відповідача щодо факту припинення частини спірних грошових зобов`язань через зарахування;

- докази відповідають вимогам ст.ст.76-78 Господарського процесуального кодексу України, адже стосуються об`єктів оренди за договорами, використаними самим Відповідачем в обґрунтування зарахування, складені без участі і впливу Позивача уповноваженими органами/особами, Відповідачем не оспорені та не спростовані жодних аргументів щодо правомірної можливості використання Позивачем відповідних об`єктів оренди у період з 01.11.2023 по 13.12.2023 Відповідачем не приведено;

- неможливість користування Позивачем як Орендарем вилученим у межах кримінального провадження майном Відповідача упродовж, зокрема, вказаного періоду з 01.11.2023 по 13.12.2023 в силу прямого припису ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України зумовлює звільнення Орендаря від плати за найм за цей період;

- застосування припису ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України не вимагає ініціації якось окремого позовного провадження і може бути здійснене судом саме під час надання правової оцінки/вирішення питання щодо наявності/відсутності грошових вимог Орендодавця до орендаря відносно відповідних орендних платежів.

32. Оскільки обставини застосування припису ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України стосуються усіх визначених Відповідачем у заяві №09/436 від 29.12.2023 договорів оренди обладнання і період формування визначених у неї сум орендних платежів за висновком судової колегії (п.30 цієї постанови) є саме 01.11.2023-13.12.2023, остільки у розглядуваному випадку маємо дійти висновку про недоведеність існування з таких підстав і у вказаних сумах зустрічних грошових зобов`язань Позивача перед Відповідачем:

- здійснення сторонами попереднього зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою №09/349 від 19.10.2023 (а.с.126 т.1) щодо перебігу правовідносин, який передував здійсненому 01.11.2023 вилученню об`єктів оренди, жодною мірою не може розцінюватися як доказ «суперечливої поведінки» Позивача, тим більше, що таке попереднє зарахування взагалі не стосується/не впливає на заявлений у справі №917/62/24 позовні вимоги зі сплати вартості переоцінки поставленого майна;

- недоведеність існування зустрічних грошових вимог Відповідача до Позивача (а не ненастання строку їх виконання, як помилково зазначено в переглядуваному рішенні, хоча це і не вплинуло на правильність вирішення спору) унеможливлює відповідність зарахування вимогам ст.601 Цивільного кодексу України та не вимагає окремого/спеціального дослідження питання строку здійснення орендних платежів за 5-ма відповідними договорами оренди, від яких (платежів) Позивач як орендар звільнений в силу прямого припису ч.6 ст.762 цього Кодексу;

- виписування Відповідачем податкових накладних (та їх реєстрація), як похідних/вторинних документів податкового обліку від господарської операції з платного користування Позивачем орендованим майном у Відповідача, яке (користування) не відбулося і плата не мала нараховуватись і сплачуватись взагалі, жодною мірою не спростовує застосовність припису ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України, який стосується саме первісної господарської операції;

- узалежнення Відповідачем доказового значення ухвали Київського районного суду м.Полтави від 14.12.2023 у справі №552/4830/23 від обставини здійснення/не здійснення арешту майна, яке було предметом поставки за договором №ENDV/SOIL-01/2020/08 від 22.01.2021 є хибним, адже обставини належного виконання Позивачем своїх зобов`язань з поставки перед Відповідачем останнім не оспорювались, визнані та встановлені преюдиційним рішенням Господарського суду Полтавської області від 26.09.2023 у справі №917/1016/23;

- правова оцінка зустрічних однорідних вимог за заявою №09/436 від 29.12.2023, надана судом першої інстанції у судовому рішенні від 09.04.2024 у справі №917/61/24, на яке посилається Апелянт, за змістом ч.7 ст.75 Господарського процесуального кодексу України жодною мірою не спростовує викладених вище висновків щодо доказової неспроможності стверджуваного Відповідачем у межах справи №917/62/24 факту припинення частини стягуваних грошових зобов`язань у сумі 91158,09грн. Колегією суддів також враховуються слушні зауваження Позивача з цього приводу відносно суперечливої/непослідовної поведінки ТОВ «Сервіс Ойл», яке, наполягаючи на зарахуванні своїх вимог до ТОВ «Ендейвер», одночасно намагається у позовному провадженні стягнути ці «припиненні» у порядку ст.601 Цивільного кодексу України кошти орендної плати (справи №917/375/24, №917/385/24, №917/386/24, №917/387/24, №917/421/24, №917/422/24, №917/428/24 та №917/431/24), що не відповідає принципу добросовісності.

33. З урахуванням, викладеного, апеляційний суд відхиляє апеляційні вимоги Відповідача, що зумовлює залишення без змін переглядуваного рішення. Такий результат апеляційного перегляду згідно ст.129 Господарського процесуального кодексу України має наслідком віднесення на рахунок Скаржника понесених ним у зв`язку з поданням апеляційної скарги судових витрат зі сплати судового збору та професійної правничої допомоги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Ойл", м. Полтава на рішення Господарського суду Полтавської області від 07.05.2024 (повний текст підписано 13.05.2024) у справі №917/62/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Полтавської області від 07.05.2024 (повний текст підписано 13.05.2024) у справі №917/62/24 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Ойл», м. Полтава.

4. Постанова набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту, з урахуванням порядку подання касаційної скарги, передбаченого п.17.5. Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 24.07.2024р.

Головуючий суддя Д.О. Попков

Суддя О.В. Стойка

Суддя О.Є. Медуниця