СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року м. Харків Справа № 922/208/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Соляник Н.В.,

за участю представників сторін:

від позивача (апелянта): Савін О.С., довіреність №834 від 26.12.2023;

від відповідача: Гайдамака Ю.Б., довіреність від 23.11.2023;

розглянувши апеляційну скаргу Ізюмського комунального підприємства теплових мереж, м. Ізюм Харківської області (вх. №989 Х/1),

на рішення Господарського суду Харківської області від 19.03.2024 (повний текст складено 21.03.2024) у справі № 922/208/24 (суддя Кухар Н.М.),

за позовом Ізюмського комунального підприємства теплових мереж, м. Ізюм Харківської області,

до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Посад", м. Харків,

про стягнення 239757,47грн,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року Ізюмське комунальне підприємство теплових мереж (надалі Ізюмське КПТМ) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Посад" (надалі ТОВ фірма "Посад") про стягнення заборгованості за поставлену теплову енергію за період грудень 2021 лютий 2022 року в розмірі 239757,47грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №532 від 01.11.2014 в частині повної та своєчаної оплати вартості поставленої позивачем теплової енергії за період грудень 2021 - лютий 2022 року в розмірі 239757,47грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 19.03.2024 у справі №922/208/24 у задоволення позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, господарський суд першої інстанції виходив з наступного:

- позивачем не доведено наявність обставин, якими він обґрунтовує факт отримання відповідачем теплової енергії у спірний період в обсягах, вказаних в актах-приймання передачі за період грудень 2021 лютий 2022 року та виставлених рахунках, зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні підписані обома сторонами акти надання послуг, які є підставами для розрахунку за отриману теплову енергію відповідно до п. 2.3 договору, а надані позивачем документи підписано особою, посадове становище якої не зазначено, та не скріплено печаткою підприємства відповідача;

- позивачем не надано до позовної заяви документи, які обґрунтовують позовні вимоги, а саме: калькуляції вартості тарифу, розшифровки кількості Гкал, документів про затвердження та право застосування тарифів;

- нараховані суми за грудень 2021 - лютий 2022 року значно перевищують (більше ніж в 20 разів) вартість цієї ж самої послуги в попередні періоди (2020 рік) у рамках того ж договору; тобто, вартість теплової енергії в сумі 239757,47грн, визначена в актах приймання-передачі теплової енергії за грудень 2021, січень та лютий 2022 року є необґрунтовано високою;

- до матеріалів справи не надано доказів постачання теплоносія до приміщення за адресою: Харківська область, м. Ізюм, вул. Соборна, буд. 16 (актів готовності до опалювального періоду).

Не погодившись з ухваленим рішенням, позивач - Ізюмське КПТМ звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 19.03.2024 у справі №922/208/24 та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апелянт вважає оскаржуване рішення суду таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без належної оцінки матеріалів та обставин справи, та підлягає скасування з наступних підстав:

- спірні правовідносини, які виникли між сторонами, ґрунтуються на умовах укладеного договору про постачання теплової енергії №532 від 01.11.2014, за умовами якого позивач (теплопостачальник) зобов`язався постачати відповідачу (споживачу) теплову енергію, а останній зобов`язаний її оплачувати за цінами (тарифами) відповідно до законодавства, відтак, сама лише відсутність підпису споживача на акті приймання-передачі теплової енергії не може бути підставою для відмови з позові, оскільки комунальна послуга фактично надавалася і це не заперечувалося відповідачем;

- відповідно до акту підключення від 20.10.2021 будинок (нежитлове приміщення) за адресою: Харківська область, м. Ізюм, вул. Соборна, буд. 16, де розташований об`єкт ТОВ фірма "Посад", був підключений до централізованого опалення, а тому зобов`язання позивача щодо надання послуг були виконані належним чином, що кореспондує обов`язку відповідача оплатити суму боргу;

- оскільки у вищевказаному будинку встановлено вузол комерційного обліку теплової енергії, тому вартість послуги визначалася пропорційно розміру площі приміщення, яку займає споживач;

- посилання відповідача щодо необґрунтованого підвищення вартості послуг, які покладено в основу оскаржуваного рішення суду першої інстанції, позивач вважає безпідставними, оскільки вартість послуг (тариф) встановлюється на підставі рішень органу місцевого самоврядування, як це передбачено діючим законодавством України; до того ж, відповідачем було здійснено оплату за поставлену теплову енергію за новими тарифами (платіжним дорученням №2780 від 11.05.2021 оплачено за квітень 2021 на суму 30515,44грн, а платіжним дорученням №7800 від 21.12.2021 оплачено за листопад 2021 на суму 63596,66грн);

- відносно непідписання відповідачем актів приймання-передачі теплової, позивач акцентує увагу на тому, що в акті приймання-передачі теплової енергії за листопад 2021 року також не було вказана посаду особи, яка його підписала, та відсутня печатка відповідача, однак, це не заважало відповідачу здійснити оплату наданих послуг;

- позивач також посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки суд в ухвалі від 25.01.2024 про відкриття провадження зазначив про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та одночасно з цим призначив судове засідання на 27.02.2024, що призвело до нерозуміння позивачем порядку розгляду справи та можливості подання додаткових доказів; крім того, ухвала про відкриття провадження у цій справі не направлялася судом на адресу позивача та не була доставлена до електронного кабінету його представника; про існування вищевказаної ухвали позивачу стало відомо лише з Єдиного реєстру судових рішень; позивач також не отримував будь-яких заперечень та відзиву на позовну заяву від відповідача, що позбавило Ізюмське КПТМ надати докази в обґрунтування своїх доводів та заперечень.

- з урахуванням наведеного позивач просить суд врахувати долучені до апеляційної скарги наступні докази (копії): платіжного доручення №7800 від 21.12.2021; платіжного доручення №2780 від 11.05.2021; акту підключення від 20.10.2021; акту приймання-передачі теплової енергії від 30.11.2021; акту про прийняття вузла комерційного обліку від 01.03.2021; рішень Виконкому Ізюмської міської ради № 0304 від 10.04.2019, № 0789 від 07.10.2020, №0976 від 27.11.2020, №0006 від 22.01.2021 (про встановлення тарифів на теплову енергію).

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.04.2024 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.04.2024 поновлено Ізюмському КПТМ строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Харківської області від 19.03.2024 у справі №922/208/24; відкрито апеляційне за вказаною апеляційною скаргою; встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань та письмових пояснень; призначено розгляд апеляційної скарги у справі №922/208/24 на 18.06.2024о 14:45 год.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.05.2024 задоволено клопотання представника Ізюмського КПТМ Савіна О.С. про участь у судових засіданнях по справі №922/208/24, у т.ч. призначеному на 18.06.2024 о 14:45год у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов до апеляційного суду 13.05.2024 від ТОВ фірма "Посад", відповідач заперечує проти доводів та вимог апеляційної скарги, просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Наголошує на тому, що позивачем не доведено наявності обставин, якими він обґрунтовує факт отримання відповідачем теплової енергії у спірний період, оскільки надані позивачем до матеріалів справи акти приймання-передачі теплової енергії за грудень 2021 року січень 2022 року підписані невідомою особою та не скріплені печаткою відповідача, тоді як акт за лютий 2022 року взагалі не містить підпису; у справі відсутні докази надання послуг з теплопостачання відповідачу, а суми заборгованості в спірних актах значно перевищують суми, які були раніше зазначені в актах приймання-передачі теплової енергії (за 2020 рік). Крім того, позивачем не надано калькуляції вартості тарифу, розшифровки кількості Гкал, документів про затвердження та право застосування тарифів, як і не надано доказів направлення або вручення відповідачу актів за період з грудня 2021 року по лютий 2022 року. Також, позивачем не було надано належних доказів, на підставі яких суд міг самостійно визначити об`єм наданих послуг та розмір вартості поставленої теплової енергії за договором №532 від 01.11.2014. Що стосується наведених в апеляційній скарзі процесуальних порушень, то відповідач зазначає, що в ході розгляду справи ним надсилалися позивачу всі документи по справі, що підтверджується відповідними квитанціями, а доводи апеляційної скарги про незрозумілість ухвали суду про відкриття провадження у даній справі є безпідставними та пов`язані виключно з суб`єктивною поведінкою самого позивача.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.06.2024, у зв`язку з відпусткою суддів Гребенюк Н.В. та Слободіна М.М. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.06.2024 (внесеною до протоколу судового засідання) оголошено перерву у розгляді справи №922/208/24 до 10.07.2024 о 12:30 год.

05.07.2024 до Східного апеляційного господарського суду від ТОВ фірма "Посад" надійшли додаткові пояснення, в яких відповідач в доповнення своїх заперечень проти позовних вимог зазначає наступне:

- долучений до апеляційної скарги акт про прийняття вузла комерційного обліку на абонентський облік за адресою: м. Ізюм, вул. Соборна, 16, позивачем не було подано до суду першої інстанції і жодних доказів неможливості надання такої інформації у суді першої інстанції не надано;

- зазначений акт також не містить підпису представника споживача, тобто він був складений без його присутності; із вказаного акту також вбачається, що на момент прийняття вузла комерційного обліку він вже використовувався протягом 37767 годин, що свідчить про можливість випливу цих обставин на показники приладу обліку;

- інформація, наведена в актах за грудень 2021 - лютий 2022 року, є необ`єктивною та не може підтверджувати споживання теплової енергії, оскільки зазначені акти не містять номера вузлів та площі приміщень, на основі яких здійснювалися розрахунки; вузол налаштовано на весь будинок і не враховується сума з урахуванням площі приміщення, яке використовується ТОВ фірма "Посад", та яке має бути оплачено саме відповідачем.

- позивачем не надано суду акти огляду вузла обліку теплової енергії, в яких були б відображені показники лічильників; відсутня також інформація щодо нарахувань за послугу постачання теплової енергії, а також показники приладів обліку, на підставі яких ці нарахування здійснювались;

- при цьому, надані позивачем акти містять інформацію про розмір тарифу, який не був узгоджений сторонами згідно умов укладеного договору, шляхом підписання додаткової угоди та не був доведений до відповідача.

У судовому засіданні апеляційної інстанції 10.07.2024 приймав участь в режимі відеоконференції представник позивача (апелянта), який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Представниця відповідача у судовому засіданні 10.07.2024 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві та письмових поясненнях, просила залишити оскаржуване рішення місцевого суду без змін.

Розглянувши клопотання позивача про долучення до матеріалів справи додаткових документів, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Східний апеляційний господарський суд зазначає, що частина поданих разом з апеляційною скаргою документів не є новими доказами у розумінні ч. 3 ст. 269 ГПК України, оскілки копії платіжних доручень №7800 від 21.12.2021 та №2780 від 11.05.2021 подавалися позивачем до суду першої інстанції (а.с. 45-48, т.1), а копії рішень Виконкому Ізюмської міської ради №0304 від 10.04.2019, №0789 від 07.10.2020, №0976 від 27.11.2020, №0006 від 22.01.2021 (про встановлення тарифів на теплову енергію) містилися у вільному доступні на офіційному сайті Міська ради та Ізюмського КПТМ, а тому могли бути враховані судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення.

Водночас, долучені позивачем до апеляційної скарги копії акту підключення від 20.10.2021, акту приймання-передачі теплової енергії від 30.11.2021 та акту про прийняття вузла комерційного обліку від 01.03.2021 не подавалися до суду першої інстанції, тоді як позивачем не наведено переконливих аргументів та не надано достатніх доказів неможливості своєчасного подання таких доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За висновками судової колегії, саме лише посилання позивача на нерозуміння змісту ухвали господарського суду першої інстанції від 25.01.2024 про відкриття провадження у цій справі (справа буде розглянута в порядку спрощеного провадження або загального провадження) та порядку подання відповідних доказів, не свідчить про наявність виняткових підстав для прийняття таких доказів судом апеляційної інстанції, оскільки зазначене перебуває виключно у площині суб`єктивної поведінки позивача та не залежало від наявності будь-яких об`єктивних обставин. За таких обставин колегія суддів не приймає до уваги надані позивачем додаткові докази акт підключення від 20.10.2021, акт приймання-передачі теплової енергії від 30.11.2021 та акт про прийняття вузла комерційного обліку від 01.03.2021.

Згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Відповідно до ч. 2 наведеної статті суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, судова колегія Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 01.11.2014 між Ізюмським комунальним підприємством теплових мереж (теплопостачальна організація) та Товариством з обмеженою відповідальністю фірма "Посад" (споживач) було укладено договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №532 (надалі - договір), за умовами якого теплопостачальна організація зобов`язалася поставляти відповідачу теплову енергію в гарячій воді, а споживач зобов`язався приймати та оплачувати теплову енергію за встановленими тарифами (п. 1.1. договору).

Розділом 2 договору визначено умови і порядок постачання теплової енергії.

Так, відповідно до п. 2.1. договору теплова енергія постачається споживачу в обсягах згідно з додатком 1 до цього договору в гарячій воді на потреби опалення - в період опалювального періоду.

Приймання - передача теплової енергії переданої теплопостачальною організацією споживачу у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі теплової енергії (п. 2.3. договору).

У пункті 2.4. договору сторони погодили, що не пізніше 15-го числа місяця, наступного за місяцем продажу теплової енергії теплопостачальна організації надає споживачу підписані та скріплені печатками два примірника акта приймання-передачі теплової енергії у якому зазначаються фактичні обсяги використаної теплової енергії її фактична ціна та вартість.

Споживач не пізніше 30-го числа місяця, наступного за місяцем продажу теплової енергії зобов`язується вернути теплопостачальній організації по одному примірнику оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріплений печаткою.

У відповідності до п. 2.5. договору, в разі невмотивованої відмови споживача від підписання акту приймання-передачі теплової енергії, обсяг нової енергії, поставленої у розрахунковому місяці, визначається згідно додатку №1 до договору.

Невмотивованою відмовою споживача від підписання акту приймання-передачі теплової енергії також вважаються випадки відмови від отримання акту приймання-передачі теплової енергії направленого через установи поштового зв`язку або службу кур`єрської доставки.

За умовами з п. 6.2 договору, розрахунковим передом є календарний місяць.

Розрахунки за показниками приладів комерційного обліку здійснюються наступним чином:

- якщо обсяг фактично спожитої теплової енергії перевищує сплачений заявлений обсяг, вартість такого перевищення самостійно сплачується споживачем не пізніше 20 числа періоду, наступного за розрахунковим;

- якщо фактичне споживання теплової енергії нижче від сплаченого заявленого обсягу, вартість такого перевищення зараховується в рахунок оплати заявленого обсягу періоду, наступного за розрахунковим;

- якщо сумарне годинне договірне теплове навантаження перевищує 2,0 Гкал/годину, споживач самостійно сплачує вартість теплової енергії за фактичними показниками приладів комерційного обліку подекадно (п. 6.4. договору).

У пункті 6.6. договору сторони погодили, що споживач до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, самостійно отримує від теплопостачальної організації за адресою: пр. Леніна, буд. №33/1, тел. (05743)-2-53-67, документи за розрахунковий період:

- рахунок-фактуру;

- акт приймання-передавання теплової енергії;

- акт звірки взаємних розрахунків

Один примірник оформлених актів споживач повертає теплопостачальній організації.

Відповідно до розділу 10 договору сторони дійшли до взаємної згоди, що відповідно до ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України умови цього договору поширюються на відносини, які виникли між сторонами до моменту укладення цього договору, а в частині розрахунків до їх повного виконання.

Цей договір набирає чинності з 20.10.2014 та діє на невизначений строк.

Звертаючись до господарського суду першої інстанції з позовом у цій справі, позивач посилається на те, що протягом всього часу дії договору він належним чином виконував взяті на себе зобов`язання та поставляв відповідачу теплову енергію відповідно до умов цього договору.

Проте, відповідач лише частково виконав свої зобов`язання та не оплатив вартість поставленої теплової енергії за період грудень 2021 - лютий 2022 року на загальну суму 234757,47 грн.

Позивач вказує, що відповідачем було підписано акти за грудень 2021 та січень 2022 року, однак не підписано акт приймання-передачі теплової енергії за лютий 2022 року, хоча теплова енергія була поставлена належним чином.

20.11.2023 позивач супровідним листом № 692 направив на адресу відповідача акт приймання-передачі теплової енергії за лютий 2022 року з проханням підписати та один примірник повернути позивачу. Однак, будь-якої відповіді на вищевказаний лист позивачем отримано не було.

24.10.2023 позивач направив на адресу відповідача вимогу про сплату заборгованості № 692. Проте, заборгованість залишилась несплаченою.

З огляду на те, що станом на подання позовної заяви за відповідачем обліковується заборгованість за спожиту теплову енергію на потреби опалення за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 532 від 01.11.2014 в сумі 239757,47грн, яка утворилася за грудень 2021 лютий 2022 року, позивач звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з відповідача на свою користь заборгованості в розмірі 239757,47грн.

Як вже зазначалося, за результатами розгляду позовних вимог Господарським судом Харківської області 19.03.2024 ухвалено рішення у справі №922/208/24, яким у задоволення позовних вимог відмовлено з підстав, зазначених раніше.

Надаючи кваліфікацію спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції не погоджується з правильністю правових висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позову, враховуючи наступне.

Предметом розгляду у цій справі є питання щодо наявності або відсутності правових підстав для стягнення з ТОВ фірма "Посад" на користь Ізюмського КПТМ заборгованості за поставлену теплову енергію за період грудень 2021 лютий 2022 року в розмірі 239757,47грн.

За приписами ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом встановлено, що правовідносини між сторонами виникли на підставі укладеного договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №532 від 01.11.2014.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частинами 6, 7 ст. 276 ГК України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

В силу ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Спірні правовідносини регулюються також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про теплопостачання", Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №1198 від 03.10.2007 тощо.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про теплопостачання" теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Позивач зазначає, що на виконання умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №532 від 01.11.2014 за період грудень 2021 лютий 2022 року він здійснив постачання теплової енергії на загальну суму 239757,00грн до об`єкту ТОВ фірма "Посад" за адресою: м. Ізюм, вул. Соборна, 16, який визначено в додатках до договору.

На підтвердження наявності у відповідача заборгованості позивач долучив до матеріалів справи: договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №532 від 01.11.2014 з додатками: №1 "Обсяги постачання", №1-А "Звертання-доручення про укладення договору купівлі-продажу теплової енергії у гарячій воді", №2 "Акт розмежування меж балансової належності тепломереж та експлуатаційної відповідальності сторін", №2-А "Схема межі поділу теплової мережі", №3 "Умови припинення постачання теплової енергії", №4 "Перелік об`єктів постачання теплової енергії", №5 "Тариф на теплову енергію", а також акти приймання-передачі теплової енергії за грудень 2021, січень 2022, лютий 2022 року та письмові вимоги №606 від 24.10.2023, №692 від 20.11.2023 про сплату заборгованості.

Дослідивши надані позивачем документи, апеляційним господарським судом встановлено, що Ізюмським КПТМ було підключено опалення за адресою: м. Ізюм, вул. Соборна, 16, споживачу ТОВ фірма "Посад".

Разом з цим, як зазначає позивач, у відповідача наявна заборгованість за поставлену теплову енергію у період грудень 2021 лютий 2022 року у загальному розмірі 239757,00грн, на підтвердження чого до матеріалів справи надано наступні акти приймання-передачі теплової енергії:

- за грудень 2021 року спожито 12,1710 Гкал (тариф 5895,14грн/за 1 Гкал) на суму 71749,75грн;

- за січень 2022 року спожито 12,9677 Гкал (тариф 7405,56грн/за 1 Гкал) на суму 96033,08грн;

- лютий 2022 року спожито 9,7190 Гкал (тариф 7405,56грн/за 1 Гкал) на суму 71974,64грн.

Вищезазначені акти приймання-передачі теплової енергії підписані з боку позивача, а також в актах за грудень 2021 та січень 2022 року міститься підпис в графі "від споживача", при цьому, в акті за лютий 2022 року підпис споживача відсутній.

З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що в житловому будинку за адресою: м. Ізюм, вул. Соборна, 16, де розташований об`єкт (супермаркет "Посад") ТОВ фірма "Посад" прилад-розподілювач теплової енергії не встановлено, тому розподіл обсягу спожитої енергії по будинку здійснюється з урахуванням приладу комерційного обліку (одного на весь будинок) і пропорційно опалювальній площі кожного приміщення.

За умовами п. 6.3. договору сторони погодили, що споживач до 20 числа розрахункового періоду сплачує теплопостачальній організації повну вартість заявленого у договорі (додаток 1 до договору) обсягу споживання теплової енергії з урахуванням сальдо розрахунків на початок розрахункового періоду.

При цьому, у п. 6.4. договору передбачено порядок здійснення розрахунків за показами приладів комерційного обліку:

- якщо обсяг фактично спожитої теплової енергії перевищує сплачений заявлений обсяг, вартість такого перевищення самостійно сплачується споживачем не пізніше 20 числа періоду, наступного за розрахунковим;

- якщо фактичне споживання теплової енергії нижче від сплаченого заявленого обсягу, вартість такого перевищення зараховується в рахунок оплати заявленого обсягу періоду, наступного за розрахунковим;

- якщо сумарне годинне договірне теплове навантаження перевищує 2,0 Гкал/годину, споживач самостійно сплачує вартість теплової енергії за фактичними показниками приладів комерційного обліку подекадно.

Відповідно до п. 6.6. договору сторони погодили, що споживач до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, самостійно отримує від теплопостачальної організації за адресою: пр. Леніна, буд. № 33/1, тел. (05743)-2-53-67, документи за розрахунковий період: рахунок-фактуру; акт приймання-передавання теплової енергії; акт звірки взаємних розрахунків. Один примірник оформлених актів споживач повертає теплопостачальній організації.

Також, п. 3.1.2 договору передбачено право споживача на отримання інформації від теплопостачальної організації щодо обсягів постачання теплової енергії та якості теплопостачання, тарифів (цін), порядку оплати, умов і режимів споживання.

Проаналізувавши умови договору, суд апеляційної інстанції зазначає, що сторони передбачили самостійне отримання споживачем актів приймання-передачі теплової енергії та здійснення оплати на підставі таких актів (до 20 числа розрахункового періоду у випадку відсутності переплати - п.п. 6.2, 6.4. договору).

В той же час, в матеріалах справи відсутні докази самостійного отримання відповідачем актів за спірний період грудень 2021 лютий 2022 року.

Судом першої інстанції встановлено, що акти прийому-передачі наданих послуг за грудень 2021 року та січень 2022 рік підписані особою, посадове становище якої не зазначено, та не скріплено печаткою підприємства відповідача, тоді як всі надані відповідачем акти прийому-передачі наданих послуг за попередні періоди підписано директором ТОВ фірма "Посад" - Резниковою Т.Й. та скріплено печаткою юридичної особи.

Також, суд врахував, що відповідач у повному обсязі заперечує факт підписання вищевказаних актів уповноваженим представником ТОВ фірма "Посад" заперечується, позивачем, в свою чергу, не надано до суду довіреність або будь-якого іншого документу, який підтверджує повноваження підписанта.

Дослідивши акт приймання-передачі теплової енергії за лютий 2022 року, суд встановив, що він взагалі не підписаний та не скріплений печаткою з боку споживача.

Сукупність встановлених вище обставин справи надали місцевому суду підстави для висновку про те, що позивачем не доведено наявність обставин, якими він обґрунтовує факт отримання відповідачем теплової енергії у спірний період в обсягах, вказаних в актах-приймання передачі та виставлених рахунках.

Суд прийняв до уваги те, що в матеріалах справи відсутні підписані обома сторонами акти надання послуг, які є підставами для розрахунку за отриману теплову енергію відповідно до п. 2.3 договору.

Однак, колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується з вищенаведеними висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ст.ст. 11, 16, 177, 360 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За приписами ст. 19 Закону України "Про теплопостачання", споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Як було зазначено вище, акти приймання-передачі теплової енергії підписані з боку позивача, при цьому, в актах за грудень 2021 та січень 2022 року міститься підпис в графі "від споживача", а в акті за лютий 2022 року підпис споживача відсутній.

Відповідач заперечує проти отримання зазначених актів у спірний період, вказуючи на те, що вони не були погоджені споживачем, не підписані і не завірені печаткою. Особа, яка підписала акти за грудень 2021 року та січень 2022 рік відповідачу не відома.

Оцінюючі вказані доводи відповідача, судова колегія апеляційного господарського суду враховує висновки, викладених в постанові Верховного Суду від 26.04.2018 у справі №904/6293/17, відповідно до яких відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг.

Тобто, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Отже, враховуючи практику Верховного Суду, колегія судів приходить до висновку, що навіть відсутність підписаних споживачем актів приймання-передачі теплової енергії, обов`язковість отримання яких лежить саме на споживачеві (п.6.6 договору), не може бути підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг у повному обсязі.

Наведеним спростовуються доводи відповідача щодо непідписання відповідачем вищенаведених актів та відсутності доказів направлення їх на адресу відповідача, оскільки, як вже зазначалося, між сторонами склалися фактичні договірні відносини, і відповідач зобов`язаний щомісячно оплачувати надані послуги та самостійно отримувати розрахункові документи.

Разом з цим, апеляційним судом встановлено, що відповідач ТОВ фірма "Посад" є споживачем за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №532 від 01.11.2014 та отримував у спірний період (грудень 2021 лютий 2022 року) теплову енергію в гарячій воді до свого об`єкту - приміщення (супермаркет "Посад") за адресою: Харківська область, м. Ізюм, вул. Соборна, буд. 16, що підтверджується наступним.

Колегія суддів виходить з того, що системи опалення приміщень відповідача є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання житлового будинку №16 по вул. Соборна у м. Ізюмі, в якому вони розташовані.

При цьому, апеляційний суд враховує, що теплопостачання - це особливий вид комунальної послуги. Система теплопостачання для здійснення покладених на неї завдань виконується з окремих технологічно пов`язаних частин, що складають єдину систему централізованого постачання, включає сукупність взаємопов`язаних джерел теплової енергії (технічних елементів і пристроїв), призначених для передачі у приміщення необхідної кількості тепла та підтримання в них заданої температури повітряного середовища.

Апеляційним господарським судом встановлено, що надання Ізюмським КПТМ послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку №16 по вул. Соборна у м. Ізюмі, в якому знаходиться нежитлове приміщення ТОВ фірма "Посад", здійснювалося на виконання розпорядження Ізюмської районної державної адміністрації "Про початок опалювального сезону у 2021-2022 роки" №109 від 08.10.2021 (яке є загальнодоступним та наявне в мережі Інтернет на веб-сайті: https://izyumrda.gov.ua/zhovten-2021-rik-17-21-42-31-01-2022/).

У зв`язку з тим, що об`єкт споживання теплової енергії ТОВ фірма "Посад" має спільне з будинком підключення до теплової мережі позивача, факт отримання теплоносія в період опалювального сезону грудень 2021 лютий 2022 року підтверджується розпорядження Ізюмської РДА "Про початок опалювального сезону у 2021-2022 роки" №109 від 08.10.2021, актами приймання-передачі та рахунками за спожиту теплову енергію.

Колегія суддів зазначає, що споживач, який фактично споживає теплову енергію, не вчинивши дій з відключення від послуг теплопостачання відповідно до Правил користування тепловою енергією, не може бути звільнений від оплати вартості спожитої теплової енергії, як особа, що допустила господарське правопорушення у відносинах теплопостачання (зазначений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №904/2238/17, від 16.10.2018 у справі №904/7377/17).

В свою чергу, відповідачем не надано суду актів відключення системи теплоспоживання чи актів про відключення приміщень від мереж централізованого опалення, відтак факт наявності систем теплопостачання в приміщеннях відповідача, що приєднані до загальної системи опалення, в спірному періоді є підтвердженим.

Апеляційний господарський суд також враховує, що в матеріалах справи наявні докази на підтвердження того, що в період опалювального сезону 2021-2022 року між позивачем та відповідачем підписувалися акти приймання-передачі теплової енергії за жовтень 2021 року та листопад 2021 року.

На підставі цих актів Ізюмським КПТМ було виставлено ТОВ фірма "Посад" рахунки на оплату №4293 від 31.10.2021 на суму 2396,00грн та №4293 від 30.11.2021 на суму 63596,66грн, які були повністю оплачені відповідачем на підставі платіжних доручень №6942 від 12.11.2021 та №7800 від 21.12.2021.

Тобто, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що відповідач розпочав фактичне споживання послуг за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №532 від 01.11.2014 в опалювальний період 2021-2022 років та здійснив оплату таких послуг за жовтень та листопад 2021 року у повному обсязі.

Між сторонами відсутній спір щодо тривалості опалювального періоду 2021-2022 років, який триває безперервно з жовтня 2021 по квітень 2022 року.

Разом з цим, у п. 3.1.6 договору сторони погодили, що у разі порушення теплопостачальною організацією умов договору споживач має право викликати її представник письмовим зверненням для складання та підписання акта, у якому зазначаються терміни, види порушень тощо.

В разі незгоди сторін щодо розгляду питання незадовільної роботи систем тепло споживання, споживач повинен скликати комісію за участю представників теплопостачальної організації і забезпечити вільний доступ для огляду системи; в разі неявки представника теплопостачальної організації, акт складається у присутності представника уповноважених органів місцевого самоврядування.

Колегія суддів апеляційного господарського суду враховує відсутність в матеріалах справи комісійних актів за участю сторін, в яких би був зафіксований факт відсутності теплопостачання у приміщення відповідача чи невідповідності температурного режиму в приміщеннях визначеним нормативам, як і інших доказів, що могли б свідчити про факт неотримання відповідачем послуг з централізованого опалення чи їх неналежного надання.

З письмових пояснень відповідача, викладених у відзиві на позов також вбачається, що останній наполягає на тому, що ТОВ фірма "Посад" не отримувало від позивача акти приймання-передачі теплової енергії за спірний період грудень 2021 лютий 2022 року, їх не узгоджувало та не підписувало.

Водночас, колегія суддів наголошує, що такі твердження відповідача є взаємосуперечливими та не відповідають аргументам відповідача про те, що неодноразові звернення представників відповідача до офісу відповідача з проханням про роз`яснення збільшення вартості теплової енергії більше ніж у 20 разів від вартості за у 2020 року залишилися без відповіді.

Добросовісність (п. 6 ст. 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності.

Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Такі висновки викладено у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №390/34/17 (провадження № 61-22315сво18).

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч.1). Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2).

Тлумачення змісту ст. 79 ГПК України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Стандарти доказування не передбачають обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Зважаючи на зміст письмових пояснень відповідача, а також встановлені судом наведені вище обставини, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що факт отримання ТОВ фірма "Посад" послуг Ізюмського КПТМ з постачання теплової енергії та актів приймання-передачі теплової енергії за спірний період є більш вірогідним, аніж той факт, що відповідач не отримував такі послуги та акти, а тому не був зобов`язаний оплачувати надані позивачем послуг.

Матеріали справи не містять доказів наявності у відповідача обґрунтованої відмови від підписання актів за грудень 2021 лютий 2022 року чи відповіді на претензію щодо незгоди із розрахунком заборгованості за спірний період.

Будь-яке листування щодо здійснення перерахунку суми боргу, у зв`язку із незгодою відповідача із сумою заборгованості, в матеріалах справи також відсутнє.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції відповідач був обізнаний про наявність таких актів та інформацію щодо спожитого обсягу теплової енергії, однак, жодних належних та допустимих у розумінні ст.ст. 76 77 ГПК України доказів на їх спростування суду не надав, не підтвердив фактичного припинення дії договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №532 від 01.11.2014, більш того, самостійно підтвердив його виконання за попередні місяці опалювального сезону жовтень, листопад 2021 року.

Щодо здійсненого позивачем розрахунку вартості теплової енергії, колегія суддів зазначає наступне.

Для здійснення нарахувань вартості послуг поставленої теплової позивачем використовувалась інформація, яка погоджена сторонами в додатку №4 "Перелік об`єктів постачання теплової енергії" щодо площі займаних відповідачем приміщень (426,4кв.м.) в будинку АДРЕСА_1 , внаслідок чого визначено вартість спожитих послуг.

Як вже зазначалося, надання послуг з постачання теплової енергії у спірний період підтверджується розпорядження Ізюмської РДА "Про початок опалювального сезону у 2021-2022 роки" №109 від 08.10.2021, актами приймання-передачі, рахунками за спожиту теплову енергію, а також діями самого відповідача з оплати актів та рахунків за попередні місяці (жовтень, листопад 2021 року) опалювального сезону 2021-22 року, які (акти та рахунки) були сформовані Ізюмським КПТМ аналогічним чином виходячи із площі приміщень відповідача, обсягу спожитої теплової енергії та діючих тарифів у спірний період.

З матеріалів справи вбачається, що у спірний період з грудня 2021 по лютий 2022 року позивачем було надано послуги з теплопостачання у №16 по вул. Соборній у м.Ізюмі.

Згідно ст. 10 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" обсяг відповідної комунальної послуги, визначений за допомогою вузла комерційного обліку, розподіляється між усіма споживачами. При цьому для цілей розподільного обліку відповідно до цієї статті права та обов`язки споживачів поширюються також на власників майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано. Визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в такому порядку:

- загальний обсяг теплової енергії (крім обсягу теплової енергії, витраченого на приготування гарячої води, забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також приміщень, де встановлені вузли розподільного обліку теплової енергії/прилади - розподілювачі теплової енергії) розподіляється між споживачами, приміщення/опалювальні прилади яких не оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії, пропорційно до опалюваної площі (об`єму) таких споживачів.

За змістом ч.ч. 2, 3 ст. 20 Закону України "Про теплопостачання" тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб`єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво теплової енергії, у тому числі на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням альтернативних джерел енергії, на транспортування та постачання теплової енергії встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування у межах повноважень, визначених законодавством.

Таким чином, законом передбачено повноваження з встановлення тарифів на послуги з постачання теплової енергії як НКРЕКП, так і органів місцевого самоврядування у межах повноважень, визначених законодавством. Такі суб`єкти встановлюють тарифи для різного кола споживачів.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на теплову енергію (у тому числі її виробництво, транспортування та постачання), тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, на інші комунальні послуги (крім тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, тарифів на комунальні послуги, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг), побутові, транспортні та інші послуги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про державне регулювання у сфері комунальних послуг" національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг здійснює зокрема, встановлення тарифів на комунальні послуги суб`єктам природних монополій та суб`єктам господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких здійснюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Для решти суб`єктів господарювання, які не підпадають під сферу регулювання НКРЕКП, тарифи на теплову енергію та комунальні послуги встановлюються органами місцевого самоврядування.

З викладеного вбачається, що виконавчі органи сільських, селищних, міських рад встановлюють тарифи, зокрема на послуги з постачання теплової енергії, за винятком тарифів, які встановлюються НКРЕКП.

Отже, у даному випадку Ізюмська міська рада затверджує тариф для споживачів Ізюмського КПТМ.

Апеляційним судом встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Ізюмської міської ради 19.10.2021 №1087 "Про встановлення Ізюмському КПТМ тарифів на послуги з постачання теплової енергії для бюджетних установ та інших споживачів (крім населення)" встановлено Ізюмському КПТМ скориговані тарифи на послуги з постачання теплової енергії з 01.10.2021 до 30.09.2022: для інших споживачів (крім населення): одноставковий тариф на послугу з постачання теплової енергії 5167,14грн/Гкал (з ПДВ) (п. 1.2. рішення).

У той же час, рішенням Виконавчого комітету Ізюмської міської ради 12.01.2022 №0024 "Про встановлення Ізюмському КПТМ тарифів на послуги з постачання теплової енергії для бюджетних установ та інших споживачів (крім населення)" встановлено Ізюмському КПТМ скориговані тарифи на послуги з постачання теплової енергії з 01.01.2022 до 30.09.2022: для інших споживачів (крім населення): одноставковий тариф на послугу з постачання теплової енергії 7405,56грн/Гкал (з ПДВ) (п. 1.2. рішення).

Вказані рішення Виконкому Ізюмської міської ради про встановлення Ізюмському КПТМ скоригованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії є загальнодоступними та розміщенні на офіційних сайтах Міськради та позивача в розділі тарифи (https://ikptm.com.ua).

Таким чином, на підставі затверджених органом місцевого самоврядування тарифів, позивач здійснив розрахунок заборгованості відповідача за надані послуги з постачання теплової енергії за період з грудня 2021 по лютий 2022 року у розмірі 239757,47грн.

Судова колегія не приймає до уваги доводи відповідача про те, що застосовані у спірних актах тарифи не були погоджені з споживачем шляхом укладення додаткової угоди, зважаючи на те, що позивач є теплопостачальною організацією для споживачів власної зони постачання, тому тарифи для позивача на послугу з постачання теплової енергії встановлюються органом місцевого самоврядування Ізюмською міською радою, і це не залежить від волі сторін та не потребує окремого узгодження з відповідачем.

Крім того, колегія суддів зауважує, що відповідач погодився із застосуванням до договору нового тарифу не шляхом безпосереднього укладання додаткової угоди, а своїми конклюдентними діями фактичною оплатою актів за жовтень та листопад 2021 року, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями №6942 від 12.11.2021 та №7800 від 21.12.2021.

Разом з цим, у п. 6.1. договору сторони погодили, що розрахунок за теплову енергію здійснюється виключно у грошовій формі за тарифами, діючими на час розрахунків. Тобто, оплаті підлягає вартість послуг постачання теплової енергії за тарифом, який діє станом на 20 число розрахункового періоду (п. 6.3 договору) .

Як вбачається з наявних в матеріалах справи актів приймання-передачі теплової енергії за грудень 2021 лютий 2022 року, в них застосовано діючі на той час тарифи, а саме: у грудні 2021 року - 5167,14грн/Гкал, у січні лютому 2022 року - 7405,56грн/Гкал, а також враховано фактичний обсяг спожитої відповідачем теплової енергії з урахуванням площі приміщень (426,4кв.м.), займаних під об`єкти ТОВ фірма "Посад", погоджену сторонами у додатку №4 до договору.

Судовою колегією детально досліджено визначені в актах приймання-передачі теплової енергії за грудень 2021 лютий 2022 року показники нарахування вартості теплової енергії, і встановлено, що всі зазначені в них відомості відповідають умовами договору та встановленому органом місцевого самоврядування тарифу.

Доводи відповідача стосовно того, що позивачем не було підтверджено загальний обсяг споживання теплової енергії в житловому будинку АДРЕСА_1 , на підставі якого здійснюється нарахування відповідачу за спірний період виходячи із площі його приміщень, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідачем не надано детальних та обґрунтованих заперечень щодо розрахованої суми боргу.

Суд виходить з того, що у попередній до спірного періоду місяць опалювального сезону 2021-2022 роки листопад 2021 року відповідач підписав акт приймання-передачі теплової енергії від 30.11.2021, чим погодив обсяг споживання теплової енергії 8,9872 Гкал, що також перевищує обсяг спожитої ним теплової енергії за попередні періоди, зокрема, з лютого 2020 по лютий 2021 року.

В свою чергу, відповідач не надав до матеріалів справи доказів того, що за спірний період він, як споживач, не отримував від постачальника теплову енергію, або ж отримував її у меншому об`ємі, та відповідно не споживав її у спірний період.

При цьому, колегія суддів зауважує, що відповідач не був позбавлений права та можливості надати валсні докази, які б підтверджували іншу суму заборгованості або взагалі спростовували б її наявність. Зокрема, відповідач не надав документального підтвердження фактичних показників приладу комерційного обліку у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 , або акти приймання-передачі теплової енергії та рахунки інших споживачів у цьому будинку, в яких би була інша сума заборгованості в залежності від займаної ними площі в будинку.

Відповідно до п. п. 24 та 25 Правил № 630 споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Однак, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Процедура відключення приміщення від внутрішньобудинкових мереж, встановлена Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №4 від 22.11.2005.

Разом з цим, відповідачем під час розгляду справи не надано жодних належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження відключення від теплопостачання у будинку АДРЕСА_1 , а тому у відповідача існує обов`язок щодо відшкодування вартості спожитої ним теплової енергії.

При цьому, судова колегія зауважує на тому, що відповідачем не спростовано належними, допустимими та достовірними доказами відомості щодо обсягів отриманої теплової енергії, нарахування боргу, а також не надано доказів здійснення оплати останньої.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено надання відповідачу послуг з постачання теплової енергії, зважаючи на наступне:

- дійшовши висновку, що позивачем не доведено факт підписання (узгодження) з відповідачем актів прийому-передачі наданих послуг постачання теплової енергії за грудень 2021 - лютий 2022 рік, суд першої інстанції не врахував того, що навіть за відсутності таких актів, втім, при належному підтвердженні матеріалами справи факту її постачання споживачу, останній не звільняється від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію;

- позивачем надано до матеріалів справи докази оплати відповідачем послуг з постачання теплвої енергії за попередні місяці жовтень - листопад 2021 року, які беззаперечно свідчать як про надання таких послуг відповідачу упродовж опалювального сезону 2021-2022 роки, так і продовження їх надання у спірний період грудень 2021 - лютий 2022 року, оскільки в Україні опалювальний сезон триває безперервно з жовтня по березень, а відповідачем не надано доказів припинення договору чи відключення від теплової мережі;

- матеріали справи не містять та відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що ТОВ фірма "Посад" у спірний період грудень 2021 лютий 2022 року (опалювального сезону 2021-2022 року) відмовилося від споживання послуг з теплопостачання у встановленому порядку, або зверталося до позивача щодо проведення перерахунку у разі можливих неточностей приладу комерційного обліку (з урахуванням обов`язку споживача регулярного передавати показів), або з претензіями щодо невиконання Ізюмським КМТП зобов`язань щодо постачання послуг, або надання неякісних послуг суду;

- роблячи висновок, що вартість теплової енергії в сумі 239757,47грн, визначена в актах приймання-передачі теплової енергії за грудень 2021 - лютий 2022 року є необґрунтовано високою (перевищує вартість у 2020 році більше ніж в 20 разів), місцевий господарський суд залишив поза увагою обсяги споживання відповідачем теплової енергії у попередньому опалювальному сезоні 2020-2021 роки, зокрема, у березні 2021 року обсяг споживання складає 9,4302Гкал, а в опалювальному сезоні 2021-2022 року - у листопаді 2021 року відповідачем було спожито 8,9872Гкал, що (з урахуванням температури повітря в березні та листопаді) відповідає обсягу, спожитому відповідачем спірному місяці лютому 2022 року (9,7190Гкал); тобто, починаючи з березня 2021 року прослідковується поетапне збільшення обсягів спожитої теплової енергії, які (обсяги) не суттєво відрізняються від спожитих обсягів у спірному періоді; при цьому, відповідачем було підписано та повністю оплачено акти за березень та листопад 2021 року, чим підтверджено збільшення споживання теплової енергії;

- щодо висновків місцевого суду про неодноразові звернення представників відповідача до офісу позивача з проханням про роз`яснення даних актів, які (звернення) залишилися без відповіді, колегія суддів зазначає, що окрім самого лише посилання відповідача на такі звернення, матеріали справи не містять будь-якого листування з цього приводу; більш того, саме позивач звертався до відповідача з письмовими претензіями про сплату заборгованості, проте, останні були залишені без відповіді та без задоволення;

- посилання місцевого суду на відсутність доказів постачання теплоносія до приміщення ТОВ фірма "Посад" у будинку №16 по вул. Соборна у м. Ізюмі, а саме, актів готовності до опалювального періоду, колегія суддів вважає помилковими, з огляду на наявність у вільному доступі розпорядження Ізюмської РДА "Про початок опалювального сезону у 2021-2022 роки" №109 від 08.10.2021 та споживання відповідачем таких послуг у жовтні та листопаді 2021 року, що підтверджується фактичною оплатою таких послуг та останнім і не оспорюється; тобто, обставини щодо підключення будинку до опалення в опалювальному сезоні 2021-2022 року було підтверджено діями самого відповідача, який споживав та оплачував надані послуги у попердені місяці опалювального сезону 2021-2022 року.

З огляду на встановлені апеляційним господарським судом обставини та приписи законодавства, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що заборгованість у розмірі 239757,47грн за використану теплову енергію підтверджена матеріалами справи та відповідачем у встановленому порядку не спростована, відтак суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Підсумовуючи викладене, та враховуючи, що місцевий господарський суд не забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин, що мають значення для справи, та не надав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, колегія суддів вважає, що апеляційну Ізюмського КПТМ слід задовольнити, рішення Господарського суду Харківської області від 19.03.2024 у справі №922/208/24 - скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю; стягнути з ТОВ фірма "Посад" на користь Ізюмського КПТМ заборгованості за поставлену теплову енергію за період грудень 2021 лютий 2022 року в розмірі 239757,47грн.

З огляду на те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, відповідно до ч. 1 ст.129 ГПК України, витрати позивача зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 277, 282 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Ізюмського комунального підприємства теплових мереж на рішення Господарського суду Харківської області від 19.03.2024 у справі №922/208/24 задовольнити.

Рішення Господарського суду Харківської області від 19.03.2024 у справі №922/208/24 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Посад" (61121, м. Харків, вул. Владислава Зубенка, буд. 31-А; ) на користь Ізюмського комунального підприємства теплових мереж (64300, Харківська область, м. Ізюм, просп. Незалежності, буд. 33; ) заборгованість за поставлену теплову енергію за період грудень 2021 лютий 2022 року в розмірі 239757,47грн (двісті тридцять дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят сім гривень сорок сім копійок).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Посад" (61121, м. Харків, вул. Владислава Зубенка, буд. 31-А; ) на користь Ізюмського комунального підприємства теплових мереж (64300, Харківська область, м. Ізюм, просп. Незалежності, буд. 33; ) витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 3596,36грн (три тисячі п`ятсот дев`яносто шість гривень тридцять шість копійок) і витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 5394,54грн (п`ять тисяч триста дев`яносто чотири гривні п`ятдесят чотири копійки).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст. 286 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 22.07.2024.

Головуючий суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя Л.М. Здоровко

Суддя В.В. Лакіза