ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року м. Харків Справа № 913/293/24
Провадження №8/913/293/24
про стягнення 279 169 грн 49 коп.
Суддя Вінніков С.В.
Без повідомлення (виклику) представників сторін
Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгова фірма «Рудь» (далі ТОВ «ТФ «Рудь») 18.05.2024 (дата оформлення відповідного поштового відправлення) звернулося до Господарського суду Луганської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна фірма «Діана» (далі ТОВ «ТФ «Діана») про стягнення заборгованості за договором поставки від 16.11.2020 №1995-Д у сумі 266 453 грн 52 коп. та інфляційних втрат за період з березня 2023 року по березень 2024 року в сумі 12 715 грн 97 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням ТОВ «ТФ «Діана» зобов`язань за договором поставки від 16.11.2020 №1995-Д у частині своєчасної сплати поставленого товару, у зв`язку з чим позивачем відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України нараховані інфляційні втрати за період з березня 2023 року по березень 2024 року в сумі 12 715 грн 97 коп.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.05.2024 справа передана на розгляд судді Іванову А.В.
Ухвалою від 29.05.2024 задоволено самовідвід судді Іванова А.В. від розгляду справи; справу передано для здійснення повторного автоматизованого розподілу.
На підставі розпорядження керівника апарату суду від 30.05.2024 №31-р призначено повторний автоматизований розподіл справи №913/293/24.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.05.2024 справа передана на розгляд судді Віннікову С.В.
Ухвалою від 03.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач відзив на позовну заяву не подав, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення відповідного повідомлення на сайті судової влади, що підтверджується роздруківкою.
Відповідно до ч.2 ст.121 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» учасники справи, остання відома адреса місця проживання (перебування) чи місцезнаходження яких знаходиться на тимчасово окупованій території і які не мають офіційної електронної адреси, повідомляються про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень або шляхом розміщення тексту відповідного судового рішення на офіційному веб-порталі судової влади України, з урахуванням вимог, визначених Законом України «Про доступ до судових рішень», у разі обмеження доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень. З моменту розміщення такої інформації вважається, що особа отримала судове рішення.
Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» затверджений відповідний Перелік, відповідно до якого територія Рубіжанської міської територіальної громади Сєвєродонецького району Луганської області з 13.05.2022 і по теперішній час належить до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України.
Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи.
Відповідно до ч.4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Частиною 8 ст.252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Дослідивши матеріали справи, господарський суд
16.11.2020 між ТОВ «ТФ «Рудь» як постачальником та ТОВ «ТФ «Діана» як покупцем укладений договір поставки №1995-д з додатковими угодами до нього, за умовами якого постачальник зобов`язується за окремими замовленнями покупця поставити останньому продукти харчування морозиво торгових марок «Mars», «COOL BAR» (товар), а покупець зобов`язується приймати цей товар, реалізовувати його через свою торгівельну мережу і оплачувати його вартість постачальнику на умовах, визначених в цьому договорі (п.1.1 договору в редакції додаткової угоди від 21.12.2020 №1).
Поставка товару за цим договором здійснюється постачальником у відповідності з окремими замовленнями покупця, в яких повинні бути зазначені асортимент та кількість товару, необхідного для постачання покупцю (п.2.1 договору).
Відповідно до п.2.1 договору постачальник здійснює доставку товару власним транспортом та за свій рахунок на адресу, вказану у замовленні, що надійшло від покупця згідно погодженого графіку поставок товару після отримання та підтвердження замовлення. Підтвердження замовлення здійснюється усно, або будь-якими доступними засобами зв`язку: телефоном, факсом, електронним листом.
Згідно з п.3.1 договору ціни на товар вказуються у специфікаціях постачальника, які надаються покупцю до початку поставки товару і є невід`ємними частинами цього договору. У специфікаціях зазначається рекомендована ціна роздрібного продажу товару.
У відповідності до п.3.4 договору оплата покупцем поставленого за цим договором товару проводиться шляхом перерахуванням коштів на його поточний рахунок відповідно до умов додатку №1 та додатку №2 до цього договору з дати поставки партії товару. Постачальник залишає за собою право припинити відвантаження товару у випадку умов, визначених у п.2.6 договору.
Цей договір набирає чинності з дати його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2020. Якщо жодна зі сторін за 15 календарних днів до закінчення строку дії договору не повідомить письмово іншу сторону про своє бажання припинити його дію, договір вважається пролонгованим на кожен наступний календарний рік на тих же умовах (п.8.1 договору).
У додатку №1 до договору поставки сторони погодили, що оплата морозива торгової марки «Mars» та заморожених напівфабрикатів торгової марки «Garde Manger» здійснюється протягом 21 календарного дня з дати поставки товару.
У додатку №2 до договору поставки сторони погодили, що оплата товару: заморожені овочі, ягоди, фрукти та суміші марки «Рудь», торгової марки «Шеф-кухар», торгової марки «Хуторок» та торгової марки «Oerlemans», заморожені вітамінні чаї та смузі торгової марки «Рудь», заморожена перетерта ягода та пюре торгової марки «Шеф-кухар», заморожені напівфабрикати торгової марки «Рудь» та торгової марки «Хуторок», заморожене тісто торгової марки «Шеф-кухар», заморожені хлібо-булочні вироби в асортименті, картопля фрі в асортименті, здійснюється протягом 30 календарних днів з дати поставки товару.
На виконання умов договору позивачем було поставлено відповідачеві товар на суму 298 844 грн 64 коп., який відповідач не оплатив.
Указані обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.
Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України (далі ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Частиною 1 ст.173 ГК України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Згідно ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.
Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до ч.1 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За своєю правовою природою укладений між сторонами у справі договір від 16.11.2020 №1995-д є договором поставки, до якого слід застосовувати відповідні положення Господарського та Цивільного кодексів України.
Відповідно до ч.1 ст.265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Аналогічні положення передбачені і ч.1 ст.712 ЦК України.
Згідно з ч.2 ст.712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
Відповідно до ч.1 ст.222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законі інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.
Згідно із ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, тобто неналежне виконання.
При цьому суд зауважує, що у відповідності до умов п.8.1 договору строк дії договору був пролонгований, починаючи з 17.11.2021 та є діючим.
Приписами ч.1 ст.530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
У додатку №2 до договору поставки сторони погодили, що оплата товару: заморожені овочі, ягоди, фрукти та суміші марки «Рудь», торгової марки «Шеф-кухар», торгової марки «Хуторок» та торгової марки «Oerlemans», заморожені вітамінні чаї та смузі торгової марки «Рудь», заморожена перетерта ягода та пюре торгової марки «Шеф-кухар», заморожені напівфабрикати торгової марки «Рудь» та торгової марки «Хуторок», заморожене тісто торгової марки «Шеф-кухар», заморожені хлібо-булочні вироби в асортименті, картопля фрі в асортименті, здійснюється протягом 30 календарних днів з дати поставки товару.
Отже ТОВ «ТФ «Діана» мало оплатити поставлений ТОВ «ТФ «Рудь» товар у строк до 25.02.2022, проте цього не зробило.
25.07.2022 між ТОВ «ТФ «Рудь» як стороною-1 та ТОВ «ТФ «Діана» як стороною-2 укладено договір №13/07 про зарахування зустрічних однорідних вимог, у п.1 якого передбачили, що сторони визначають і погоджуються, що згідно договору поставки між ними від 16.11.2020 за №1995-Д сторона-2 має невиконане грошове зобов`язання (заборгованість) перед стороною-1 за переданий стороною-1 у власність стороні-2 товар у розмірі 298 844 грн 64 коп.
Відповідно до п.2 договору №13/07 сторони визначають і погоджуються, що згідно договору поставки між ними від 26.01.2015 за №ТФД/2-20 сторона-1 має невиконане зобов`язання (заборгованість) перед стороною-2 у розмірі 32 391 грн 12 коп.
Згідно з п.3 договору №13/07 з урахуванням того, що згідно укладених між ними зазначених вище договорів вони мають один перед одним невиконані грошові зобов`язання (заборгованість), на підставі ст.601 Цивільного кодексу України, сторони дійшли згоди про припинення зобов`язань одна перед одною шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, на суму 32 391 грн 12 коп., в тому числі ПДВ.
Отже, заборгованість відповідача за поставлений позивачем товар з урахуванням угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог за договором поставки від 16.11.2020 за №1995-Д складає 266 453 грн 52 коп.
Підсумовуючи наведене суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар за договором поставки від 16.11.2020 за №1995-Д у сумі 266 453 грн 52 коп.
Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відносно вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат за період з березня 2023 року по березень 2024 року в сумі 12 715 грн 97 коп. суд зазначає наступне.
Статтею 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, за цією нормою Цивільного кодексу України боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.
Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, наданий позивачем, суд уважає його обґрунтованим, зробленим у відповідності до даних первинних документів.
Отже, обґрунтованими та такими, що підлягають стягненню з відповідача є інфляційні втрати за період з березня 2023 року по березень 2024 року в сумі 12 715 грн 97 коп.
Відповідач позов не оспорив, доказів відсутності заборгованості суду не подав.
Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог.
Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 4 187 грн 54 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ст.129 ГПК України.
Згідно з ч.ч.4, 5 ст.240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236 238, 240, 252 ГПК України, господарський суд
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова фірма «Рудь» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна фірма «Діана» задовольнити повністю.
3. Учасники справи:
Відповідно до ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 ГПК України та порядку, визначеному ст.257 ГПК України.

Повне рішення складено 29.07.2024.

Суддя Сергій ВІННІКОВ