РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.07.2024Справа № 910/19348/23
Господарський суд міста Києва в складі: головуючого судді Г.П. Бондаренко-Легких, розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін справу №910/19348/23.

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Суми» (40004, м. Суми, вул. Реміснича, 35)

До 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Роменський Молочний Комбінат» (32312, Хмельницька обл., Кам`янець-Подільський р-н, місто Кам`янець-Подільський, вул. Сагайдачного Петра, буд. 3)

2) Приватне підприємство «Рось» (01010, м. Київ, вул. Івана Мазепи, буд. 10)

про солідарне стягнення 22 862, 02 грн

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Енера Суми» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Роменський Молочний Комбінат» та до Приватного підприємства «Рось» про солідарне стягнення з відповідачів 3 % річних та інфляційних втрат у загальному розмірі 22862,02 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням виниклого у жовтні 2022 основного зобов`язання у розмірі 413 166, 61 грн за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, що підтверджено рішенням Господарського суду міста Києва від 11.04.2023 у справі №910/1073/23.

15.01.2024 Господарський суд міста Києва, дослідивши матеріали позовної заяви, дійшов до висновку про наявність підстав для залишення її без руху, про що постановив відповідну ухвалу та встановив позивачу п`ятиденний строк з дня вручення ухвали від 15.01.2024 для усунення недоліків позовної заяви.

19.01.2024 від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, якою позивач усунув недоліки встановлені ухвалою суду від 15.01.2024.

16.02.2024 суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, в якій вирішив розгляд справи № 910/19348/23 здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Згідно з частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до частини 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

І. Фактичні обставини, що стали підставою спору (підстави позову).

10.03.2022 Приватне акціонерне товариство «РОСЬ», філія «Роменський молочний комбінат» (відповідач-2), як споживач, подало заяву-приєднання до умов публічного договору приєднання про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг - Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА СУМИ» (позивач).

За умовами зазначеного договору приєднання, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі з умовами цього договору (пункт 2.1. договору).

З метою забезпечення належного виконання договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг 18.04.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА СУМИ» (позивач), як кредитором, Приватним акціонерним товариством «РОСЬ» (відповідач-2), як боржником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Роменський молочний комбінат» (відповідач-1), як поручителем укладено договір поруки №151006/1804/4, відповідно до умов якого поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником грошових зобов`язань по договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №151006 від 10.03.2022, укладеному між кредитором та боржником, по сплаті нарахувань за активну електричну енергію з ПДВ, пені, інфляційних нарахувань, 3% річних за період з квітня 2022 року по грудень 2023 року включно (пункт 1.1. договору поруки).

Пунктами 2.1. та 2.2. договору поруки сторонами погоджено, що підставою зобов`язань забезпечених порукою згідно цього договору, є основний договір. Предметом основного договору є: постачання кредитором електричної енергії боржнику. Боржник в свою чергу зобов`язався оплачувати вартість електричної енергії з ПДВ та здійснювати інші платежі згідно з умовами основного договору та додатками до нього, які є невід`ємними його частинами.

Пунктом 3.1. договору поруки встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником зобов`язань по основному договору що своєчасної та повної сплати нарахувань за активну електричну енергію з ПДВ пені, інфляційних нарахувань, 3% річних за період з квітня 2022 року по грудень 2023 року включно, згідно умов, порядку та строків сплати, встановлених основним договором.

Пунктом 4.1. договору поруки передбачено, поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором за виконання зобов`язань по основному договору.

Так, позивач належним чином виконував умови договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та постачав відповідачу-2 електричну енергію, а останній здійснював оплату за поставлену електричну енергію.

У жовтні 2022 року відповідачем-2 було фактично спожито електричну енергію, поставлену позивачем в об`ємі 96 553 кВт*год та за яку було нараховано 563 166, 61 грн.

Зазначений об`єм та ціна відображені в рахунку-фактури №151006/0001/2 від 02.11.2023 та акті прийняття-передавання товарної продукції-активної електричної енергії, які отримав представник відповідача-2, що в свою чергу підтверджується відповідними підписами та зазначенням ПІБ в згаданих доказах.

Проте, відповідач-2 в обумовлений в договорі про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг за спожиту електричну енергію, яка поставлена позивачем в жовтні 2022 року строк по виставленому рахунку не розрахувався.

Відтак, позивач в силу умов договору поруки №151006/1804/4 від 18.04.2022 направив відповідачу-1 вимогу щодо погашення суми заборгованості за боржника, тобто за відповідача-2.

Відповідач-1, в свою чергу, 22.12.2022, 28.12.2022, 29.12.2022 здійснив часткову оплату боргу відповідача-2 по договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг в загальному розмірі 150 000, 00 грн.

З огляду на зазначене, борг відповідача-2 перед позивачем становив 413 166, 61 грн.

У зв`язку з тим, що відповідач-2 та відповідача-1 не погасили борг перед позивачем за поставлену в жовтні 2022 року електричну енергію в повному обсязі, позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача-1 та відповідача-2 з вимогою про солідарне стягнення з відповідачів 413 166, 61 грн основного боргу, а також 3% річних та інфляційні втрати.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.04.2023 у справі №910/1073/23, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2023 позовні вимоги задоволено частково. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Роменський Молочний Комбінат» та Приватного підприємства «РОСЬ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА СУМИ» заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 413 166 грн 61 коп., інфляційні втрати у розмірі 10 514 грн 81 коп. та 3% річних у розмірі 3 438 грн 49 коп.

Проте, на момент звернення позивача до суду з даним позовом, рішення від 11.04.2023 відповідачами не виконане.

За таких обставин, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів 3% річних у розмірі 10 425, 38 грн та інфляційні втрати у розмірі 12 436, 64 грн за період з 08.02.2023 по 11.12.2023.

II. Предмет позову.

Предметом позову у справі є матеріально - правові вимоги позивача до відповідача про стягнення з останнього 3% річних та інфляційні втрати за період з 08.02.2023 по 11.12.2023 у загальному розмірі 22 862, 02 грн, у зв`язку з прострочення боржниками здійснення оплати за поставлену електричну енергію.

Юридичними підставами позову є стаття 625 Цивільного кодексу України.

Фактичними підставами позову є неналежне виконання відповідачем-2 договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних в частині повної та своєчасної оплати за спожиту електричну енергію та неналежне виконання відповідачем-1 договору поруки №151006/1804/4 від 18.04.2022 в частині повного погашення суми заборгованості відповідача-2 за основним договором.

III. Доводи позивача щодо суті позовних вимог.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним:

(1) позивач на виконання умов публічного договору приєднання про постачання електричної енергії постачальником універсальних, в жовтні 2022 року поставив відповідачу-2 електричну енергії на суму 563 166, 61 грн;

(2) відповідач-2 в свою чергу в порушення умов договору не здійснив оплату за поставлену позивачем електричну енергію в жовтні 2022 року, у зв`язку з чим позивач звернувся до відповідача-1 з вимогою щодо погашення заборгованості відповідача-2 по основному договору у відповідності до умов договору поруки №151006/1804/4 від 18.04.2022;

(3) відповідач-1 в грудні 2022 року здійснив лише часткову оплату боргу у загальному розмірі 150 000, 00 грн, відтак у відповідача-2 перед позивачем наявна заборгованість у розмірі 413 166, 61 грн;

(4) позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами щодо стягнення з відповідачів основного боргу у розмірі 413 166, 61 грн та 3% річних, інфляційних втрат;

(5) Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.04.2023 у справі №910/1073/23, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2023 позовні вимоги задоволено частково та стягнуто солідарно з відповідачів 413 166, 61 грн і 3% річних, інфляційних втрат;

(6) Проте, рішення суду від 11.04.2023 відповідачами на момент звернення позивача до суду з даним позовом не виконане;

(7) У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення солідарно з відповідачів 3% річних та інфляційних втрат у зв`язку з непогашення наявного боргу по договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних.

IV. Обґрунтування вирішення спору за наявними матеріалами справи.

18.10.2023 введено в дію норми Закону №3200-ІХ від 29.06.2023, яким внесені зміни до Господарського процесуального кодексу України.

Підпунктом 1.1. пунктом 1 резолютивною частини ухвали від 16.02.2024, суд повідомив сторін по справі, що оскільки судом встановлено, що сторони по справі мають зареєстровані електронні кабінети у підсистемі Електронний суд ЄСІТС - суд вручає дану ухвалу та вручатиме будь-які інші судові рішення у даній справі учасникам справи виключно за допомогою ЄСІТС в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету.

Згідно з частиною 5 та 7 статті 6 Господарського процесуального кодексу України, суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Частиною 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України внормовано, що якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

У відповідності до пункту 17 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомуційної системи (надалі - ЄСІТС) затверджено рішенням Вищої ради правосуддя № 1845/0/15-21 від 17.08.2021, особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Пунктом 37 Положення про ЄСІТС внормовано, що підсистема «Електронний суд» забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених. До Електронних кабінетів користувачів надсилаються у передбачених законодавством випадках документи у справах, які внесені до автоматизованої системи діловодства судів (далі - АСДС) та до автоматизованих систем діловодства, що функціонують в інших органах та установах у системі правосуддя. Документи у справах надсилаються до Електронних кабінетів користувачів у випадку, коли вони внесені до відповідних автоматизованих систем у вигляді електронного документа, підписаного кваліфікованим підписом ктивномуа (підписувачів), чи у вигляді електронної копії паперового документа, засвідченої кваліфікованим електронним підписом відповідального працівника суду, іншого органу чи установи правосуддя (далі - автоматизована система діловодства).

Таким чином, ухвала про відкриття провадження у справі від 16.02.2024 була внесена до АСДС та автоматично направлена в електронні кабінети сторін по справі.

Згідно з пунктом 42 Положення про ЄСІТС у разі наявності в особи Електронного кабінету засобами ЄСІТС забезпечується надсилання до автоматизованої системи діловодства підтвердження доставлення до Електронного кабінету користувача документа у справі.

В матеріалах справи міститься підтвердження доставлення до «Електронного кабінету» Товариства з обмеженою відповідальністю «Роменський молочний комбінат» (відповідач-1) та Приватного підприємства «Рось» (відповідач-2) документа по справі в електронному вигляді, так з повідомлення про доставку електронного листа вбачається, що ухвала від 16.02.2024 по справі № 910/19348/23 доставлена в «Електронний кабінет» відповідача-1 та відповідача-2 - 19.02.2024 о 21:26.

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи. Абзацом 2 зазначеної норми врегульовано, що якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

З огляду на те, що ухвалу від 16.02.2024 відповідачі отримали 19.02.2024 о 21:26, таким чином вважається, що відповідачі отримали ухвалу в електронному кабінеті підсистеми «Електронний суд» - 20.02.2024.

В пункті 41 постанови Верховного Суду від 30.08.2022 по справі № 459/3660/21 викладена правова позиція, що довідка про доставку документа в електронному вигляді до «Електронного кабінету» є достовірним доказом отримання адресатом судового рішення.

Таким чином, ухвала про відкриття провадження у справі від 16.02.2024 була вручена відповідачам - 20.02.2024.

Приписами частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Таким чином, відповідачі належним чином повідомлені про розгляд справи № 910/19348/23, втім відзив або заяву про продовження/поновлення строку для його подання до суду не подали впродовж розумного строку, а відтак, відповідачі не скористалися наданим їм правом на подання відзиву, з огляду на що суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

V. Оцінка доказів судом та висновки суду.

З урахуванням предмету позовних вимог, їх юридичних та фактичних підстав, суд визначає, що перелік обставин, які є предметом доказування у справі, становлять обставини, від яких залежить відповідь на такі ключові питання:

- чи наявні підстави у позивача нараховувати відповідачам 3% річних та інфляційні втрат?

- чи вірно визначені позивачем періоди нарахування 3% річних та інфляційні втрат?;

- чи обґрунтовані заявлені суми до стягнення, а відтак чи підлягають позовні вимоги про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів задоволенню та в якій частині?

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, виходячи з наступного.

Позивач просить стягнути солідарно з відповідачів 3% річних у розмірі 10 425, 38 грн та інфляційні втрати у розмірі 12 436, 64 грн, що в свою чергу зумовлено простроченням відповідачем-2 здійснення повної та своєчасної оплати боргу по договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних за в жовтень 2022 року, який був предметом розгляду у справі №910/1073/23.

Оскільки, рішення Господарського суду міста Києва від 11.04.2023 у справі №910/1073/23, яким задоволено повністю позовні вимоги в частині стягнення солідарно з відповідачів основного боргу, набрало законної сили, а тому обставини встановлені в рішенні у справі №910/1073/23 в силу частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України мають преюдиційне значення для даної справи.

Так, зокрема судом в рішенні від 11.04.2023 у справі №910/1073/23 встановлена дійсність публічного договору приєднання про постачання електричної енергії до якого відповідач-2 приєднався на підставі відповідної заяви-приєднання від 10.03.2022 та договору поруки №151006/1804/4 від 18.04.2022 щодо забезпечення виконання основного договору. Встановлена наявність боргу у відповідача-2 в розмірі 413 166, 61 грн перед позивачем та обґрунтованість доведення позивачем обставин справи. Окрім цього, з висновками місцевого суду, погодився суд апеляційної інстанції.

Суд констатує, що позивачем заявлялись вимоги до відповідачі щодо солідарного стягнення 3% річних та інфляційних втрат у межах справи №910/1073/23. Проте, дані вимоги стосувались періоду з 10.11.2022 по 07.02.2023.

В межах даної справи, позивач заявляє вимоги до відповідачів щодо солідарного стягнення 3% річних та інфляційних втрат за період з 08.02.2023 по 11.12.2023.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (частина 1 стаття 625 Цивільного кодексу України).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 стаття 625 Цивільного кодексу України).

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі №703/2718/16-ц та від 19.06.2019 у справі №646/14523/15-ц).

Таким чином, у статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Як вбачається з частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України, одним з видів забезпечення виконання зобов`язання є порука.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку (частина 1 стаття 553 Цивільного кодексу України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина 1 стаття 554 Цивільного кодексу України).

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частина 2 стаття 554 Цивільного кодексу України).

В пункті 3.1. договору поруки №151006/1804/4 від 18.04.2022 сторони дійшли згоди, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником зобов`язань по основному договору щодо своєчасної та повної сплати нарахувань за активну електричну енергію з ПДВ пені, інфляційних нарахувань, 3% річних за період з квітня 2022 року по грудень 2023 року включно, згідно умов, порядку та строків сплати, встановлених основним договором.

Таким чином, порука є спеціальним заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання, чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов`язання.

У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (частина 1 стаття 543 Цивільного кодексу України).

Отже, договором поруки №151006/1804/4 від 18.04.2022 передбачено, що поручитель несе відповідальність перед кредитором в тому числі щодо сплати нарахованих 3% річних та інфляційних втрат.

Відтак, позивач надає відповідний розрахунок сум, які він просить стягнути з відповідачів.

З наданого розрахунку вбачається, що позивач нарахував відповідачам 3% річних у розмірі 10 425, 38 грн за період з 08.02.2023 по 11.12.2023.

Інфляційні втрати, позивач нарахував у розмірі 12 436, 64 грн за період з лютого по жовтень 2023.

Зазначені нарахування здійснювались на суму боргу у розмірі 413 166, 61 грн (зазначена сума підтверджена у рішенні суду від 11.04.2023 у справі №910/1073/23).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 3 статті 13 та частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 81 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідачі в свою чергу, заперечень та/або пояснень щодо вище зазначених обставин до суду не подали, а також не надали відповідні докази, які б в свою чергу могли спростувати доводи позивача.

За таких обставин, суд, здійснивши перевірку правильності здійснених розрахунків зазначає, що вони є арифметично правильними, а тому позовні вимоги позивача щодо солідарного стягнення з відповідачів 3% річних та інфляційних втрат у загальному розмірі 22 862, 02 грн підлягають задоволенню.

VI. Розподіл судових витрат.

(1) Щодо повернення надмірно сплаченої суми судового збору.

В прохальній частині позовної заяви позивач просить повернути надмірно сплачену суму судового збору у розмірі 351, 47 грн.

Як підтверджено платіжною інструкцією №76447 від 08.05.2023 позивач сплатив судовий збір у розмірі 3 035, 47 грн. Одночасно з цим ціна позову становить 22 862, 02 грн.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина 1 стаття 4 Закону України «Про судовий збір»). За подання до господарського суду, позовної заяви майнового характеру, ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 пункт 1 частина 1 стаття 4 Закону України «Про судовий збір»).

З 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2 684, 00 грн (стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік»).

Відтак, сума судового збору за даний позов становить 2 684, 00 грн.

Сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом (пункт 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір»).

У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми (частина 2 стаття 7 Закону України «Про судовий збір»).

За таких обстави, оскільки позивачем було сплачено судовий збір у більшому розмірі, ніж встановлено законом та позивач заявив відповідне клопотання про повернення надмірно сплаченого судового збору, суд доходить до висновку задовольнити зазначене клопотання та повернути позивачу надмірно сплачену суму судового збору у розмірі 351, 47 грн за платіжною інструкцією №76447 від 08.05.2023 на підставі пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір».

(2) Щодо судового збору.

Судовий збір покладається, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

За таких обставин, у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог, суд покладає судовий збір за подання позовної заяви солідарно на відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 73-77, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Суми» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Роменський Молочний Комбінат» та Приватного підприємства «Рось» про солідарне стягнення 22 862, 02 грн - задовольнити

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Роменський Молочний Комбінат» (32312, Хмельницька обл., Кам`янець-Подільський р-н, місто Кам`янець-Подільський, вул. Сагайдачного Петра, буд. 3; ідентифікаційний код: 43673167), Приватного підприємства «Рось» (01010, м. Київ, вул. Івана Мазепи, буд. 10; ідентифікаційний код: 32191954) як солідарних боржників на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Суми» (40004, м. Суми, вул. Реміснича, 35; ідентифікаційний код: 41884537) суму 3% річних у розмірі 10 425 (десять тисяч чотириста двадцять п`ять) грн 38 коп., інфляційні втрати у розмірі 12 436 (дванадцять тисяч чотириста тридцять шість) грн 64 коп. та судовий збір у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Задовольнити клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Суми» про повернення надмірно сплаченої суми судового збору.

4.1. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Енера Суми» (40004, м. Суми, вул. Реміснича, 35; ідентифікаційний код: 41884537) з Державного бюджету України надмірно сплачену суму судового збору у розмірі 351 (триста п`ятдесят одна) грн 47 коп. сплаченого за платіжною інструкцією №76447 від 08.05.2023.

4.2. Дане рішення є підставою для повернення судового збору, відповідно до статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г.П. Бондаренко - Легких