ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2024 р. Справа № 918/347/24

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Політики Н.А., за участі секретаря судового засідання Костюкович Ю.С.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вюрт-Україна"

до Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс"

про стягнення заборгованості в сумі 2 671 140 грн 55 коп.,

у судовому засіданні приймали участь:

від позивача - Коткова О.А., ордер серія АІ № 1574182 від 21.03.2024 р. (в режимі відеоконференції);

від відповідача - не з`явився.

Відповідно до частини 14 статті 8, статті 222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) при розгляді судової справи здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

У судовому засіданні 15 липня 2024 року, відповідно до частини 1 статті 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В квітні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Вюрт-Україна" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 2 671 140 грн 55 коп., з яких: 2 081 440 грн 17 коп. - основний борг, 473 394 грн 52 коп. - пеня, 58 526 грн 09 коп. - 3% річних та 57 779 грн 77 коп. - інфляційні втрати.

Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати. В позовній заяві позивачем наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи, та які складаються з судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви, в розмірі 40 067 грн 11 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000 грн 00 коп.

До позовної заяви позивачем долучено платіжне доручення від 4 квітня 2024 року № 797 про оплату судового збору за подання даної позовної заяви до Господарського суду Рівненської області в розмірі 40 067 грн 11 коп.

Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо неналежного виконання відповідачем умов Договору поставки від 27 серпня 2018 року № 10-52, а саме зобов`язань щодо здійснення в повному обсязі оплати за поставлений товар в сумі 2 081 440 грн 17 коп. в строки, встановлені умовами договору, внаслідок чого позивачем заявлено до стягнення заборгованість у спірній сумі. Крім того у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого грошового зобов`язання позивачем з посиланням на пункт 7.5. вказаного договору заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені в розмірі 473 394 грн 52 коп. Також позивачем з посиланням на ст. 625 Цивільного кодексу України заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 58 526 грн 09 коп. та інфляційних втрат в розмірі 57 779 грн 77 коп.

Ухвалою суду від 11 квітня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначити на 7 травня 2024 року на 11:20 год.

17 квітня 2024 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання 7 травня 2024 року об 11 год. 20 хв. у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою суду від 17 квітня 2024 року клопотання представника позивача Коткової Ольги Анатоліївни про участь у судовому засіданні "07" травня 2024 р. об 11:20 год. по справі № 918/347/24 задоволено та постановлено провести судове засідання в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення "VKZ" (пошук в мережі Інтернет здійснюється за посиланням: https://vkz.court.gov.ua/) (суддя Церковна Н.Ф.).

3 травня 2024 року від відповідача через систему "Електронний суд" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю забезпечити явку представника. Також в клопотанні відповідач зазначив, що після відкриття провадження у даній справі здійснив оплату заборгованості в сумі 100 184 грн 17 коп. До клопотання відповідачем додано платіжні інструкції від 1 травня 2024 року № 2506 на суму 50 184 грн 17 коп. та від 3 травня 2024 року № 2508 на суму 50 000 грн 00 коп.

Розпорядженням керівника апарату від 27 травня 2024 року № 03-04/22/2024, враховуючи відомості табеля обліку робочого часу, з метою дотримання передбаченого законодавством строку розгляду справи призначено повторний автоматизований розподіл справи № 918/347/24.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.05.2024 року справу № 918/347/24 передано судді Політиці Н.А.

Ухвалою суду від 3 червня 2024 року справу № 918/347/24 прийнято до провадження судді Політики Н.А., постановлено розгляд справи розпочати спочатку та призначити підготовче засідання на 1 липня 2024 року на 12:00 год.

3 червня 2024 року від представника позивача через систему "Електронний суд" надійшла заява від 03.06.2024 року, в якій просив забезпечити представнику Товариства з обмеженою відповідальністю "Вюрт-Україна" можливість брати участь у судовому засіданні 1 липня 2024 року на 12:00 год. та у всіх наступних судових засіданнях у даній справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 4 червня 2024 року заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Вюрт-Україна" від 03.06.2024 року задоволено та постановлено підготовче засідання у справі № 918/347/24, призначене на "01" липня 2024 року на 12:00 год., провести в режимі відеоконференції за участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Вюрт-Україна". Крім того постановлено всі подальші судові засідання у справі № 918/347/24 провести в режимі відеоконференції за участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Вюрт-Україна".

1 липня 2024 року від відповідача через систему "Електронний суд" надійшло клопотання про долучення доказів, в якому просив долучити до матеріалів справи № 918/347/24 копії платіжних інструкцій № 2506 від 01.05.2024 року та № 2508 від 03.05.2024 року на загальну суму 100 184 грн 17 коп.

1 липня 2024 року від відповідача через систему "Електронний суд" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в якому повідомляє, що здійснює всі можливі дії щодо мирного врегулювання судового спору та між Приватним підприємством "Агро-Експрес-Сервіс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вюрт-Україна" здійснюються переговори щодо мирного врегулювання судового спору та підписання мирової угоди.

Ухвалою суду від 1 липня 2024 року підготовче провадження у даній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 15 липня 2024 року.

Представник позивача у судовому засіданні 15 липня 2024 року підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач у судове засідання 15 липня 2024 року не з`явився, про дату, час і місце даного засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою за підписом відповідального працівника суду про доставку електронного листа, а саме ухвали суду від 01.07.2024 року, до електронного кабінету Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" (а.с. 138). В той час 15 липня 2024 року від відповідача через систему "Електронний суд" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в якому повідомляє що здійснює всі можливі дії щодо мирного врегулювання судового спору та представником Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" було надіслано Товариству з обмеженою відповідальністю "Вюрт-Україна" мирову угоду.

Розглянувши у судовому засіданні 15.07.2024 року вказане клопотання відповідача та врахувавши заперечення представника позивача, суд відмовив в його задоволенні, так як відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Верховний Суд вже неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на те, що повноваження щодо відкладення судового розгляду на підставі поданого учасниками судового процесу клопотання є дискреційними.

Та обставина, що відповідні повноваження суду є дискреційними не створює імунітету від перевірки належності застосування судом свого розсуду при розгляді справи на предмет відповідності такого цілям та завданням, які стоять перед судом, та в аспекті відповідності таких дій принципу верховенства права як стримуючого фактору.

При цьому будь-який законодавчий припис, що встановлює певні межі розсуду, повинен бути оцінений на предмет дотримання фундаментальних вимог верховенства права, зокрема щодо співмірності (пропорційності) тій меті, за якою законом передбачене відповідне обмеження, або яке відбулось унаслідок застосування розсуду суду.

Пропорційність є загальною умовою для вирішення всіх процесуальних питань у межах дискреційних повноважень і повинна належно застосовуватись на кожній стадії правозастосування.

Оцінюючи дотримання принципу пропорційності, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

При цьому, судова дискреція щодо оцінки обставин, які не дають можливості особі прийняти участь у судовому засіданні, на предмет їх поважності чи неповажності для цілей відкладення судового розгляду не має абсолютних меж. Суд має враховувати конкретну ситуацію та обґрунтування особи, яка просить суд відкласти судовий розгляд, відповідне обґрунтування не має бути абстрактним, а обставини, наведені у ньому, повинні бути підтверджені належною доказовою базою. Тобто реалізація відповідної дискреції суду щодо кваліфікації наведених учасником судового процесу у клопотанні про відкладення судового розгляду обставин має здійснюватися індивідуально з урахуванням принципу верховенства права. Це зумовлено тим, що сама концепція верховенства права передбачає суд як найдієвіший інструмент її застосування, адже тільки суд може вийти за межі формального права та визначити доцільне та належне регулювання в кожній конкретній ситуації. При цьому для цілей дотримання принципу верховенства права суд повинен обирати такий варіант вирішення клопотання про відкладення судового засідання, який є максимально доцільним та справедливим у відповідній ситуації, а обраний ним процесуальний наслідок розгляду відповідного клопотання, як результат реалізації наданих йому дискреційних повноважень, завжди вимагає мотивації зробленого вибору.

Будь-яких інших поважних причин відкладення розгляду справи, зокрема, необхідність подання додаткових доказів, ознайомлення з матеріалами справи відповідачем зазначено та обґрунтовано не було.

Крім того заявником не пояснено та не обґрунтовано, з яких причин представник відповідача не мав можливості прибути у судове засідання.

Таким чином, оскільки матеріали справи містять належні та допустимі докази, необхідні для вирішення судом спору у даному судовому засіданні, а відповідачем не подано обґрунтованих доказів необхідності відкладення розгляду справи, суд відмовив в задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Згідно з ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, а неявка останнього не перешкоджає розгляду цієї справи та вирішенню спору по суті, то за висновками суду справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Ухвалою суду від 15 липня 2024 року провадження у справі № 918/347/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вюрт-Україна" до Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" в частині стягнення заборгованості в сумі 100 184 грн 17 коп. закрито.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

27 серпня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Вюрт-Україна" (далі - Постачальник) та Приватним підприємством "Агро-Експрес-Сервіс" (далі - Покупець) укладено Договір поставки № 10-52 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору, Постачальник зобов`язується постачати та передавати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується своєчасно оплачувати та приймати продукцію Wurth (далі - товар) на умовах даного договору.

Згідно з п. 1.2. Договору, поставка товару здійснюється окремими партіями. Найменування, асортимент, кількість та вартість (ціна) товару на поставку кожної окремої партії товару визначається сторонами в специфікаціях (додатках до договору, які є його невід`ємними частинами).

Відповідно до п. 1.3. Договору, за згодою сторін одноразова поставка товару на суму, що не перевищує 30 000,00 грн. з ПДВ може здійснюватися без укладення Специфікації. В такому випадку найменування, асортимент, кількість та вартість (ціна) товару в гривнях визначається сторонами в погоджених рахунках (далі - рахунок), які є невід`ємною частиною договору. Погодження рахунку зі сторони Покупця здійснюється шляхом його повної або часткової оплати та/або надання доручення Покупцем на отримання товару згідно рахунку і отримання товару по видатковій накладній.

Відповідно до п. 1.4. Договору найменування, асортимент, кількість та вартість (ціна) товару, що передається згідно видаткової накладної (видаткових накладних) повинні повністю відповідати найменуванню, асортименту, кількості та вартості (ціні) товару, що визначені у рахунку на замовлений товар. Підписання повноважним представником Покупця видаткової накладної вважається погодженням між сторонами усіх істотних умов купівлі-продажу товару, крім випадків отримання товару, що не передбачений у рахунку.

Поставка та передача партії товару здійснюється протягом 5 робочих днів з моменту затвердження замовлення Постачальником і підписання сторонами Специфікації, якщо інший строк не узгоджено сторонами у Специфікації (п. 2.1. Договору).

Поставка товару здійснюється на умовах DDP склад Покупця (далі - місце призначення) відповідно до Інкотермс 2010. Датою поставки товару вважається дата фактичної передачі товару Покупцю та підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної (п. 2.3. Договору).

Відповідно до п. 5.1. Договору, розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дати поставки відповідної партії товару до місця призначення і підписання сторонами видаткової накладної.

Платежі здійснюються на рахунок Постачальника, вказаний в договорі. Обов`язки Покупця по сплаті відповідної суми грошових коштів вважаються виконаними з моменту зарахування такої суми на рахунок Постачальника (п. 5.4. Договору).

Відповідно до п. 7.5. Договору, у випадку порушення встановлених договором та Специфікаціями строків оплати товару, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від вартості товару за кожен день прострочення.

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2019 року (п. 11.1. Договору).

У випадку, якщо за 15 календарних днів до закінчення чергового строку дії цього Договору жодна із сторін письмово не повідомить іншу сторону про бажання (намір) припинити дію цього договору, цей договір вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік на тих же умовах (п. 11.2. Договору).

17 вересня 2019 року між сторонами укладено Додаткову угоду № 1, відповідно до якої сторони дійшли згоди про зміну порядку розрахунків, у зв`язку з чим погодили нову редакцію п. 5.1. Договору: "Розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 60 (шестидесяти) календарних днів з дати поставки відповідної партії товару до місця призначення і підписання сторонами видаткової накладної.".

30 грудня 2020 року між сторонами укладено Додаткову угоду, відповідно до якої пункт 11.1. Договору викладено в наступній редакції: "Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2024 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.".

15 липня 2020 року між сторонами укладено Додаткову угоду № 2, відповідно до якої сторони дійшли згоди про зміну порядку розрахунків, у зв`язку з чим погодили нову редакцію п. 5.1. Договору: "Розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 120 (сто двадцяти) календарних днів з дати поставки відповідної партії товару до місця призначення і підписання сторонами видаткової накладної.".

На виконання умов Договору позивачем у період з 12.10.2022 року по 28.04.2023 року було поставлено відповідачу товар на загальну суму 2 123 910 грн 48 коп. з ПДВ, що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними.

Відповідач здійснив часткову оплату за поставлений позивачем товар в розмірі 42 470 грн 31 коп., вартість поставленого товару в розмірі 2 081 440 грн 17 коп. залишилась не оплаченою, що стало підставою для звернення з даним позовом про стягнення з відповідача суми основного боргу, а також нарахованих на суму боргу пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

Згідно з ч. 2 п. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України) майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до частини першої статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Як було зазначено вище, на виконання умов Договору позивачем було передано, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 2 123 910 грн 48 коп., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними.

Умовами пункту 5.1. Договору визначено, що розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 120 (сто двадцяти) календарних днів з дати поставки відповідної партії товару до місця призначення і підписання сторонами видаткової накладної.

Відповідач здійснив часткову оплату за поставлений позивачем товар в розмірі 42 470 грн 31 коп.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач взяті на себе зобов`язання щодо оплати наданих послуг не виконав та на момент звернення позивача з даним позовом до суду заборгованість відповідача перед позивачем становила 2 081 440 грн 17 коп.

Судом встановлено, що після звернення позивача до суду з цим позовом, відповідачем було перераховано на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вюрт-Україна" 100 184 грн 17 коп., що підтверджується платіжними інструкціями від 1 травня 2024 року № 2506 на суму 50 184 грн 17 коп. та від 3 травня 2024 року № 2508 на суму 50 000 грн 00 коп.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Ухвалою суду від 15 липня 2024 року провадження у даній справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 100 184 грн 17 коп. закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Відтак, за відповідачем станом на день розгляду справи обліковується заборгованість за Договором поставки від 27 серпня 2018 року № 10-52 в розмірі 1 981 256 грн 00 коп.

Матеріали справи не містять жодних доказів оплати вартості поставленого товару на суму 1 981 256 грн 00 коп. (з розрахунку 2 081 440,17-100 184,17).

Всупереч вимог статті 13 та статті 74 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень) відповідач доказів на спростування викладених обставин не надав.

У зв`язку з цим суд приходить до висновку про наявність у справі достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача боргу за Договором у розмірі 1 981 256 грн 00 коп.

Щодо заявлених позивачем до стягнення з відповідача пені в розмірі 473 394 грн 52 коп., 3% річних в розмірі 58 526 грн 09 коп. та інфляційних втрат в розмірі 57 779 грн 77 коп. суд зазначає наступне.

Суд вважає, що зазначені суми нараховані позивачем відповідачеві обґрунтовано. Підставами такого висновку є наступне.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (частини перша статті 216 ГК України).

Пеня за порушення строку виконання зобов`язання встановлена пунктом 7.5. Договору відповідно до якого у випадку порушення встановлених договором та Специфікаціями строків оплати товару, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від вартості товару за кожен день прострочення.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наведені вище норми права та встановлені судом обставини, а саме факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, свідчать про правомірність нарахування відповідачеві пені, 3% річних та інфляційних витрат.

З огляду на вимоги статей 79, 86, частини п`ятої статті 236, статті 237 ГПК України, господарський суд у вирішенні спору має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки пені, 3% річних та інфляційних втрат суд вважає, що надані розрахунки є арифметично вірними.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За результатами з`ясування обставин, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, а також перевіривши суми заявлених до стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вюрт-Україна" до Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" про стягнення 1 981 256 грн 00 коп. основного боргу, 473 394 грн 52 коп. пені, 58 526 грн 09 коп. 3% річних, 57 779 грн 77 коп. інфляційних втрат є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача судові витрати. Зокрема в позовній заяві позивачем наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи, та які складаються з судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви, в розмірі 40 067 грн 11 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000 грн 00 коп.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу з 1 січня складає 3 028 грн 00 коп.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом 2147 до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" включено частину третю, відповідно до якої при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (підп. "б" підпункту 1 п. 17 § 1 розділу 4).

Особи, які після 04.10.2021 року подають до суду документи через підсистему "Електронний суд", мають правомірні очікування, що розмір судового збору буде розрахований із застосуванням понижуючого коефіцієнта 0,8. (Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 916/228/22, Провадження № 12-26гс22).

Враховуючи, що позивачем заявлено одну вимогу майнового характеру, за яку судовий збір становить 1,5 відсотка ціни позову, та позовну заяву подано через систему "Електронний суд", відповідно останній зобов`язаний був сплатити при поданні позову до суду, судовий збір в розмірі 32 053 грн 69 коп., так як у даному випадку застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (2 671 140,55*1,5*0,8).

До позовної заяви позивачем долучено платіжне доручення від 4 квітня 2024 року № 797 про оплату судового збору за подання даної позовної заяви до Господарського суду Рівненської області в розмірі 40 067 грн 11 коп.

Таким чином, Товариством з обмеженою відповідальністю "Вюрт-Україна" внесено судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом (наразі є переплата судового збору в розмірі 8 013 грн 42 коп.).

Відтак, судом береться до уваги судовий збір в сумі 32 053 грн 69 коп.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

З урахуванням внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, позивачу підлягає поверненню судовий збір в сумі 8 013 грн 42 коп.

За таких обставин, суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернутися з відповідним клопотанням про повернення судового збору у зв`язку з внесенням судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Крім того пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Ухвалою суду від 15 липня 2024 року провадження у даній справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 100 184 грн 17 коп. закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Оскільки суд дійшов висновку про закриття провадження у даній справі в частині стягнення заборгованості в розмірі 100 184 грн 17 коп., у зв`язку із відсутністю предмета спору, то судовий збір в цій частині підлягає поверненню позивачу, а саме в сумі 1 202 грн 21 коп.

За таких обставин, позивач не позбавлений права звернутися з відповідним клопотанням про повернення судового збору, про що було зазначено судом в ухвалі суду від 15.07.2024 року.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на зазначене, враховуючи, що позов визнано обґрунтованим судом в повному обсязі, судові витрати у справі по сплаті судового збору в розмірі 30 851 грн 48 коп. покладаються на відповідача у справі (з розрахунку 40 067,11-8 013,42-1 202,21).

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, Товариством з обмеженою відповідальністю "Вюрт-Україна" не надано докази, що підтверджують розмір понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000 грн 00 коп., а відтак судом не вирішується питання щодо понесених позивачем вказаних судових витрат при прийнятті рішення.

Керуючись ст. ст. 73-79, 91, 123, 129, 178, 202, 222, 233, 236-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" (35112, Рівненська обл., с. Ярославичі, вул. Шкільна, буд. 50, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вюрт-Україна" (04050, м. Київ, вул. Іллєнка Юрія, буд. 12, ) 1 981 256 (один мільйон дев`ятсот вісімдесят одну тисячу двісті п`ятдесят шість) грн 00 коп. - основного боргу, 473 394 (чотириста сімдесят три тисячі триста дев`яносто чотири) грн 52 коп. - пені, 58 526 (п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот двадцять шість) грн 09 коп. - 3% річних, 57 779 (п`ятдесят сім тисяч сімсот сімдесят дев`ять) грн 77 коп. - інфляційних втрат та 30 851 (тридцять тисяч вісімсот п`ятдесят одну) грн 48 коп. - витрат по оплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 25 липня 2024 року.

Суддя Політика Н.А.