ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2024 року м.Дніпро Справа № 904/991/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чус О.В. - (доповідача),

судді: Дармін М.О., Кощеєв І.М.

Секретар судового засідання: Солодова І.М.

За участю:

Представник позивача: Шахов Д.А. (в залі суду) адвокат

Представник відповідача: Киричок І.М. (в залі суду) - самопредставництво

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2024 (повний текст ухвали складено 12.03.2024, суддя Мельниченко І.Ф.) у справі № 904/991/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро", смт Царичанка, Дніпропетровська область

до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, м.Дніпро

про стягнення збитків в сумі 349 983,33 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення зі Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків збитків в сумі 349 983,33 грн. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2024 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро" до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про стягнення збитків в сумі 349 983,33 грн, через те, що розгляд вказаного позову віднесений до юрисдикції адміністративних судів.

Не погодившись з зазначеною ухвалою, через систему «Електронний суд», Товариство з обмеженою відповідальністю "Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро", звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2024; справу передати до Господарського суду Дніпропетровської області для подальшого розгляду позову Товариство з обмеженою відповідальністю "Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро" про стягнення з Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків збитків в сумі 349 983,33 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що предметом позову по справі № 904/991/24 було стягнення зі Східного міжрегіонального управлінні ДПС по роботі з великими платниками податків (Код ЄДРПОУ -- 43968079) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛКОГОЛЬНО-БЕЗАЛКОГОЛЬНИЙ КОМБІНАТ ДНІПРО» (код ЄДРПОУ - 36710304) збитки в розмірі 349 983,33грн.

Так, 01.12.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛКОГОЛЬНО- БЕЗАЛКОГОЛЬНИЙ КОМБІНАТ ДНІПРО» та Павлоградською філією Приватного підприємства «Харт-Трейд» укладено договір поставки № 0112.

На виконання умов Договору поставки Покупець надав Постачальнику заявку на поставку Товару, а саме горілка «Класична», ТМ «Колос», 0,5л., 40о, в кількості 22 пляшки загальною вартістю 2 099 900,00 грн.

Поставка Товару в кількості 22 000 пляшок горілки «Класична», ТМ «Колос», 0,5л., 40о загальною вартістю 2 099 900,00грн. відбулася 20.12.2023р., що підтверджує видаткова накладна № 1543 від 20.12.2023р.

Покупець здійснив розрахунок за отриманий Товар 20.12.2023р. в сумі 2 099 900,00грн., доказом чого є платіжна інструкція № 1619 від 20.12.2023р.

За фактом поставки Товару, 20.12.2023р. Позивачем була виписана та відправлена на реєстрацію податкова накладна № 697.

У квитанції про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 20.12.2023 року сформованої о 16:44 год в ЄРПН зареєстрованої за номером зазначено: «Документ збережено. Реєстрація зупинена. Відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, реєстрація ПН/РК від 20.12.2023 року № 697 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. ПН складена та подана платником податку, який відповідає п.8 Критеріїв ризиковості платника податку».

21.12.2023 Позивач від Покупця отримав претензію на суму 349 983,33грн. Відповідно до претензії Покупець вимагав сплатити Позивача суму неустойки в зв`язку з відсутності реєстрації останнім податкової накладної в ЄРПН в строк, який передбачений п. 201.1. ст. 201 Податкового кодексу України.

21.12.2023 Позивач сплатив Покупцю неустойку в сумі 349 983,33грн. на виконання п.6.5. Договору поставки та претензії від 21.12.2023, що підтверджує платіжна інструкція № 9458 від 21.12.2023.

Скаржник наполягає, що даний спір про стягнення збитків зі Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків відноситься до розгляду в порядку господарського судочинства, ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2024р. по справі № 904/991/24 є такою, що винесена з порушенням норм процесуального права України.

Згідно до протоколу автоматичногорозподілу судової справи між суддямивід 25.03.2024 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Дармін М.О., Кощеєв І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.03.2024 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 904/991/24. Доручено Господарському суду Дніпропетровської області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 904/991/24.

05.04.2024 матеріали справи надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.04.2024 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2024 у справі № 904/991/24- залишено без руху. Рекомендовано скаржнику усунути недоліки апеляційної скарги, а саме: подати до апеляційного суду належні докази сплати судового збору, надавши строк 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків.

18.04.2024 від представника скаржника до Центрального апеляційного господарського суду надійшло клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги, яким долучено до матеріалів скарги платіжну інструкцію від 17.04.2024 про сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.04.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2024 у справі № 904/991/24. Розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні на 10.07.2024 о 11 год. 40 хв.

14.05.2024 від відповідача до Центрального апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначено про те, що у позовній заяви ТОВ «АБК ДНІПРО» заявлено вимоги щодо стягнення збитків, завданих Позивачу протиправною бездіяльністю Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, на підставі статей 11, 16, 22, 1166, 1173 Цивільного кодексу України, статті 147, 224 Господарського кодексу України та статей 5, 21 Кодексу адміністративного судочинства України.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

У даній справі Позивач посилається, що у зв`язку з неправомірними діями контролюючого органу щодо зупинення реєстрації податкової накладної № 697 від 20.12.2023, останній поніс збитку у розмірі 349 983,33 грн.

Отже, Позивач хоче стягнути з контролюючого органу збитки, які він нібито поніс у зв`язку з неправомірними діями контролюючого органу, але до контролюючого органу Позивач не звертався, рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відсутнє.

Таким чином, у справі №904/991/24 Позивачем не доведено наявності усіх необхідних елементів складу цивільного правопорушення для відшкодування шкоди, а саме неправомірних дій Відповідача та відповідно причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, наявність яких мав довести Позивач.

Відповідач наполягає, що ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2024 року у справі №904/991/24, прийнята з правильним застосуванням норм матеріального та з додержанням норм процесуального права, що є підставою для залишення судом апеляційної інстанції апеляційної скарги без задоволення, а ухвалу без змін.

В судовому засіданні 10.07.2024 оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Колегія суддів розглянула матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухала присутніх представників сторін в судовому засіданні, перевірила законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та дійшла до наступного висновку.

Предметом позову у даній справі є вимоги позивача/ТОВ «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро" про стягнення зі Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків - збитків в сумі 349 983,33 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ТОВ "Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро" вказує на те, що Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків неправомірно прийнято рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку, що стало підставою для зупинення реєстрації податкової накладної № 697 від 20.12.2023 в Єдиному реєстрі податкових накладних, у зв`язку з чим підприємством позивача понесені збитки.

За висновками суду першої інстанції, заявлені позивачем вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками з наступних підстав.

Спірним є питання визначення підвідомчості цього спору господарській чи адміністративній юрисдикції.

З огляду на пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Поняття "суд, встановлений законом" стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність (пункт 24 рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України", заяви №29458/04 та №29465/04).

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (стаття 125 Конституції України).

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародне і національне законодавство передбачає принцип спеціалізації судів.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наводила критерії розмежування судової юрисдикції. Такими критеріями є передбачені законом умови, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, як-то: суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка у законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 127/21764/17, від 23.03.2021 у справі № 367/4695/20).

Критеріями відмежування справ господарської юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Частиною другої статті 4 ГПК України визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно із закріпленими в пункті 6 частини першої статті 20 зазначеного Кодексу правилами господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно зі статтею 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

За змістом частини п`ятої статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом із тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Колегія суддів враховує, що у справі, що розглядається, у позовній заяви ТОВ «АБК ДНІПРО» заявлено вимоги щодо стягнення збитків, завданих Позивачу протиправною бездіяльністю Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, на підставі статей 11,16,22,1166,1173 Цивільного кодексу України, статті 147, 224 Господарського кодексу України та статей 5, 21 Кодексу адміністративного судочинства України.

Хоча обов`язок позивача/постачальника зареєструвати податкову накладну є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, але у разі визначення такого обов`язку у господарському договорі такий обов`язок стає також господарсько-договірним зобов`язанням перед покупцем, і саме невиконання цього обов`язку може завдати покупцю збитків.

Частиною п`ятою статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Таким чином, єдиним винятком у вищевказаній нормі, що визначає юрисдикцію адміністративних судів з розгляду спорів про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, є об`єднання таких вимог з вимогою про вирішення публічно-правового спору.

Разом з тим господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності, а також спори, пов`язані з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктом публічно-правових відносин, - за умови, що такі вимоги не об`єднуються з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб`єктним складом підпадають під дію статті 4 ГПК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові КГС у справі № 916/3322/19 від 26.01.2022 року.

З`ясування характеру правовідносин, що виникли між сторонами, зміст прав та обов`язків у цих правовідносинах і їх суб`єктний склад, встановлення, чи об`єднана вимога про відшкодування шкоди з вимогою вирішити публічно-правовий спір і чи за своїм суб`єктним складом підпадає під дію статті 4 ГПК України, має значення для правильного визначення в порядку якого судочинства має вирішуватись даний спір, оскільки вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної, зокрема, протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства (частина п`ята статті 21 КАС України). Близького за змістом висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 15.03.2018 у справі № 461/1930/16-ц, від 27.02.2019 у справі №405/4179/18, від 05.06.2019 у справі № 454/1690/16, від 14.04.2020 у справі №925/1196/18.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції про те що даний спір не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства. Обставини справи, викладені в позовній заяві, свідчать про те, що на вирішення суду переданий приватноправовий спір, який виник із цивільно-правових відносин (зокрема щодо відшкодування шкоди Державою), регулюється Цивільним кодексом України та має вирішуватись, за суб`єктним складом, у порядку господарського судочинства.

З огляду на наведене, з урахуванням суб`єктного складу сторін, даний спір у цій справі має вирішуватися за правилами господарського судочинства.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом не наведено достатньо обґрунтованих підстав для відмови у відкритті провадження у справі, а тому ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2024 у справі № 904/991/24 слід скасувати та справу направити для продовження розгляду до Господарського суду Дніпропетровської області.

Згідно ч. 3 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Отже, справа підлягає передачі на розгляд до суду першої інстанції.

Судові витрати за подання апеляційної скарги підлягають розподілу судом першої інстанції за результатами вирішення спору по суті.

Керуючись ст. ст. 129, 271, 275, 277, 280-284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2024 у справі № 904/991/24 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2024 у справі № 904/991/24 скасувати.

Матеріали справи №904/991/24 передати на розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 23.07.2024 року.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя М.О.Дармін

Суддя І.М.Кощеєв