ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2024 Справа № 914/2554/23

За первісним позовом: Приватного підприємства "Пасічний заїзд", м. Львів

до відповідача: Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз", м. Львів

про визнання протиправним та скасування рішення комісії з розгляду акту про порушення, скасування здійсненого донарахування

За зустрічним позовом: Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз", м. Львів

до відповідача: Приватного підприємства "Пасічний заїзд", м. Львів

про стягнення вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу у розмірі 3 401 507,74 грн

Суддя Наталія Мороз

за участю секретаря судового засідання Соломії Дицької

Представники:

Від позивача за первісним позовом: В. Новосядло, М. Юринець

Від відповідача за первісним позовом: Я. Турчиняк

Суть спору:

Позовну заяву подано Приватним підприємством "Пасічний заїзд" до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" про визнання протиправним та скасування рішення комісії з розгляду акту про порушення, скасування здійсненого донарахування.

Ухвалою суду від 28.08.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 11.09.2023 задоволено заяву Приватного підприємства "Пасічний заїзд" про продовження процесуального строку і продовжено встановлений ухвалою Господарського суду Львівської області від 28.08.2023 процесуальний строк на усунення недоліків поданої до господарського суду позовної заяви на 10 днів з 12.09.2023.

Ухвалою від 25.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; відмовлено в задоволенні клопотання Приватного підприємства "Пасічний заїзд" про витребування доказів; підготовче засідання призначено на 17.10.2023.

17.10.2023 в судовому засіданні оголошено перерву до 07.11.2023, про що представники сторін ознайомлені під розписку.

17.10.2023 Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» через службу діловодства господарського суду подано зустрічний позов до Приватного підприємства "Пасічний заїзд" про стягнення вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу у розмірі 3 401 507,74 грн.

Ухвалою суду від 23.10.2023 зустрічну позовну заяву Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» залишено без руху та надано позивачу за зустрічним позовом строк для усунення виявлених недоліків.

07.11.2023 підготовче засідання відкладено на 28.11.2023, про що відповідача повідомлено в порядку ст. 121 ГПК України.

Ухвалою суду від 08.11.2023 зустрічну позовну заяву Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» до Приватного підприємства "Пасічний заїзд" про стягнення вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу у розмірі 3 401 507,74 грн - прийнято для спільного розгляду з первісним позовом; вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом; розгляд справи призначено на 28.11.2023.

28.11.2023 в судовому засіданні оголошено перерву до 19.12.2023, про що представники сторін ознайомлені під розписку.

Ухвалою суду від 19.12.2023 продовжено підготовче провадження та відкладено підготовче засідання на 23.01.2024.

23.02.2024 та 13.02.2024 в судових засіданнях оголошено перерву, про що представники сторін ознайомлені під розписку.

Ухвалою суду від 13.03.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 02.04.2024.

02.04.2024 в судовому засіданні оголошувалась перерва до 30.04.2024, про що представники сторін ознайомлені під розписку.

Ухвалою суду від 30.04.2024 повернуто справу № 914/2554/23 на стадію підготовчого провадження; витребувано у Акціонерного товариства "Оператор газорозподільчої системи "Львівгаз" документи, які підтверджують повноважність комісії від 14.06.2023, яким затверджено Акт про порушення № 002696 від 04.05.2023 (накази про прийняття на роботу, посадові інструкції, тощо); підготовче засідання призначено на 14.05.2024.

14.05.2024 підготовче засідання відкладено на 28.05.2024, про що позивача за первісним позовом повідомлено в порядку ст. 121 ГПК України.

Ухвалою суду від 28.05.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 20.06.2024.

20.06.2024 судом розпочато розгляд справи по суті. В судовому засіданні оголошувалась перерва до 16.07.2024, про що представники сторін ознайомлені під розписку.

15.07.2024 через систему «Електронний суд» позивачем за первісним позовом подано заяву про компенсацію понесених витрат на професійну правничу допомогу.

16.07.2024 в судовому засіданні оголошувалась перерва до 17.07.2024, про що представники сторін ознайомлені під розписку.

17.07.2024 через систему «Електронний суд» відповідачем за первісним позовом подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В судове засідання 17.07.2024 представники позивача за первісним позовом з`явились, вимоги за первісним позовом підтримали, щодо зустрічного позову заперечили.

Представник відповідача за первісним позовом в судове засідання з`явився, дав пояснення по суті спору, в первісному позові просить відмовити, зустрічний позов просить задоволити.

Позиція позивача за первісним позовом, відповідача за застрічним позовом.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 04.05.2023 представниками АТ "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" за участі представника ПП "Пасічний заїзд", складено акт про порушення № LV 002696, відповідно до якого, на об`єкті позивача встановлено порушення, передбачене Розділом XI Глава 2 п. 1 п.п.З та Розділу XI Глава 2 п. 1 п.п.5 Кодексу ГРС, а також знято лічильник та скеровано його на експертизу.

08.05.2023 у приміщенні AT «Львівгаз», відбулась експертиза ЗВТ та/або пломби, оформлена актом № 1066, згідно якого виявлено втручання в роботу ЗВТ.

В подальшому, позивачем отримано від відповідача запрошення на комісію з розгляду актів про порушення № 2 від 02.06.2023. На виконання вимог зазначеного запрошення, представники ПП «Пасічний заїзд» прибули на засідання комісії з розгляду акту № LV 002696, де їм в дистанційному режимі було повідомлено, що такий акт комісією АТ "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" затверджений.

У липні 2023 року позивачем, засобами поштового зв`язку, отримано повідомлення від 22.06.2023 про затвердження комісією рішення з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу ГРС, проведення нарахування обсягів спожитого газу та перерахунків споживачами природного газу. Вказаним рішенням комісії затверджений акт про порушення № LV 002696 від 04.05.2023, а також надісланий рахунок на оплату № 63085758 від 20.06.2023 на суму 3 401 507, 74 грн зі сплати донарахованого об`єму природного газу.

Позивач за первісним позовом вважає вказане рішення протиправним, прийнятим неуповноваженим складом комісії, а суми зі сплати необлікованого об`єму природного газу такими, що нараховані із порушенням норм чинного законодавства.

Зокрема, позивачем зазначено про те, що будь-якого акту-розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості при затвердженні рішення, як це передбачено п. 11 Розділу 5 Кодексу ГРС, не було надано, як і не було отримано самого рішення від 14.06.2023 про затвердження акту про порушення. Вказав на відсутність причинно-наслідкового зв`язку між ймовірним втручанням в ЗВТ з боку позивача та наслідками, які настають за наявності такого правопорушення. Зазначив також, що лічильник газу типу GALLIUS G-4, щодо якого проводилась експертиза - проходить періодичну повірку у строки, визначені законодавством України, жодних порушень виявлено не було. Звернув увагу, що у складі комісії, яка проводила експертизу ЗВТ був відсутній юрист, що суперечить Кодексу ГРС; на протоколі щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу відсутній підпис споживача. Крім того, зазначив, що під час проведення експертизи, представником позивача здійснювався власний відеозапис, з якого видно втручання представниками відповідача у складі експертної комісії, сторонніми предметами у ЗВТ позивача, зокрема, викрутками та ін, що могло призвести до пошкодження цілісності лічильного механізму та корпусу ЗВТ.

Покликається також на неналежне повідомлення відповідачем представника органу НКРЕКП про засідання комісії з розгляду актів про порушення. Також вказав, що як вбачається із протоколу № 280/06 від 14.06.2023, жодного працівника Оператора ГРМ зі складу інженерно-технічного персоналу та юристів - з присутніх не було і таке рішення не підписували, а отже, це зумовлює неправомірність прийняття АТ "Львівгаз" спірного рішення, яким було здійснено донарахування плати ПП "Пасічний заїзд" за газ за календарний рік у розмірі 3 401 507,74 грн.

Вимогу за зустрічним позовом вважає безпідставною посилаючись на те, що акт про порушення № 002696 від 04.05.2023 та акт експертизи ЗВТ від 08.05.2023 № 1066 не відповідають вимогам чинного законодавства. Крім того зазначив, що відповідачем здійснено донарахування природного газу за період один календарний рік, а саме: з 04.05.2022 по 04.05.2023, проте, у відповідності до вимог Кодексу ГРС, за порушення, зазначені в акті № 002696 від 04.05.2023 встановлений строк здійснення донарахування 6 місяців. У задоволенні зустрічного позову просить відмовити.

Позиція відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом.

Вказав, що ПП "Пасічний заїзд" допущено несанкціонований відбір природного газу, шляхом несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, що зафіксовано в акті про порушення № LV 002696 від 04.05.2023. Зазначеним актом встановлено також порушення п.п.5 п.1 Глави 2 Розділу XI Кодексу ГРС, а саме - несанкціоноване підключення газових приладів, внаслідок якого перевищується діапазон обчислення вузла обліку (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення вузла обліку).

Протоколом щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу № 001094 від 04.05.2023 лічильник газу, встановлений у споживача, було направлено на експертизу, а замість нього встановлено ПЛГ з підмінного фонду типу Metrix G-4 № 092466, пломба № 37101988.

Актом експертизи ЗВТ та/або пломби № 1066 від 08.05.2023 встановлено пошкодження, які свідчать про несанкціоноване втручання та вплив на роботу лічильного механізму.

Враховуючи наведене, споживачу проведено нарахування необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, що прямо передбачено п. 3 глави 2 розділу XI Кодексу ГРС.

Покликання позивача на відсутність у складі комісії, яка проводила експертизу ЗВТ юриста вважає надмірним формалізмом, оскільки права споживача жодним чином порушені не були, оскільки при здійсненні експертизи обов`язковою є наявність експерта-метролога, котрий своїми спеціальними знаннями виявляє і підтверджує факт здійснення втручання. Відсутність в складі комісії з розгляду актів про порушення інженерно-технічного персоналу пояснив тим, що жодний нормативно-правовий документ (закон чи підзаконний НПА) не містить визначення хто є інженерно-технічним персоналом. Крім того, вважає, що така підстава позову, як неповноважний склад комісії не було вказано позивачем у позовній заяві, відтак, справа № 914/2554/23 має розглядатися судом лише в межах підстав, заявлених ПП «Пасічний заїзд» у позовній заяві, а саме - відсутність складу правопорушення. Інші обставини в предмет доказування не входять, заяв про зміну предмета позову позивачем за первісним позовом не подавалось.

З огляду на вищенаведене, просить суд стягнути з позивача за первісним позовом розмір необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу у розмірі 3 401 507,74 грн. У задоволенні первісного позову просить відмовити.

Обставини справи.

Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" (відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом) надається Приватному підприємству "Пасічний заїзд" (позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом) послуга з розподілу природного газу на підставі типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕ КП від 30.09.2015 № 2498, який укладений між сторонами, шляхом підписання заяви приєднання № 09420DN396AP016 від 01.01.2016.

16.05.2017 представниками ЛД ВОВОГ УЕГГ м. Львова, в присутності споживача ПП «Пасічний заїзд», за адресою Пасічна, 43 проведено встановлення ПЛГ типу Gallus G4, заводський № 051879130, з показником 93711 м3, вхідний патрубок опломбовано пломбою та встановлено захисну стрічку, що підтверджується актом встановлення ПЛГ після повірки (експертизи, ремонту) на підприємствах (організаціях).

09.05.2022 представниками ЛД ВОВОГ УЕГГ м. Львова, в присутності споживача ПП «Пасічний заїзд», за адресою Пасічна, 43 демонтовано на періодичну повірку лічильник газу типу Gallus G4, заводський № 051879130. Замість знятого лічильника встановлено підмінний ПЛГ, що підтверджується актом про демонтаж лічильника газу (ЕПЛГ) на періодичну повірку встановленого на підприємстві (організації).

13.05.2022 представниками ЛД ВОВОГ УЕГГ м. Львова, в присутності споживача ПП «Пасічний заїзд», за адресою Пасічна, 43 проведено встановлення ПЛГ типу Галлус G4, заводський № 051879130, з показником 13787,61 м3, вхідний патрубок опломбовано пломбою та встановлено захисну стрічку, що підтверджується актом встановлення ПЛГ після повірки (експертизи, ремонту) на підприємствах (організаціях).

04.05.2023 працівниками АТ "Львівгаз", о 15:06 год, за адресою: м. Львів, вул. Пасічна, 43 за участю директора підприємства споживача, складено акт про порушення № LV002696, відповідно до якого, у ПП «Пасічний заїзд» виявлено порушення, передбачені Розділом XI Главою 2 п.1 п.п.3 та Розділом XI Главою 2 п.1 п.п.5, а саме: несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (зокрема, лічильника газу) та несанкціоноване підключення газових приладів, внаслідок якого перевищується діапазон обчислення вузла обліку (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення вузла обліку). У графі вид, обставини і суть порушення, зазначено: виявлено втручання - під кришкою відлікового механізму за пломбою, наявний сторонній предмет у вигляді куска дроту. Пломба неякісна (пережата). Сумарна об`ємна витрата ГСО перевищує верхню межу вимірювання лічильника. Проект на газифікацію не поданий. У графі 3.1 зазначено тип виробу - ліч. Gallus 2000, заводський № 051879130, дата повірки 10.05.2022, показник фактичний 15682,16 м3. У графі 3.2 зазначено, що до газової мережі підключено обладнання: водронагрівач Vaillant, котел Termomax, ПГ-6 ресторанна поверхня Ariston, ПГ-6 ресторання поверхня AТАСr. У графі 4 зазначено про те, що ЗВТ замінено. Акт про порушення підписано представниками АТ «Львівгаз» та директором ПП «Пасічний заїзд» без зауважень.

Згідно з актом про виявлені порушення від 04.05.2023 № LV002696, лічильник газу Gallus 2000, заводський № 051879130, направлено на експертизу в сервісний центр АТ «Львівгаз», про що складено протокол щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу, який підписано споживачем та вказано запрошення на експертизу - 08.05.2023. Лічильник демонтовано, замість нього в присутності представника споживача встановлено ПЛГ з підмінного фонду типу Metrix G-4 № 092466, пломба № 37101988.

08.05.2023 за участі представників ПП «Пасічний заїзд» відбулась експертиза ЗВТ, за результатами якої складено акт експертизи ЗВТ та/або пломби № 1066, у якому зазначено висновок комісії: виявлено втручання в роботу ЗВТ, зокрема зазначено: цілісність лічильного механізму та корпусу: пошкоджено фарбове покриття корпусу ПЛГ по контуру в місці прилягання металевої основи суматора та під кронштейном кріплення пломби заводу - виробника. Під суматором на металевій основі біля штифта шестерні Z50 та на шестерні Z50 наявні подряпини. На суматорі з внутрішньої сторони навпроти вищезазначеної шестерні наявні потертості. Під металевою основою суматора виявлено численні подряпини та потертості в напрямку до шестерні Z50. Дані пошкодження свідчать про втручання та вплив на роботу лічильного механізму. З технічної точки зору, доступ до внутрішніх елементів лічильного механізму, отриманий внаслідок введення стороннього предмету у зазор між корпусом ПЛГ та металевою основою суматора, відкриває можливість безпосереднього впливу на внутрішні його елементи та зміни показів лічильника шляхом зупинки (призупинення, гальмування) - шестерень, тобто вплив стороннім предметом на лічильний механізм (п.4).

В акті № 1066 експертизи представником споживача зазначено «з даним актом експертизи не згідна, з нашого боку втручань на роботу лічильника не здійснювалось. Вище виявлене пошкодження можливо спричинені під час проведення експертизи».

В матеріалах справи наявний диск із здійсненим ПП «Пасічний заїзд» відеозаписом проведення експертизи ЗВТ (відеозапис оглянуто судом в судовому засіданні 16.07.2024).

За результатами експертизи, проведеної в АТ "Львівгаз", також видано довідку про непридатність ЗВТ № 35/01237 від 08.05.2023 для подальшого застосування.

Запрошенням від 02.06.2023 № 2 Приватне підприємство "Пасічний заїзд" викликалось на засідання комісії з розгляду актів про порушення, що відбудеться 14.06.2023 о 09.15 год, за адресою: м. Львів, вул. Золота, 42, що підтверджується описом-вкладення у цінний лист, списком згрупованих поштових відправлень, із зазначенням трек-номеру поштового відправлення 403 та квитанцією поштового відправлення від 05.06.2023.

Раніше, 16.01.2023, АТ "Львівгаз" затверджено наступний склад комісії з розгляду актів про порушення: Бойко В. В. директор з безпеки; секретар комісії: Дема Х. І. начальник відділу з продажів (з розгляду актів про порушення фізичними особами, юридичними особами); Щерба С. А. провідний фахівець відділу з продажів (з розгляду актів про порушення фізичними особами, юридичними особами); Орищак М. В. провідний фахівець відділу з продажів (з розгляду актів про порушення фізичними особами, юридичними особами); члени комісії: Черніков Ю. С. інженер з метрології; Дуць О. П. головний фахівець з фінансово-економічної безпеки; Булат Н. О. юрисконсульт; представник Територіального органу НКРЕКП (за згодою), що підтверджується наказом № Но-7-0123.

14.06.2023 відбулося засідання Комісії АТ «Львівгаз» з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу ГРС, на якому прийнято рішення про задоволення акту про порушення № 002696 від 04.05.2023 по споживачу ПП «Пасічний заїзд», за адресою: м. Львів, вул. Пасічна, 43, що підтверджується витягом з протоколу № 280/06 засідання комісії з розгляду актів про порушення споживачами вимог Кодексу ГРС від 14.06.2023, а також аналогічним за змістом протоколом із якого надано витяг.

14.06.2023 АТ "Львівгаз" виконано акт-розрахунок по споживачу ПП «Пасічний заїзд» за період з 04.05.2022 по 04.05.2023 на суму 3 401 507,74 грн.

Супровідним листом від 22.06.2022 № 790-СЛ-12802-0623 АТ "Львівгаз" направлено ПП «Пасічний заїзд» рахунок на оплату № 63085758 від 20.06.2023, в якому зазначена вартість необлікованого об`єму природного газу в розмірі 3 401 507,74 грн з ПДВ.

Оцінка суду.

Правовідносини між позивачем та відповідачем регулюються, зокрема, договором розподілу природного газу, типова форма якого затверджена постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498, укладеного шляхом підписання заяви-приєднання № 09420DN396AP016 від 01.01.2016.

Зазначений договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст. ст. 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір (надання підписаної споживачем заяви приєднання, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу).

Договір розподілу регламентує порядок та умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки АТ "Львівгаз" обсягів природного газу до об`єкту споживача а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи (п.1.1). Споживач зобов`язується не допускати несанкціонованого відбору природного газу (пп.5 п.7.4). Оператор ГРМ має право безперешкодного та безкоштовного доступу на територію та земельну ділянку споживача, де розташована газорозподільна система, та/ або газове обладнання споживача, та/ або комерційний вузол обліку, для виконання службових обов`язків, передбачених законодавством та цим договором; перевіряти роботу комерційного вузла обліку (лічильника газу), у тому числі встановленого на об`єкті споживача, у порядку, визначеному Кодексом Газорозподільних систем (п. п. 3, 4 п. 7.2).

Згідно з ч. 1 ст. 180 ГК України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

У відповідності до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В силу ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 614 ЦК України).

Крім того, правовідносини між сторонами регулюються спеціальними нормами законодавства, а саме ЗУ «Про ринок природного газу» та Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494.

Відповідно до ст. 40 ЗУ "Про ринок природного газу", розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу, оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Згідно з п. 4 гл. 1 р. І Кодексу, оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Відповідно до положень п.1 гл.6 р. X Кодексу, власник комерційного ВОГ або суб`єкт господарювання, що здійснює його експлуатацію на підставі відповідного договору з власником, забезпечує належний технічний стан комерційного ВОГ та його складових (зокрема ЗВТ), а також проведення періодичної повірки ЗВТ (крім населення) в порядку, визначеному главою 7 цього розділу, та відповідає за дотримання правил експлуатації комерційного вузла обліку та його складових (ЗВТ).

Відповідно до п.2 гл.9 р. Х Кодексу, перевірка комерційного ВОГ, а також контрольний огляд вузла обліку здійснюється у будь-який час доби та у присутності споживача (суміжного суб`єкта природного газу) або його представника, крім випадків передбачених цим розділом.

Згідно з п.5 гл.5 р. III Кодексу, для належного виконання оператором ГРМ функцій щодо забезпечення гарантованого рівня надійності, безпеки, якості та величини тиску газу, запобігання можливим витокам газу та недопущення аварійних ситуацій споживач зобов`язаний забезпечити доступ на власні об`єкти представникам оператора ГРМ за їх службовими посвідченнями для виконання службових обов`язків, в тому числі і для перевірки, повірки та/або експертизи комерційного вузла обліку (лічильника газу), а також перевірки показань лічильників газу.

Положеннями гл.5 р. XI Кодексу визначено порядок оформлення акту про порушення. Зокрема, п. п. 1-5 визначають, що у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу. Акт про порушення після пред`явлення представником Оператора ГРМ службового посвідчення складається в присутності споживача/ несанкціонованого споживача та/ або незаінтересованої особи (представника власника/ користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами. Акт про порушення складається в двох примірниках, один з яких залишається у споживача (несанкціонованого споживача), який має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення. Представник Оператора ГРМ перед складанням акта про порушення зобов`язаний повідомити споживача (несанкціонованого споживача) про його право внести зауваження та заперечення до акта про порушення, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень.

У разі відмови споживача (несанкціонованого споживача) від підписання акта про порушення він вважається дійсним, якщо його підписали: або більше одного представника Оператора ГРМ, а відмова споживача (несанкціонованого споживача) від підпису акта про порушення підтверджується відеозйомкою; або представник Оператора ГРМ та одна незаінтересована особа (представника власника/ користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення цієї особи.

До акта про порушення сторонами можуть бути додані пояснення, зауваження, заперечення та докази, перелік яких (за наявності) зазначається в акті про порушення.

Представниками АТ «Львівгаз» було складено акт про порушення № LV002696 від 04.05.2003, відповідно до якого у ПП «Пасічний заїзд» виявлено порушення, передбачені Розділом XI Главою 2 п.1 п.п.3 та Розділом XI Главою 2 п.1 п.п.5. На акті міститься підпис представника споживача, а зауваження чи пропозиції споживача (його представника) на акті порушення - відсутні.

Якщо під час перевірки (обстеження) комерційного ВОГ або при контрольному огляді вузла обліку за домовленістю сторін або ініціативою Оператора ГРМ чи споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) буде ініційована експертиза щодо перевірки пошкодження пломб/ЗВТ чи несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, вони мають діяти з урахуванням положень цієї глави (п.1 Глави 10 Розділу X Кодексу ГРС).

Експертиза засобу вимірювальної техніки/експертиза пломб - комплекс заходів, які здійснюються комісією з проведення експертизи ЗВТ та пломб, яка затверджується наказом Оператора ГРМ, або суб`єктами судово-експертної діяльності, діяльність яких регулюється Законом України «Про судову експертизу», з метою отримання даних щодо відповідності засобу вимірювальної техніки/пломб параметрам, визначеним їх виробниками, умовам монтажу та експлуатації, їх цілісності чи відповідності метрологічним характеристикам, а також пересвідчення у відсутності інших ознак впливу на засіб вимірювальної техніки/пломбу, які можуть свідчити про втручання в засіб вимірювальної техніки/пломбу та викривлення результатів вимірювання (п.4 Глави 1 Розділу 1 Кодексу ГРС).

В матеріалах справи наявний протокол щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу від 04.05.2023 № 978, у відповідності до якого лічильник у споживача знято, для захисту від зовнішнього втручання його поміщено у пакет з поліетилену та опломбовано номерною пломбою АТ "Львівгаз" № 37101977, а споживача запрошено на експертизу. Вказаний протокол підписаний директором ПП «Пасічний заїзд» Юринець М. З, яка не заперечувала щодо проведення експертизи комісією в складі представників АТ «Львівгаз» та не наполягала на залученні представників виробника ЗВТ до проведення експертизи. Відтак, посилання позивача за первісним позовом на відсутність підпису споживача на протоколі щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу - не відповідають дійсності.

Твердження позивача за первісним позовом щодо виявлених комісією пошкоджень, зазначених у акті експертизи ЗВТ № 106 стосовно спричинення таких під час проведення експертизи є припущеннями, а відтак, не доведеними та не переконливими.

Щодо покликання на відсутність у складі комісії, яка проводила експертизу ЗВТ юриста, суд зазначає наступне.

З метою впорядкування відносин між газопостачальними організаціями, газотранспортними організаціями і фізичними особами під час проведення експертизи лічильників газу, які використовуються для обліку природного газу в побуті розроблено Положення «Про проведення експертизи лічильників газу, установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу в побуті» затверджене наказом Міністерства палива та енергетики № 619 від 27.12.2005.

Відповідно до п. 3.3.1 Положення, експертизу лічильника газу проводить комісія, яка призначається наказом по газопостачальній (газотранспортній) організації. До складу комісії повинні входити представники газопостачальної (газотранспортній) організації та територіального органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері метрології.

У відповідності до вимог п.3 глави 10 розділу Х Кодексу ГРС, експертизу ЗВТ та/або пломби проводить комісія, до складу якої має входити не менше трьох представників Оператора ГРМ зі складу інженерно-технічного персоналу та юристів. Остаточний склад комісії з проведення експертизи ЗВТ та пломб затверджується наказом Оператора ГРМ.

Суд звертає увагу, що із змісту акту № 1066 від 08.05.2023 експертизи ЗВТ та/або пломби вбачається, що така проводилась комісією у складі трьох осіб - Васільєва В. В. - інженера з метрології 1 категорії, ОСОБА_3. - інженера з метрології та ОСОБА_2 - інженера з метрології.

Враховуючи те, що докази присутності в складі зазначеної комісії юриста - відсутні, суд дійшов висновку про те, що експертиза проведена із порушенням порядку, визначеного законодавством.

Згідно вимог п.8 гл.5 р. ХІ Кодексу, акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення. Засідання комісії з розгляду акта про порушення має бути проведено Оператором ГРМ не пізніше двомісячного строку з дня складання акта про порушення (крім випадку очікування результатів експертизи ЗВТ, яка проводиться суб`єктами судово-експертної діяльності, діяльність яких регулюється ЗУ «Про судову експертизу»).

Судом встановлено, що позивач за первісним позовом був повідомлений про місце та час проведення комісії запрошенням від 02.06.2023 № 2. Таким чином, покликання позивача за первісним позовом про не отримання запрошення на засідання комісії з розгляду актів про порушення - є безпідставними.

Положеннями п.9 гл.5 р. ХІ Кодексу передбачено, що до складу комісії з розгляду актів про порушення має входити не менше трьох представників Оператора ГРМ зі складу інженерно-технічного персоналу та юристів. Крім того, Оператор ГРМ офіційним листом має запросити для участі на постійній основі у складі комісії по одному уповноваженому представнику метрологічної організації та територіального органу Регулятора. У разі відмови метрологічної організації або територіального органу Регулятора в делегуванні свого представника для участі на постійній основі у складі комісії комісія створюється без участі такого представника. Остаточний склад комісії з розгляду актів про порушення затверджується наказом Оператора ГРМ.

На засіданні комісії позивача з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу ГРС вирішено задоволити акт про порушення № LV002696 від 04.05.2003, що підтверджується протоколом № 280/06 від 14.06.2023.

У відповідності до положень п.11 гл.5 р. ХІ Кодексу, при задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості.

Як зазначено вище, 14.06.2023 АТ "Львівгаз" виконано акт-розрахунок по споживачу ПП «Пасічний заїзд» за період з 04.05.2022 по 04.05.2023 на суму 3 401 507,74 грн.

У позовній заяві позивач за первісним позовом посилається на неналежне повідомлення відповідачем представника органу НКРЕКП про засідання комісії. Однак, вказане твердження спростовується матеріалами справи. Зокрема, як вбачається з листа від 03.10.2018, АТ "Львівгаз" запрошував для участі на постійній основі у складі комісії по одному уповноваженому представнику метрологічної організації (ДП "Львівстандартметрологія") та територіального органу Регулятора (відділу НКРЕКП у Львівській області). Однак, як вбачається з відповіді ДП "Львівстандартметрологія", остання не має можливості приймати участь в роботі комісії розгляду актів про порушення, а відділом НКРЕКП у Львівській області надано відповідь від 22.10.2018 про те, що представник відділу НКРЕКП у Львівській області візьме участь у засіданні комісії при умові надання відділу всіх необхідних матеріалів та інформування про місце, дату та час проведення зазначеної комісії у строк не пізніше ніж 3 робочих дні до проведення комісії, а в разі відсутності представника відділу комісія є правомочною. Зазначене, відповідно до п. 9 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРС, не впливає на правомочність складу комісії.

Щодо посилань позивача за первісним позовом на відсутність в складі комісії з розгляду актів про порушення інженерно-технічного персоналу та юриста, що є порушенням п.9 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРС.

Верховний Суд у постанові від 31.05.2022 у справі № 914/954/21 зазначив, що абзац 1 п. 9 гл. 5 р. ХІ Кодексу газорозподільних систем визначає мінімально допустиму кількість представників Оператора ГРМ зі складу інженерно-технічного персоналу та юристів, які (вказані представники) входять до складу комісії з розгляду актів про порушення.

При цьому, формування постійного складу комісії з більшої кількості її членів (більше ніж 3 члени) законом не заборонено, проте зазначене не повинно впливати на дотримання вимоги про суб`єктний склад такої комісії (обов`язкової наявності серед членів комісії при розгляді акта про порушення як представника (ів) інженерно-технічного персоналу, так і юриста (ів).

Водночас, зазначена норма закону не містить заборон та обмежень на участь у засіданні комісії залученого Оператором ГРМ фахівця у галузі права.

При цьому, Верховний Суд звертає увагу, що згідно з вимогами п. 8 гл. 5 р. ХІ Кодексу ГРС, акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення.

Отже, кваліфікаційні характеристики особи - члена комісії з розгляду актів про порушення (юриста) мають забезпечувати можливість відповідної оцінки та визначення правомірності актів про порушення, як конкретного виду юридичної роботи, що має виконуватись.

Протокол № 280/06 від 14.06.2023 засідання Комісії АТ «Львівгаз» з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу ГРС підписаний секретарем комісії - С. А. Щербою (провідний фахівець відділу з продажів) та членами комісії - О. П. Дуць (головний фахівець з фінансово - економічної безпеки), Н. О. Булат (юрисконсульт).

Застосовуючи при розгляді даної справи принцип jura novit curia, з метою визначення правомірності розгляду та вирішення питання стягнення вартості необлікованого (донарахованого) об`єму газу, судом досліджувалося питання повноважності комісії від 14.06.2023 з розгляду акту про порушення на предмет відповідності Кодексу ГРС.

В матеріалах справи наявний наказ № Но-7-0123 від 16.01.2023 «Про постійно діючі комісії АТ «Львівгаз», яким затверджено наступний склад комісії з розгляду актів про порушення: Бойко В. В. - директор з безпеки; секретар комісії: Дема Х. І. начальник відділу з продажів (з розгляду актів про порушення фізичними особами, юридичними особами); Щерба С. А. провідний фахівець відділу з продажів (з розгляду актів про порушення фізичними особами, юридичними особами); ОСОБА_5 провідний фахівець відділу з продажів (з розгляду актів про порушення фізичними особами, юридичними особами); члени комісії: Черніков Ю. С. інженер з метрології; Дуць О. П. головний фахівець з фінансово-економічної безпеки; Булат Н. О. юрисконсульт; представник Територіального органу НКРЕКП (за згодою), що підтверджується наказом № Но-7-0123.

Крім того, на виконання вимог суду АТ «Львівгаз» надано посадові інструкції, документи про освіту та призначення членів комісії з розгляду спірного акту про порушення.

Як зазначено вище, Верховний Суд у постанові від 31.05.2022 у справі № 914/954/21 зазначив, що абзац 1 п. 9 гл. 5 р. ХІ Кодексу газорозподільних систем визначає мінімально допустиму кількість представників Оператора ГРМ зі складу інженерно-технічного персоналу та юристів, які (вказані представники) входять до складу комісії з розгляду актів про порушення. Тобто, вказана норма Кодексу визначає як мінімальний кількісний склад членів комісії для розгляду акта про порушення, так і її суб`єктний склад (інженерно - технічний персонал та юристи) без конкретизації їх співвідношення, проте із вказівкою на необхідність наявності у складі комісії при розгляді акта про порушення кожного з них.

Відтак, суд дійшов висновку, що відповідачем за первісним позовом порушено мінімальний склад комісії з розгляду актів про порушення, що становить згідно протоколу № 280/06 від 14.06.2023 два члени комісії та секретаря, за відсутності голови. Інформації щодо участі інших осіб з розгляду акта про порушення у протоколі не зазначено, сторонами не підтверджено, судом не встановлено.

Крім того, суд критично оцінює належність Щерби С. А. (провідного фахівця відділу з продажів) до складу інженерно-технічних працівників.

На вимогу суду позивачем надано диплом про здобуття вищої освіти, посадову інструкцію провідного фахівця з відділу продажів, а також витяг з наказу про прийняття на роботу (переведення) Щерби С. А .

Суд зазначає, що вказані документи не підтверджують наявність в секретаря комісії інженерно-технічної освіти та кваліфікації інженера або техніка.

Таким чином, суд відхиляє з цього приводу доводи відповідача за первісним позовом, про належність Щерби С. А. до складу інженерно-технічних працівників.

Відтак, оскільки АТ «Львівгаз» не доведено належними та допустимими доказами факт належності Щерби С. А. до складу інженерно-технічних працівників, що входять до складу комісії з розгляду актів про порушення, суд дійшов висновку про наявність порушення абз. 1 п. 9 Глави 5 Розділу ХІ Кодексу ГРС в частині законності складу комісії з розгляду Акта про порушення від 14.06.2023.

Покликання відповідача за первісним позовом на відсутність у позовній заяві такої підстави позову, як неповноважний склад комісії спростовується змістом самої позовної заяви, у якій позивачем за первісним позовом зазначено про прийняття рішення від 14.06.2023 неуповноваженим складом комісії, а також покликанням на п.9 розділу 5 Кодексу ГРС, як такого, що визначає кількісний та суб`єктний склад комісії.

Крім того, суд звертає увагу відповідача за первісним позовом, що у відповідності до позиції, викладеної постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17, принцип «суд знає закони» покладає на суд обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін з огляду на факти, встановлені під час розгляду справи. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги за первісним позовом є обґрунтованими та доведеними, не спростовані відповідачем за первісним позовом, а тому підлягають задоволення.

Щодо зустрічних позовних вимог, господарський суд зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, зустрічний позов ґрунтується на тому, що рішенням комісії з розгляду актів про порушення вимог Кодексу ГРС задоволено акт про порушення № LV002696 від 04.05.2003 і, тим самим, підтверджено факт вчинення відповідачем за зустрічним позовом порушення, що в подальшому слугувало підставою для складення акту-розрахунку, згідно якого здійснено донарахування обсягів і вартості необлікованого об`єму природного газу за період з 04.05.2022 по 04.05.2023 на суму 3 401 507,74 грн.

Враховуючи, що рішення комісії, на підставі якого ґрунтуються зустрічні позовні вимоги про стягнення грошової суми, є недійсним, підстави для задоволення зустрічного позову - відсутні.

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

У відповідності до ст.78 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Згідно з положеннями ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

У відповідності до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінка доказів - це віднайдення відповіді на питання, чи може певна інформація слугувати доказом у справі, а також чи переконують докази кожен окремо та у своїй сукупності у наявності чи відсутності певної обставини у справі.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", зокрема, змінено назву ст. 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain" від 19.12.1997 наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Суд констатує, що при розгляді даної справи судом враховано та здійснено належне дослідження сукупності наявних в матеріалах справи доказів, з урахуванням правил та критеріїв оцінки доказів визначених ГПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України, ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справі "Де Куббер проти Бельгії" та у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" наголошується про те, що правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться. На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість. Якщо помилка національного суду щодо питань права або факту є настільки очевидною, що її можна кваліфікувати як "явну помилку" (тобто помилку, якої б не міг припуститися розумний суд) вона може порушити справедливість провадження (рішення Європейського суду з прав людини "Хамідов проти Росії").

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 ГПК України).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994р. Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З аналізу матеріалів справи та наявних доказів у сукупності вбачається, що право позивача за первісним позовом, за захистом якого мало місце звернення до суду, є порушеним відповідачем за первісним позовом.

Судові витрати.

У відповідності до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Витрати по сплаті судового збору за подачу первісного позову слід покласти на відповідача за первісним позовом, а витрати по сплаті судового збору за подачу зустрічного позову залишаються за позивачем за зустрічним позовом.

У позовній заяві позивачем за первісним позовом зазначено про понесення судових витрат у справі на оплату послуг професійної правничої допомоги в розмірі 40 000,00 грн.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частина 7 ст. 43 Конституції України передбачає, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у справі "Баришевський проти України", "Двойних проти України", заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Частинами 1, 3 ст. 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура, засади організації і діяльності якої та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.

Зазначеним положенням Конституції України кореспондує ст. 16 ГПК України, нормами якої передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, а представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Виходячи з аналізу положень ст. 30 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Водночас, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Одним із принципів господарського судочинства, який передбачено положеннями ст. 129 ГПК України є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Виходячи із системного аналізу положень ч. 8 ст. 129, ч. 3 ст. 126 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Також, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судом встановлено, що позивач за первісним позовом, звертаючись із заявою про стягнення з відповідача за первісним позовом витрат на професійну правничу допомогу обґрунтував ці вимоги договором про надання правової допомоги від 04.07.2023, укладеним між Адвокатським об`єднанням «КПЛТ» та Приватним підприємством «Пасічний заїзд»; рахунком № 2/07-23 від 04.07.2023 із зазначенням суми оплати 40 000,00 грн; платіжною інструкцією № 3 від 12.07.2023 на суму 40 000, 00 грн; банківською випискою Адвокатського об`єднання «КПЛТ» від 15.07.2023; актом прийому - передачі наданих правових послуг від 22.01.2024 за договором про надання правової допомоги від 04.07.2023 на суму 40 000,00 грн.

За змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Встановивши недотримання положень ч. 4 ст. 126 ГПК України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята цієї статті). Разом з тим, таке зменшення розміру витрат на правничу допомогу є не обов`язком, а правом суду.

У клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами відповідач за первісним позовом звернув увагу на те, що разом із заявою про стягнення витрат на професійну правничу допомогу позивачем за первісним позовом не було долучено детального опису робіт (наданих послуг) із якого можна було б визначити час адвоката, який був витрачений на надання професійної правничої допомоги клієнту, а надані матеріали не містять доказів того, що сума гонорару у даній справі була визначена відповідно до умов самого ж договору про надання правової допомоги від 04.07.2024 - перед початком надання правової допомоги. Зазначив також, що заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу не відповідає фактичному часу витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт та є завищеним, не відповідає критерію розумності виходячи з встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2024 рік» розміру мінімальної зарплати. Тому, з метою недопущення надмірного збагачення позивача за первісним позовом за рахунок стягнення з відповідача за первісним позовом витрат на правничу допомогу, просить суд зменшити витрати на професійну правничу допомогу до 0 (нуля) гривень.

Суд наголошує, що право на відмову у відшкодуванні витрат належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи.

Разом з тим, чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно, суд зазначає, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Постановою у справі № 922/3812/19 Верховний Суд підтвердив власні висновки, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, та у постанові від 21.01.2020 у справі № 904/1038/19.

Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду у додатковій постанові у справі № 755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19.02.2020, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Таким чином, суд не може на власний розсуд зменшувати розмір витрат на оплату правничої допомоги, який підлягає відшкодуванню.

Згідно з положеннями ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст. 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

У постанові від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду звернув увагу, що суди, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

В даному випадку, умовами договору про надання правової допомоги від 04.07.2023 визначено, що розмір гонорару визначається на підставі рахунку, виставленого Адвокатським об`єднанням, якщо йдеться про сплату авансового платежу. При цьому, акцептування такого рахунку та визначеної в ньому суми гонорару здійснюється клієнтом на власний розсуд. В матеріалах справи наявний рахунок № 2/07-23 від 04.07.2023 на суму 40 000,00 грн із зазначенням предмета оплати: «оплата авансу за надання правових послуг», а також платіжна інструкція № 3 від 12.07.2023 на суму 40 000,00 грн із зазначенням призначення платежу: «оплата авансу за надання правових послуг».

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рішеннях від 12 жовтня 2006 у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 у справі «Баришевський проти України» зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Окремо суд зазначає, що в акті прийому - передачі наданих правових послуг від 22.01.2024 не вказаний час, витрачений адвокатом Адвокатського об`єднання «КПЛТ» на виконання правових послуг відповідно до договору про надання правової допомоги від 04.07.2023. Зокрема, в акті приймання-передачі наданих послуг після перерахунку видів наданої правничої допомоги, не зазначений час, витрачений на виконання кожної такої роботи.

Такі обставини свідчать про недотримання при складанні акту прийому-передачі наданих правових послуг від 22.01.2024 положень ч. 3 ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», у відповідності до якої, гонорар адвоката має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час та положень п. 2 ч. 4 ст. 126 ГПК України, згідно з яким, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг).

Однак, у відповідності до позиції Великої Палати Верховного Суду, саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу. Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися із суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги.

Щодо посилання відповідача за первісним позовом на дані із вебсайту Мінфіну щодо розміру середньої заробітної плати у Львівській області, суд зазначає, що згідно позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/12876/19 від 15.06.2022, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Беручи до уваги принцип змагальності господарського судочинства відповідно до ст. 13 ГПК України, відповідач за первісним позовом не спростував доводів позивача за первісним позовом у справі наданням відповідних доказів на предмет неспівмірності витрат на правову допомогу.

Таким чином, вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача за первісним позовом заявлених витрат на професійну правничу допомогу, виходячи з наданих процесуальним законом повноважень щодо оцінки доказів на власний розсуд, на переконання суду, заявлена до стягнення сума в розмірі 40 000,00 грн, відповідає критеріям реальності та розумності, є співмірною зі складністю справи, часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних послуг та виконання робіт, кількості судових засідань та участі адвоката в судових засіданнях, а відтак, підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 13, 73, 74, 76-79, 86, 126, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Первісний позов задоволити повністю.

2. Визнати недійсним та скасувати рішення комісії Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи Львівгаз" (79039, м. Львів, вул. Золота, 42, ідентифікаційний код 03349039) з розгляду Актів про порушення № LV 002696 від 04.05.2023, згідно з яким здійснено Приватному підприємству "Пасічний Заїзд" (79038, м. Львів, вул. Пасічна, 43, ідентифікаційний код 13831330) донарахування обсягів і вартості необлікованого об`єму природного газу на суму 3 401 507, 74 грн.

3. Стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" (79039, м.Львів, вул.Золота, 42, ідентифікаційний код 03349039) на користь Приватного підприємства "Пасічний Заїзд" (79038, м. Львів, вул. Пасічна, 43, ідентифікаційний код 13831330) 2 684,00 грн судового збору та 40 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

4. У задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

Рішення складено 29.07.2024

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Мороз Н.В.