ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" липня 2024 р. Справа№ 910/4685/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Скрипки І.М.

Михальської Ю.Б.

без повідомлення учасників апеляційного провадження

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 02.06.2023

у справі № 910/4685/23 (суддя Зеленіна Н.І.)

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування"

до Акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна"

про стягнення 29 706, 14 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 29 706,14 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що останнім на підставі договору добровільного страхування транспортного засобу КАСКО від 01.10.2020 №207.20.000010/40 внаслідок настання страхової події дорожньо - транспортної пригоди виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля марки «Lada 212140», державний номерний знак НОМЕР_1 , а тому позивачем отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, якою є відповідач у справі (поліс ОСЦПВВНТЗ № ЕР/205513319).

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.06.2023 у справі № 910/4685/23 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що відповідно до документів, наявних в матеріалах справи, в них відсутні докази на встановлення вини страховика відповідача, а відтак у Акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" не виникає обов`язку, як у страховика, відшкодувати позивачу збитки.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.06.2023 у справі № 910/4685/23 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що євро протокол, складений 18.01.2022 не містить такого пункту як визнання вини, однак у п.11 водієм ОСОБА_1 зазначено, що ним було порушено правила ПДР під час обгону, що призвело до ДТП.

Крім того, апелянт просить суд залучити до розгляду справи ОСОБА_1 в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог.

Узагальнені доводи та заперечення позивача

Відповідач надіслав заперечення на апеляційну скаргу, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення суду залишити без змін. Обгрунтовуючи заперечення проти апеляційної скарги, відповідач зазначає, що у нього відсутня можливість виплати страхового відшкодування, оскільки позивачем не виконано обов`язку, закріпленого п. 33-1.1. ст. 33-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки не було надано як до відповідача, так і до матеріалів даної справи, запитуваних документів згідно листів за вих. № 6033/22 від 05.07.2022 року та за вих. № 8750/22 від 29.09.2022 року, а саме фотознімки VIN-коду та пробігу за одометром або звіт експерта про розмір завданого збитку власнику транспортного засобу «Lada 212140», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , проведеного у відповідності до законодавства України, оскільки додані фотознімки не містять інформацію про ідентифікаційні дані КТЗ.

Крім того, позивачем не було надано належним чином засвідченої копії договору добровільного страхування наземних транспортних засобів КАСКО № 207.20.000010/40 від 01.10.2020 року, отже у позивача відсутні підстави стверджувати, що він належними та допустимими доказами довів наявність права вимоги, у межах фактичних витрат за договором добровільного майнового страхування, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, тобто, до відповідача.

Відповідач зазначає, що сама по собі виплата позивачем страхового відшкодування за договором добровільного страхування без урахування фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу не має наслідком автоматичного виникнення у страховика за договором обов`язкового страхування обов`язку відшкодувати виплачену суму, якщо така розрахована без урахування фізичного зносу транспортного засобу.

Розгляд апеляційним судом клопотань

Позивачем в апеляційній скарзі заявлено клопотання про залучення до розгляду справи ОСОБА_1 в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог.

Розглянувши заявлене клопотання колегія приходить до висновку про відмову у його задоволенні, виходячи з такого.

Позивачем у суді першої інстанції взагалі не заявлялось клопотання про залучення фізичної особи ОСОБА_1 до участі у справі в якості третьої особи.

Частиною 1 ст. 50 ГПК України передбачено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Згідно ч. 3 ст. 50 ГГІК України у заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 50 ГПК України про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може впллинути рішення суду у справі.

Як вбачається зі змісту поданої апеляційної скарги по даній справі, позивачем всупереч вимог процесуального закону, жодним чином не обґрунтовано на яких підставах належить залучити ОСОБА_1 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, а також не вказано, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

01.10.2020 між ТДВ "Експрес Страхування" та ТОВ "УЛФ-Фінанс" було укладено генеральний договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, які є предметом лізингу №207.20.000003, предметом якого є страхування майнових інтересів страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням, зокрема транспортним засобом марки «Lada 212140», днз НОМЕР_3 на випадок настання страхових випадків.

18.01.2022 у місті Кривий Ріг відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Chevrolet Aveo, днз НОМЕР_4 , яким керував ОСОБА_1 та автомобіля марки «Lada 212140», днз НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_2 . Вказана подія була оформлена учасниками ДТП за допомогою повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, без виклику співробітників поліції.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль марки «Lada 212140», днз НОМЕР_3 .

Відповідно до рахунку-фактури Автосервісної філії "Криворізький Автоцентр" ПрАТ "Дніпропетровськ-Авто" №СЧDJ-00034 від 18.01.2022 вартість відновлюваного ремонту автомобіля марки «Lada 212140», днз НОМЕР_3 складає 33 606,14 грн.

ТДВ "Експрес Страхування" на підставі страхового акту №3.22.341-1 від 26.01.2022 здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 31 206,14 грн., що підтверджується платіжним дорученням № ЦО00770 від 26.01.2022 та актами виконаних робіт № 3HDJ-04942 від 21.02.2022, № 3HDJ-05428 від 30.06.2022, №3 HDJ-05346 від 30.06.2022.

Враховуючи те, що відповідачем не було здійснено виплати страхового відшкодування, позивач звернувся до суду з даним позовом, просить стягнути 29 706,14 грн. страхового відшкодування з відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Положеннями статті 979 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до норм ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.

Таким чином, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат.

З огляду на викладене вище, виходячи із доказів, які наявні в матеріалах справи, суд вважає, що до позивача внаслідок здійснення виплати страхового відшкодування перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, в межах фактичних витрат, а саме в розмірі 29 706,14 грн.

Відповідно до абз. 3 п. 2.11 Правил дорожнього руху України у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортних засобів, зазначених у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови експлуатації таких транспортних засобів особами, відповідальність яких застрахована, відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за умови досягнення згоди водіїв таких транспортних засобів щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та у разі складення такими водіями спільного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду ("європротокол") відповідно до встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро зразка. У такому випадку водії згаданих транспортних засобів після складення ними зазначеного в цьому пункті повідомлення звільняються від обов`язків, передбачених підпунктами «д» - «є» пункту 2.10 цих Правил.

Згідно з ст. 33.2. Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідний підрозділ МВС України про її настання.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідного підрозділу МВС України розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

На виконання Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування", Моторним (транспортним) страховим бюро України встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено протоколом Президії МТСБУ №274/2011 від 11.08.2011 Інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (далі - Інструкція).

Відповідно до вказаної вище Інструкції в європротоколі у пункті 12 (клітинки 1-17) відмічаються знаком «Х» обставини, які відносяться та характеризують ДТП.

У європротоколі від 18.01.2022 учасником А у клітинці 11 розділу 12 відмічено, що ДТП мало місце під час обгону.

Згідно Інструкції у пункті 13 відображаються: розташування транспортних засобів А і В на момент настання ДТП, стрілками напрямок їх руху, дорожні знаки та розмітка, назва вулиць або доріг.

У європротоколі від 18.01.2022 наведена схема пригоди, коли сталося зіткнення, зокрема відображено розташування двох транспортних засобів, позначено їх літерами А та Б, проте не позначено дорожню розмітку, напрямок руху автомобілів, дорожні знаки. Із означеної схеми неможливо встановити, хто саме винний у вчинені ДТП.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Згідно Інструкції у пункті 14 "Мої зауваження" надається додаткова інформація, яка не міститься у Повідомлені та яку водій транспортного засобу вважає за необхідне викласти. Зазвичай у п. 14 європротоколу проставляється відмітка про визнання водієм своєї вини.

Судом встановлено, що згідно наявного в матеріалах справи європротоколу від 18.01.2022, складеного водіями автомобілів, які потрапили у ДТП вбачається, що жоден з водіїв вину в зазначеній події не визнав, а відтак у Акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" не виник обов`язок, як у страховика, відшкодувати позивачу збитки.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що цивільно-правова відповідальність страхувальника за шкоду, заподіянню життю, здоров`ю, майну третіх осіб, яка застрахована відповідачем, в результаті ДТП не настала, а у відповідача відсутній обов`язок зі сплати страхового відшкодування позивачу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду щодо наявності правових підстав для відмови у задоволенні заявлених позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують правильність висновків суду першої інстанції

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі не спростовують правильність висновків господарського суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку із чим, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення за наведених скаржником доводів апеляційної скарги.

Судові витрати.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 129 ГПК України та, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги, покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2023 у справі № 910/4685/23 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2023 у справі № 910/4685/23 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/4685/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків, передбачених ст. 287 Господарського процесуального кодексу України та у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді І.М. Скрипка

Ю.Б. Михальська