ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" травня 2024 р. м. Київ Справа № 911/185/24

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональна газова компанія»

до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз»

про стягнення 455 691,59 грн.

Суддя А.Ю. Кошик

При секретарі судового засідання Фроль В.В.

За участю представників:

позивача: Павліченко Л.М.

відповідача: Широкопояс О.В.

Обставини справи:

Господарським судом Київської області розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональна газова компанія» (надалі позивач) до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» (надалі відповідач) про стягнення 455 691,59 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.01.2024 року відкрито провадження у справі № 911/185/24 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 22.02.2024 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 14.02.2024 року від відповідача надійшов відзив на позов б/н від 13.02.2024 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 16.02.2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив б/н від 16.02.2024 року.

У підготовчому засіданні 22.02.2024 року оголошено перерву на 14.03.2024 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 27.02.2024 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив б/н від 26.02.2024 року та клопотання б/н від 26.02.2024 року про призначення експертизи, яке відхилене судом як не обґрунтоване.

До канцелярії Господарського суду Київської області 04.03.2024 року від позивача надійшли додаткові пояснення б/н від 04.03.2024 року та заперечення на клопотання про призначення експертизи б/н від 04.03.2024 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 14.03.2024 року від відповідача надійшов зустрічний позов б/н від 13.03.2024 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.03.2024 року підготовче засідання перенесено на 04.04.2024 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 03.04.2024 року від позивача надійшло клопотання б/н від 03.04.2024 року про приєднання доказів.

У підготовчому засіданні 04.04.2024 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти задоволення позову заперечував.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу, зокрема, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Враховуючи, що судом під час підготовчого судового засідання 04.04.2024 року вирішено питання, зазначені в ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України та вчинено усі необхідні дії, передбачені ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення правильного, своєчасного та безперешкодного розгляду справи по суті, суд за результатами підготовчого засідання постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 16.04.2024 року.

Ухвалою від 04.04.2024 року повернуто зустрічний позов Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» б/н від 13.03.2024 року у справі № 911/185/24 без розгляду.

У судовому засіданні 16.04.2024 року оголошувалась перерва у розгляді справи на 02.05.2024 року.

У судовому засіданні 02.05.2024 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти позову заперечував.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 02.05.2024 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Регіональна газова компанія» (позивач, ТОВ «Регіональна газова компанія») та Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» (відповідач, АТ «Київоблгаз») укладено Договір №07/300920-31-РГК-SCD від 30.09.2020 року (далі - Договір), відповідно до якого ТОВ «Регіональна газова компанія», як Сторона-1, надає АТ «Київоблгаз», як Стороні-2, право строкового платного користування програмними продуктами в тому числі оновлення, додатки, доповнення та/або розширення функціоналу та консультаційні послуги по їх використанню, а АТ «Київоблгаз», як Сторона-2, зобов`язується сплачувати за надані права та послуги обумовлену цим Договором суму.

Відповідно до п.8.1. Договору цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками Сторін, діє з 01.10.2020 року по 31.12.2024 року включно, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

У відповідності до п.8.2. Договору цей Договір може бути розірваний будь-якою Стороною шляхом письмового попередження іншої сторони за один місяць до розірвання.

Згідно з п. 4.2 Договору Сторона-1 має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за цим Договором.

Сторона-2 на підставі положень п. 4.3 Договору зобов`язана серед іншого своєчасно та в повному обсязі проводити оплати за цим Договором.

Додатковою угодою №2 від 23.12.2022 року до Договору Сторони домовилися викласти з 01 січня 2023 року пункт 3.1 Договору щодо оплати послуг у 2023 році у наступній редакції:

у 2023 році Сторона-2 щомісячно сплачує Стороні-1:

- за право користування програмними продуктами, зазначеними в п.1.2 Договору, кошти в сумі 165 715, 00 грн., крім того ПДВ 20% в сумі 33 143 грн.;

- за надані послуги, які зазначені в п.1.3 Договору, кошти в сумі 31 050,00 грн., крім того ПДВ 20% в сумі 5 175,00 грн.

Строк проведення розрахунків - до 25 числа місяця, що передує місяцю надання послуг та користування програмними продуктами.

Згідно з п.3.2. Договору за підсумками звітного місяця Сторона-1 складає Акт приймання-передачі, який до 7 числа місяця на ступного за звітним, надає Стороні-2.

Відповідно до п.3.3. Договору Сторона-2 протягом п`яти робочих днів з дня отримання Акту підписує його та повертає один примірник Акту або мотивовану відмову від його підписання на адресу Сторони-1. У випадку ненадання у зазначений строк Стороні-1 підписаного Акту або мотивованої відмови, послуги вважаються наданими належним чином і такими, що підлягають оплаті Стороною-2.

Підписання акту приймання-передачі представником Сторони-1 є підтвердженням відсутності претензій з його боку щодо дотримання авторських прав, цілей та способів реалізації Стороною-2 прав на користування програмними продуктами (п.3.4. Договору).

У відповідності до п.3.5. Договору порядок формування, обміну та підписання електронних документів визначається Сторонами в Додатку №1 до цього Договору

Відповідно до п. 2.10. Додатку №1 до Договору Сторони домовилися, що Е-документи, які відправлені та підписані Сторонами з використанням ЕП (електронного підпису), мають повну юридичну силу, породжують права та обов`язки для Сторін, можуть бути представлені до суду в якості належних доказів та визнаються рівнозначними документам, що складаються на паперовому носії. Підтвердження передачі Е- документів (відправлення, отримання тощо) вважається легітимним підтвердженням фактичного прийому-передачі таких документів уповноваженими особами Сторін і не вимагає додаткового доказування.

Згідно умов Договору ТОВ «Регіональна газова компанія» надало АТ «Київоблгаз» у жовтні 2023 року та листопаді 2023 року права та послуги, передбачені Договором, про що на виконання умов договору складено Акти надання послуг №РЕЯ73001931 від 31.10.2023 року, №РЕЯ73002157 від 30.11.2023 року, які сформовано та направлено до АТ «Київоблгаз» за допомогою системи електронного документообігу у вигляді електронних документів (Е-документи).

Акт надання послуг №РЕЯ73001931 від 31.10.2023 року був надісланий позивачем 08.11.2023 року та отриманий відповідачем 09.11.2023 року, що підтверджується Протоколом руху документа/звіта та пов`язаних з ним повідомлень/квитанцій, що сформований 21.12.2023 року. Відповідач у встановлений Договором строк підписаний Акт надання послуг не повернув, мотивованої відмови щодо підписання Акту не надав, а тому в силу вимог п.3.3. Договору послуги вважаються наданими належним чином і такими, що підлягають оплаті Стороною-2, тобто відповідачем.

Акт надання послуг №РЕЯ73002157 від 30.11.2023 року був надісланий позивачем 01.12.2023 року та отриманий відповідачем 04.12.2023 року, що підтверджується Протоколом руху документа/звіту та пов`язаних з ним повідомлень/квитанцій, що сформований 21.12.2023 року. Відповідач у встановлений Договором строк підписаний акт надання послуг не повернув, мотивованої відмови щодо підписання акту не надав, а тому в силу вимог п.3.3. Договору послуги вважаються наданими належним чином і такими, що підлягають оплаті Стороною-2, тобто відповідачем.

Таким чином, АТ «Київоблгаз» отримало в жовтні та листопаді 2023 року права та послуги, передбачені умовами Договору, проте в порушення умов Договору не здійснило оплату за вказані права та послуги, у зв`язку з чим сума основного боргу по Договору станом на 02.01.2024 року становить: за жовтень 2023 року - 204 900,00 грн., за листопад 2023 року - 204 900, 00 грн., що всього складає 409 800,00 грн.

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди №2 від 23.12.2022 року до Договору Сторони домовилися викласти з 01.01.2023 року пункт 3.1 Договору у частині щодо порядку оплати послуг у наступній редакції: строк проведення розрахунків - до 25 числа місяця, що передує місяцю надання послуг та користування програмними продуктами.

В порушення вимог чинного законодавства та умов Договору АТ «Київоблгаз» своє зобов`язання перед ТОВ «Регіональна газова компанія» щодо оплати вартості отриманих в жовтні 2023 та листопаді 2023 прав та послуг не виконало. Розмір заборгованості АТ «Київоблгаз» перед ТОВ «Регіональна газова компанія» АТ «Київоблгаз» становить 409 800,00 грн.

Згідно п. 5.1. Договору у випадку порушення Договору Сторона несе відповідальність, визначену цим Договором та (або) чинним законодавством України.

Пунктом 5.2 Договору передбачено, що у разі порушення Стороною-2 строків оплати, визначених розділом 3 цього Договору, Сторона-2 сплачує Стороні-1 пеню у розмірі 0,1% від суми простроченого платежу, але не вище подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення.

Положеннями ч. 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з простроченням відповідачем грошових зобов`язань АТ «Київоблгаз» за жовтень 2023 року та листопад 2023 року, враховуючи положення п. 5.2 Договору та ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням 35 934,16 грн. пені, 6590,87 грн. індексу інфляції та 3366,56 грн. 3% річних від простроченої суми.

Відповідач в ході розгляду спору подав відзив, в якому позовні вимоги заперечував, посилаючись на відсутність підтвердження факту надання послуг відповідно до Договору за спірний період.

Відповідач зазначає, що Акти приймання-передачі наданих послуг за спірний період ним не підписувалися, так як за спірний період послуги визначені Договором фактично надані не були.

Також відповідач зазначає, що Договір суперечить вимогам закону та є недійсним ив частині умови п. 5.2. Договору щодо стягнення пені за прострочення оплати послуг, оскільки така умова Договору передбачає відповідальність лише для відповідача, тому порушує засади добросовісності, розумності та справедливості.

У відповіді на відзив позивач зазначив про безпідставність тверджень відповідача про ненадання послуг та безпідставність непідписання ним актів наданих послуг.

Зокрема, зазначив, що за специфікою послуг за Договором відповідачу було надано і діяв протягом наведених у позові періодів доступ до користування програмними продуктами:

RGC SCADA - сервіс для автоматичного збирання даних з вузлів обліку. Функціональність сервісу:

- відображення інформації, прочитаної з коректорів у вигляді таблиць;

- побудова графіків за основними параметрами накопичених даних;

- створення звітів про роботу коректорів за вказаний період часу;

- перегляд інформації про витрату по групах;

- управління пристроями по віддаленому доступу;

- аналіз станів пристроїв.

У відповідності до пункту 1.3. Договору перелік послуг, що надається за цим Договором: консультування з питань використання програмних продуктів зазначених в пункті 1.2. Договору.

Також позивач зауважив, що відповідачем не надано вмотивованих відмов від підписання надісланих позивачем Актів наданих послуг, тому за умовами п.3.3. Договору послуги вважаються наданими належним чином і такими, що підлягають оплаті Стороною-2.

В разі відсутності у відповідача необхідності в послугах за Договором, він міг і мав на підставі п. 8.2. Договору ініціювати розірвання Договору, однак не зробив цього, продовжував користуватись доступом до програмних продуктів.

Щодо посилання відповідача на недійсність п. 5.2. Договору, позивач зауважив, що згідно з ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

АТ «Київоблгаз» погодилось з умовами Договору та підписало його, до того ж надання послуг та оплата відповідачем проводились починаючи з 30.09.2020 року і за період існування договірних правовідносин між сторонами у відповідача не було жодного сумніву щодо відповідності умов договору закону.

У запереченні на відповідь на відзив відповідач зазначив, що не отримував від позивача паперових примірників Актів наданих послуг, тому Акти наданих послуг, про які зазначає позивач у позові, не вважаються наданими Стороні 2 в розумінні п. 3.2. Договору.

Щодо посилання позивача на належність надіслання Актів в електронній формі через систему «М.Е.Dос», відповідає стверджує, що така форма надіслання є альтернативною і може використовуватись лише для бухгалтерського обліку.

Відповідач заперечує належність наданих позивачем електронних доказів та зазначає, що електронне листування між сторонами у інших періодах не стосується спірних правовідносин.

Позивач надав пояснення на заперечення відповідача, в яких наголосив, що у відповідності до п.3.5. Договору порядок формування, обміну та підписання електронних документів визначається Сторонами в Додатку №1 до цього Договору.

Відповідно до п. 2.10. Додатку №1 до Договору Сторони домовилися, що Е-документи, які відправлені та підписані Сторонами з використанням ЕП (електронного підпису), мають повну юридичну силу, породжують права та обов`язки для Сторін, можуть бути представлені до суду в якості належних доказів та визнаються рівнозначними документам, що складаються на паперовому носії. Підтвердження передачі Е-документів (відправлення, отримання тощо) вважається легітимним підтвердженням фактичного прийому-передачі таких документів уповноваженими особами Сторін і не вимагає додаткового доказування.

Згідно з п.7 Додатку №1 до Договору підписуючи цей Додаток Сторони підтверджують, що зареєстровані в системі електронного документообігу «М.Е.Dос» та згодні з відправкою/отриманням їм розрахункових документів (рахунків на оплату та Актів приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) в електронному вигляді з електронним підписом засобами системи електронного документообігу в системі «М.Е.Dос».

У відповідності до п.8 Додатку №1 до Договору Сторони мають право змінити форму документообігу, в цьому випадку Сторона-ініціатор направляє відповідне письмове повідомлення іншій Стороні.

Таким чином, Сторони Договору визначили порядок формування, обміну та підписання актів наданих послуг у формі електронних документів. При цьому, пункт 3.2. Договору, на який посилається відповідач, не визначає обміну актами наданих послуг у паперовій формі. Відповідач не змінював форму документообігу та не направляв позивачу про це відповідне письмове повідомлення. Тому, позиція відповідача про необхідність обміну актами у письмовій формі є безпідставною.

Крім того, сторони погодили п.3.3. Договору право відповідача висловити мотивовану відмову від підписання Акту приймання-передачі протягом п`яти робочих днів з дня його отримання.

Відповідач, в разі зауважень до отриманих послуг та/або претензій в процесі їх надання позивачем (зокрема, відсутність та або перебої в доступі до автоматизованої системи керування аварійно-диспетчерською службою, та інші зауваження під час користування програмним продуктом у своїй господарській діяльності), мав можливість повідомити позивача для вжиття подальших заходів.

Проте, жодних зауважень під час отримання послуг за Договором протягом звітних місяців жовтень-листопад 2023 року відповідач не висловив.

На виконання п.п. 3.2-3.5 Договору по завершенню звітних місяців, позивач склав акти приймання-передачі наданих послуг у жовтні 2023 року та листопаді 2023 року, та направив відповідачу в електронному вигляді за допомогою програмного забезпечення «М.Е.Dос» з використанням гарантованої доставки. Отримання Актів відповідачем підтверджується Протоколами руху документа/звіту та пов`язаних з ним повідомлень/квитанцій.

Також позивач зазначає, що послуги за Договором відповідач отримував на постійній основі починаючи з 01.10.2020 року. Відповідач кожного місяця на постійній основі був забезпечений доступом до програмного продукту RGC SCADA - сервіс для автоматичного збирання даних з вузлів обліку», право на користування яким було йому надано за Договором та, відповідно, здійснював оплату наданих послуг.

Позивач зазначає, що безпідставні та формальні зауваження відповідача спрямовані на уникнення боржником відповідальності за порушення строків оплати наданих послуг за Договором, що є недопустимим.

Щодо заперечень відповідача, що надані позивачем паперові копії електронних актів не є належними доказами, відповідно до частин 3-5 ст. 96 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

В ході розгляду спору відповідач подавав клопотання про призначення у справі судової експертизи електронних комунікацій, в межах якої просив встановити факти надання спірних послуг.

Відповідне клопотання було відхилено судом як необґрунтоване, оскільки відповідач не наводить жодних обставин щодо відсутності у нього доступу чи некоректної роботи програмного забезпечення. З пояснень відповідача вбачається, що у нього була відсутня необхідність у користуванні програмним продуктом, однак ним не було ініційовано припинення договірних відносин, відповідно, і доступу до програмного продукту, що за специфікою послуги за Договором не звільняє відповідача від обов`язку її оплати.

Специфіка наведених у Договорі послуг, які полягають у наданні відповідачу доступ до користування програмних продуктів:

RGC SCADA - сервіс для автоматичного збирання даних з вузлів обліку. Функціональність сервісу:

- відображення інформації, прочитаної з коректорів у вигляді таблиць;

- побудова графіків за основними параметрами накопичених даних;

- створення звітів про роботу коректорів за вказаний період часу;

- перегляд інформації про витрату по групах;

- управління пристроями по віддаленому доступу;

- аналіз станів пристроїв.

- консультування з питань використання програмних продуктів.

Умови Договору передбачають, що відповідач в будь-який час за необхідності може звернутися до позивача і отримати незалежно від об`єму необхідні йому послуги, обумовлені Договором.

Як вбачається з матеріалів справи, в заявлений у позові період дія Договору не зупинялась, і згідно з його умовами відповідач мав гарантований доступ до всіх вказаних у ньому послуг за узгодженою сторонами фіксованою ціною незалежно від об`єму її запитування, а також незалежно від реальних витрат, пов`язаних з їх наданням.

Посилання відповідача на те, що укладений між сторонами у справі договір є таким, що частково не відповідає вимогам закону та має бути визнаний судом недійсним, не приймається судом до уваги при вирішенні даного спору та відхиляється з огляду на таке.

Положеннями ст. 204 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідачем не надано доказів встановлення недійсності правочину у визначеному законодавством порядку. Крім того, відповідач в момент підписання Договору був обізнаний з його змістом і висловив своє волевиявлення на укладення Договору на відповідних умовах. До того ж відповідач в момент укладення Договору мав можливість погодити з позивачем умови щодо відповідальності позивача.

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності з ч. 1 статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених законом або договором.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується заборгованість відповідача в сумі 409 800,00 грн. щодо оплати вартості отриманих в жовтні 2023 та листопаді 2023 прав та послуг, що відповідачем не спростовано.

Згідно зі ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно п. 5.1. Договору у випадку порушення Договору Сторона несе відповідальність, визначену цим Договором та (або) чинним законодавством України.

Пунктом 5.2 Договору передбачено, що у разі порушення Стороною-2 строків оплати, визначених розділом 3 цього Договору, Сторона-2 сплачує Стороні-1 пеню у розмірі 0,1% від суми простроченого платежу, але не вище подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення.

Положеннями ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, пеня, річні та інфляційні нараховані на фактичні суми заборгованості протягом періодів їх існування, що відповідає вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам. Таким чином, вимоги про стягнення з відповідача 35 934,16 грн. пені, 6590,87 грн. індексу інфляції та 3366,56 грн. 3% річних від простроченої суми обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам справи і підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними у розумінні ч.1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч.2 ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як визначено ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі.

Оскільки позивачем не надано належних доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу в заявленій у попередньому розрахунку сумі, відповідне питання залишено судом без розгляду.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 77-79, 233, 236-241, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональна газова компанія» до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» про стягнення 455 691,59 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» (08150, Київська обл., Фастівський район, м. Боярка, вулиця Шевченка Т., буд.178 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональна газова компанія» (01010, м. Київ, вулиця Острозьких Князів, буд. 32/2 ) 409 800,00 грн. основного боргу, 35 934,165 грн. пені, 3366,56 грн. 3% річних, 6590,87 грн. інфляційних, 6 835,37 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.Ю. Кошик

повний текст рішення складено 25.07.2024 року