ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2024 року м.Дніпро Справа № 904/6765/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Кощеєва І.М., Чус О.В.

Розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2024 (суддя Панна С.П.) у справі №904/6765/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Горизонт-2007"

до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека)

про повернення з бюджету коштів, які утримуються без достатньої правової підстави

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ГОРИЗОНТ-2007" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека), в якому просить суд стягнути за рахунок бюджетних асигнувань грошові кошти у розмірі 102 000,00 грн., які були сплачені у якості подвійного розміру штрафу за постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, яке зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії ВМ №00005573 від 30.12.2021р., в рамках виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2024 у справі №904/6765/23 позов задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Горизонт-2007" за рахунок бюджетних асигнувань грошові кошти у розмірі 102 000, 00 грн., які були сплачені позивачем в якості подвійного розміру штрафу за постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії ВМ №00005573 від 30.12.2021, в рамках виконавчого провадження ВП НОМЕР_2 та судовий збір у розмірі 2 684, 00 грн.

Суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення виходив з того, що після визнання протиправною та скасування адміністративним судом постанови про застосування штрафу, платник згідно зі статтею 1212 ЦК України має право на позов про стягнення суми перерахованих ним коштів як таких, які утримуються у бюджеті без достатньої правової підстави.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обґрунтована наступним.

Щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права. Повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у спосіб, визначений приписами частини другої статті 45 БК України та пунктами 3, 5 Порядку № 787, покликане забезпечити збалансованість державного бюджету, оскільки за змістом пункту 13 частини першої стати 2 БК України таке повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів не с видатком бюджету.

Правовідносини щодо повернення з Державного бюджету України суми сплаченого адміністративного штрафу існують між позивачем (платником) та Міжрайонним ВДВС, а не Укртрансбезпекою. Проте в цих відносинах відсутній правовий спір щодо повернення з Державного бюджету України сплаченої позивачем суми штрафу, оскільки позивач, як убачається зі встановлених судом першої інстанції обставин справи та пояснень позивача, не звертався до органу виконавчої служби із заявою про повернення цих коштів.

Укртрансбезпека наголошує, що у позовній заяві відсутні обставини, які вказують на наявність спору між позивачем та відповідачем. Крім того, позовна заява не містить аргументів, які б засвідчили про бездіяльність або протиправність поведінки Відповідача щодо предмету цієї судової справи.

Стягнення коштів з Державного бюджету України передбачає інший порядок для Позивача. З огляду на приписи Порядку № 845 та постанови Великої Палати у справі № 910/5880/21, кошти було необхідно стягувати з Державного бюджету України, а не з Укртрансбезпеки.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Позивач згідно поданого відзиву просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. В обґрунтування зазначає, після визнання протиправною та скасування судом постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу кошти, які платник сплатив на виконання цієї постанови, знаходяться у Державному бюджеті України без достатньої правової підстави. Тому повернення таких коштів платникові стосується захисту його майнових прав як суб`єкта господарювання, а належним відповідачем буде саме Укртрансбезпека, як орган, який контролює справляння надходжень бюджету за відповідним кодом класифікації доходів бюджету та відповідно представляє державу у матеріальних і процесуальних правовідносинах з позивачем.

Суму штрафу, перераховану до бюджету на підставі постанови про застосування такого стягнення, яку надалі суд визнав протиправною та скасував, можна стягнути на користь платника згідно зі статтею 1212 ЦК України як безпідставно утримувану. На такі правовідносини приписи Порядку № 787 не поширюються.

Після набрання законної сили рішенням суду про скасування постанови про накладення штрафу, Позивачем двічі - у листопаді 2022 року та у січні 2023 року, у відповідності до положень Порядку № 787, направлялась до Укртрансбезпеки заява на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету, відповідно до встановленої Порядком форми, і саме бездіяльність Укртрансбезпеки стала предметом звернення до адміністративного суду з відповідним позовом.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2024 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Дармін М.О., судді: Чус О.В., судді Кощеєв І.М.

Ухвалою суду від 12.04.2024 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 904/6765/23. Доручено Господарському суду Дніпропетровської області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи №904/6765/23.

17.04.2024 до Центрального апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 904/6765/23.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.04.2024 апеляційну скаргу залишено без руху; встановлений строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання ухвали, а саме оригіналу платіжного документа про сплату судового збору у сумі 4 026 грн. за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2024 у справі №904/6765/23.

19.04.2024 до канцелярії суду апеляційної інстанції від скаржника надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 23.04.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2024 у справі №904/6765/23. Ухвалено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

ОСОБА_1 є засновником та керівником Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОРИЗОНТ-2007", про що свідчить виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, наявна в матеріалах справи.

30 грудня 2021 року посадовою особою Укртрансбезпеки винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії ВМ №00005573 (далі - Постанова), якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000 грн.

Позивач зазначає, що про цю постанову та штраф у Товаристві дізнались тільки на початку травня 2022 року, 10 травня 2022 р. подвійний розмір штрафу - 102 000 грн., а також виконавчий збір - був сплачений з рахунку ТОВ "ГОРИЗОНТ- 2007" на рахунок Держказначейської служби України, з призначенням платежу: "Штраф згідно Постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.02.2022 р. ВП № НОМЕР_1" (платіжна інструкція АТ КБ "ПриватБанк" від 10.05.2022 р. № 6381).

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2022 року по справі № 175/1153/22 визнано протиправною та скасовано Постанову ВМ №00005573 від 30.12.2021 р. про накладення на Позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000 грн.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2022 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2022 року по справі № 175/1153/22, яка набрала законної сили.

У січні 2023 року, ОСОБА_1 в інтересах ТОВ "ГОРИЗОНТ-2007", у відповідності до положень Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року № 787, зареєстрованого Міністерством юстиції України 25.09.2013 року за № 1650/24182 направлена заява на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету, відповідно до встановленої Порядком форми та додана копія платіжної інструкції № 6381 від 10.05.2022 р., яка підтверджує перерахування коштів до бюджету.

Не отримавши, у передбачений діючим законодавством строк, відповіді, керівник ТОВ "ГОРИЗОНТ-2007" звернувся з позовом до суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 травня 2023 року по справі № 160/5668/23 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі та зобов`язано Державну службу України з безпеки на транспорті здійснити відповідно до "Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року № 787, подання (висновок, повідомлення) до Державного казначейської служби України про повернення ОСОБА_1 на розрахунковий рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОРИЗОНТ-2007" (UА0275321), помилково або надміру сплаченого до бюджету платіжним дорученням № 6381 від 10.05.2022 року за кодом класифікації доходів бюджету 21081800, штрафу в сумі 102 000 грн., на підставі постанови Державної служби України з безпеки на транспорті від 30 грудня 2021 року серії ВМ № 00005573.

Не погодившись з вищевказаним рішенням суду, Державною службою України з безпеки на транспорті було подано апеляційну скаргу до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішенням Третього апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року по справі № 160/5668/23 було вирішено про часткове задоволення апеляційної скарги Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека), скасування рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.05.2023 в адміністративній справі № 160/5668/23 та закриття провадження у справі. Також було роз`яснено позивачу право на звернення з цим позовом в порядку господарського судочинства.

Отже, спір у справі виник у зв`язку з твердженнями позивача про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно набутих коштів у розмірі 102 000,00 грн.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

Згідно з п. 1, 3 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті. Одним із основних завдань Укртрансбезпеки є, зокрема, здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5 (абзац другий пункту 27 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567, у редакції, чинній на час винесення такої постанови щодо позивача).

Постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу є актом індивідуальної дії (правозастосовним актом), який стосується прав, обов`язків та інтересів визначеного у постанові суб`єкта (за обставинами справи - позивача), є обов`язковою для нього, а її дія вичерпується виконанням. Правовідносини сторін спору щодо накладення та сплати цього штрафу є публічно-правовими. Оскарження такої постанови як акта суб`єкта владних повноважень належить до юрисдикції адміністративного суду.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає в цивільні, у тому числі господарські, правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у конкретних, зокрема цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах. Інакше кажучи, органи державної влади, насправді, не діють як юридичні особи, навіть якщо вони формально наділені таким статусом, а діють від імені держави, що відповідає за своїми зобов`язаннями державним майном, яким наділяє, зокрема, її органи (див. постанови від 20.11.2018 у справі № 5023/10655/11 (пункти 6.21, 6.22), від 26.02.2019 у справі № 915/478/18 (пункти 4.19, 4.20), від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц (пункт 26), від 15.01.2020 у справі № 698/119/18 (пункт 21), від 18.03.2020 у справі № 553/2759/18 (пункт 35), від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20 (пункт 8.5), від 23.11.2022 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 80), від 15.02.2022 у справі № 910/6175/19 (пункт 7.45), від 20.07.2022 у справі № 910/5201/19 (пункт 75), від 05.10.2022 у справах № 923/199/21 (пункт 8.16) і № 922/1830/19 (пункт 7.1), від 14.12.2022 у справі № 2-3887/2009 (пункт 55), від 12.07.2023 у справі № 757/31372/18-ц (пункт 37)).

У судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.02.2019 у справі № 761/3884/18 (пункт 35), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 81), від 20.07.2022 у справі № 910/5201/19 (пункт 76), від 05.10.2022 у справах № 923/199/21 (пункт 8.17) і № 922/1830/19 (пункт 7.2), від 14.12.2022 у справі № 2-3887/2009 (пункт 55)). Це випливає, зокрема, з частини четвертої статті 56 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Тобто під час провадження у справі стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган (постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц (пункт 27), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 81), від 05.10.2022 у справі № 923/199/21 (пункт 8.18) і № 922/1830/19 (пункт 7.3), від 14.12.2022 у справі № 2-3887/2009 (пункт 55), від 12.07.2023 у справі № 757/31372/18-ц (пункт 38)).

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що: «…у спірному випадку Укртрансбезпека не є набувачем заявлених до стягнення коштів, а відповідно до бюджетного законодавства лише контролює надходження за кодом бюджетної класифікації 21081300 - адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (крім адміністративних штрафів за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі) (у частині стягнення плати). Водночас заявлені до стягнення кошти позивачем були перераховані на рахунок Міжрайонного ВДВС у Державній казначейській службі України, яка відповідно до бюджетного законодавства контролює надходження за кодом бюджетної класифікації 21081300 - за виконавчими документами, які перебувають / перебували на виконанні та є уповноваженою особою скласти подання про повернення коштів з бюджету на підставі приписів частини другої стати 45 БК України та пунктів 3, 5 Порядку № 787.

Таким чином, правовідносини щодо повернення з Державного бюджету України суми сплаченого адміністративного штрафу існують між позивачем (платником) та Міжрайонним ВДВС, а не Укртрансбезпекою. Проте в цих відносинах відсутній правовий спір щодо повернення з Державного бюджету України сплаченої позивачем суми штрафу, оскільки позивач, як убачається зі встановлених судом першої інстанції обставин справи та пояснень позивача, не звертався до органу виконавчої служби із заявою про повернення цих коштів….» відхиляються колегією суддів з огляду на наступне:

Те, що позивач вказав відповідачем у справі щодо стягнення з Державного бюджету України коштів, які утримуються там без достатньої правової підстави, певний орган державної влади - Укртрансбезпеку - не означає, що у спірних правовідносинах відповідальним суб`єктом є не держава, а саме цей орган. Інакше кажучи, у кондикційних спірних правовідносинах орган держави є представником її інтересів, а не суб`єктом владних повноважень, який здійснює щодо позивача публічно-владні управлінські функції. Останні він реалізував тоді, коли виніс постанову про застосування штрафу та забезпечив стягнення останнього до бюджету. Подальше намагання позивача повернути з Державного бюджету України відповідну суму, заявивши вимогу про її стягнення, не пов`язане з виконанням органами державної влади, зокрема Укртрансбезпекою, публічно-владних управлінських функцій щодо позивача.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачем правильно визначено Укртрансбезпеку, як орган, який є представником держави у спірних правовідносинах. З огляду на що, апеляційним судом відхиляються доводи останнього, викладені ним в апеляційній скарзі, щодо неналежності його, як відповідача у справі.

У державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади (частини перша та друга статті 326 ЦК України).

Кошти Державного бюджету України належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України), яка діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша статті 167 ЦК України).

Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (частина перша статті 170 ЦК України).

При цьому в господарському процесі згідно із частиною четвертою статті 56 ГПК України держава, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції.

Держава відповідає за своїми зобов`язаннями своїм майном, крім майна, на яке відповідно до закону не може бути звернено стягнення (стаття 174 ЦК України).

З огляду на наведені приписи, а також ураховуючи те, що поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних правовідносинах, у спорі щодо стягнення суми адміністративно-господарського штрафу, яка утримується на казначейському рахунку органу державної влади без достатньої правової підстави, держава бере участь у матеріальних і процесуальних правовідносинах в особі її органу, який контролює справляння надходжень бюджету за відповідним кодом класифікації доходів бюджету. У спірних правовідносинах таким органом є Укртрансбезпека.

За змістом абзацу першого частини третьої статті 17 ЦК України орган державної влади здійснює захист цивільних прав та інтересів у межах, на підставах та у спосіб, що встановлені Конституцією України та законом.

Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету (частина друга статті 45 Бюджетного кодексу України у редакції, чинній на час звернення до суду).

Повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету або повернення на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, або перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили. Заява про повернення (перерахування) коштів з бюджету складається та подається платником до органу, що контролює справляння надходжень бюджету, з платежу, який підлягає поверненню (крім повернення судового збору, за виключенням помилково зарахованого), із обов`язковим зазначенням інформації в такій послідовності: найменування платника (суб`єкта господарювання) (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) фізичної особи (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті) та номер контактного телефону (за згодою), причина повернення (перерахування) коштів з бюджету, найменування банку або небанківського надавача платіжних послуг, місцезнаходження банку (у разі повернення коштів в іноземній валюті (латиницею)), в якому відкрито рахунок отримувача коштів, та реквізити такого рахунка (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), номер карткового рахунка отримувача коштів (за наявності) (абзаци перший і дев`ятий пункту 5 розділу І Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, в редакції, чинній на час звернення до суду).

У випадках, встановлених Конституцією України та законом, особа має право звернутися за захистом цивільного права та інтересу до органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування (частина друга статті 17 ЦК України). Рішення, прийняте зазначеними органами щодо захисту цивільних прав та інтересів, не є перешкодою для звернення за їх захистом до суду (абзац другий частини третьої статті 17 ЦК України).

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частини перша та друга статті 1212 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.07.2022 у справі № 175/1153/22 постанову Укртрансбезпеки по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії ВМ № 00005573 від 30.12.2021 р. визнано протиправною та скасовано. Дане рішення набрало законної сили.

На момент сплати позивачем адміністративно-господарського штрафу юридична підстава для такого платежу існувала - була чинною постанова про застосування штрафу та відкрите виконавче провадження. Тому відсутні підстави вважати, що позивач сплатив кошти помилково. Так само з огляду на обставини справи немає підстав вважати, що він сплатив штраф надміру, тобто у розмірі більшому, ніж визначений у зазначеній постанові. Надалі з огляду на набрання законної сили судовим рішенням адміністративного суду про визнання протиправною та скасування такої постанови відповідна юридична підстава відпала.

Порядок повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів застосовний до випадків помилково чи надміру зарахованих до бюджету. Оскільки сума адміністративно-господарського штрафу, яку вніс до бюджету позивач, не є помилково чи надміру зарахованою, даний Порядок на спірні правовідносини не поширюється.

Після визнання протиправною та скасування адміністративним судом постанови про застосування штрафу платник згідно зі статтею 1212 ЦК України має право на позов про стягнення суми перерахованих ним коштів як таких, які утримуються у бюджеті без достатньої правової підстави. Це узгоджується із практикою Великої Палати Верховного Суду про те, що рішення органу влади за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (постанови від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17 (пункт 39), від 15.10.2019 у справі № 911/3749/17 (пункт 6.27), від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18 (пункт 35), від 01.02.2020 у справі № 922/614/19 (пункт 52), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 109)).

За змістом глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних, - так би мовити, приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях, тоді як для кондикційних зобов`язань вина не має значення, бо суттєвим є неправомірність набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки те майно, яке безпідставно набув (зберіг), або вартість останнього (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17 (пункти 45-46)). Інакше кажучи, у деліктних зобов`язаннях одна зі сторін втрачає певне майно, а інша його не набуває, тоді як у кондикційних зобов`язаннях одна зі сторін втрачає певне майно унаслідок того, що інша сторона його набуває, зокрема утримує в себе.

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що на спірні правовідносини поширюються приписи статті 1212 ЦК України.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Як правильно вказав суд першої інстанції, оскільки рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.07.2022 у справі № 175/1153/00 постанову Укртрансбезпеки про застосування адміністративно господарського штрафу ВМ № 00005573 від 30.12.2021 визнано протиправною та скасовано, то правові підстави утримання Державою сплачених позивачем в якості адміністративно-господарського штрафу коштів у розмірі 102000,00 грн відпали.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.08.2023 у справі № 910/5880/21, обставини якої є тотожними обставинам у справі № 904/676/23.

При цьому, як слушно враховано місцевим господарським судом, у постанові від 08.08.2023 у справі № 910/5880/21 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що висновок суду першої інстанції, який підтримав апеляційний суд, про те, що кошти слід стягнути на користь позивача саме з Державного бюджету України, а не з Укртрансбезпеки за рахунок її бюджетних асигнувань, відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 19.06.2018 у справі № 910/23967/16. Згідно із цим висновком ГПК України не передбачає необхідності зазначення суб`єкта виконання судового рішення (органу, через який треба перераховувати кошти), номера чи виду рахунку, з якого їх слід стягнути (списати). Такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення порушеного права позивача та є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, які мають бути врегульовані у нормативних актах, а не у резолютивній частині рішення (пункти 6.21, 7.1, 7.2 відповідної постанови).

Вказане узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 05.02.2020 у справі № 910/15295/18.

З урахуванням викладеного, оскільки доказів повернення позивачу грошових коштів у розмірі 102 000,00 грн матеріали справи не містять, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у цій частині та стягнення з Державного бюджету України на користь позивача безпідставно набутих коштів у розмірі 102 000,00 грн.

При цьому, з огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірну суму коштів у даній справі слід стягувати на користь позивача саме з Державного бюджету України.

Одночасно, судом враховано, що у постанові від 08 серпня 2023 року у справі №910/5880/21 Велика Палата Верховного Суду, беручи до уваги наявність протилежної практики Великої Палати Верховного Суду (у справах №910/15295/18 і №910/5880/21) та Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду (№489/6624/15-ц) щодо застосування приписів Порядку №787 і ЦК України, з огляду на висновки, викладені у цій постанові, задля гарантування юридичної визначеності у подібних правовідносинах стосовно повернення з бюджету коштів, які утримуються без достатньої правової підстави (після визнання протиправною та скасування адміністративним судом постанови про накладення штрафу), відступила від висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, сформульованого у постанові від 10 липня 2019 року у справі №489/6624/15-ц, за змістом якого повернення цих коштів має відбуватися тільки згідно з Порядком №787, тобто у позасудовому порядку.

У разі, коли Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного, зокрема, у постанові касаційного суду, згідно з частиною шостою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди враховують висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду.

Відповідач в апеляційній скарзі наголошує на тому, що суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, не врахував окрему думку, викладену Верховним Судом при розгляді справи від 08.08.2023 №910/5880/21

Вказані твердження не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки окрема думка не є судовим рішенням, в якому викладається правовий висновок. Окрема думка судді виноситься суддею від власного імені та відповідно до норм чинного Господарського процесуального кодексу України не має обов`язкового значення на відміну від вказівок, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, відповідно, не породжує юридичних наслідків та не носить обов`язкового характеру щодо враховування судами під час розгляду спорів, відповідно до частини 1 статті 316 Господарського процесуального кодекс у України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частин 1, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Під час розгляду справи, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в рішенні суду першої інстанції, яке є предметом апеляційного оскарження.

З урахуванням вищевикладеного, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2024 у справі №904/6765/23 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) на нього, відповідно, підлягає залишенню без задоволення.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 4026 грн. покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2024 у справі №904/6765/23 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2024 у справі №904/6765/23 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 4026 грн покласти на Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус