ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18 липня 2024 рокуСправа № 18/118-2197
Господарський суд Тернопільської області
у складі судді Охотницької Н.В.
за участі секретаря судового засідання Коляски І.І.
розглянув заяву б/н від 05.07.2024 (вх. №5401 від 08.07.2024) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ю-Бейс" про видачу дубліката судового наказу, заміну стягувача за наказом та поновлення строку для повторного пред`явлення до виконання наказу у справі №18/118-2197
за позовом: Публічного акціонерного товариства "Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку", м. Київ, вул. Шевченка, 12, в особі філії "Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Тернопіль", вул. Танцорова, 11, м. Тернопіль
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємства з іноземними інвестиціями "Інтерпак", вул. Незалежності, 44, м. Ланівці, Тернопільська область
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Суб`єкт підприємницької діяльності-фізична особа ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
про звернення стягнення на заставне майно
Представники заявника, сторін в судове засідання не прибули.
Згідно з ч.3 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється.
02.02.2010 на виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 18.01.2010 видано відповідні накази зі строком пред`явлення до виконання до 02 лютого 2013 року включно.
08 липня 2024 року до Господарського суду Тернопільської області, через систему "Електронний суд", від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ю-Бейс" надійшла заява (вх.№5401) про видачу дубліката судового наказу, заміну стягувача за наказом та поновлення строку для повторного пред`явлення до виконання наказу, у якій просить суд:
- видати дублікат наказу №18/118-2197 від 02.02.2010, виданого Господарським судом Тернопільської області про звернення стягнення на заставне майно ТОВ "Підприємство з іноземними інвестиціями "Інтерпак"" на суму 868 493,14 грн;
- поновити ТОВ ФК "Ю-Бейс" строк для повторного пред`явлення до виконання наказу №18/118-2197 від 02.02.2010, виданого Господарським судом Тернопільської області про звернення стягнення на заставне майно ТОВ "Підприємство з іноземними інвестиціями "Інтерпак"" на суму 868 493,14 грн.
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 08.07.2024 судове засідання для розгляду заяви б/н від 05.07.2024 (вх. №5401 від 08.07.2024) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ю-Бейс" про видачу дубліката судового наказу, заміну стягувача за наказом та поновлення строку для повторного пред`явлення до виконання наказу у справі №18/118-2197, призначено на 18 липня 2024 року о 09:05 год.
Ухвалою суду від 16.07.2024 залишено без розгляду заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ю-Бейс" Авраміч Валентини Олександрівни б/н від 15.07.2024 (вх.№5608 від 15.07.2024) про її участь у судовому засіданні 18.07.2024 о 09:05 год. в режимі відеоконференції, як таку, що подана з порушенням встановленого ч.2 ст.197 ГПК України строку на її подання.
В судове засідання 18.07.2024 представники заявника, сторін та Шумського відділу державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не прибули, про причини неявки суд не повідомили, хоча про дату час та місце розгляду заяви були повідомлені у встановленому законом порядку.
Боржник своїм правом на подання письмових заперечень на заяву не скористався.
В силу приписів ч.2 ст.329, ч.3 ст.334 ГПК України неявка учасників справи та інших заінтересованих осіб, належним чином повідомлених про судове засідання, не є перешкодою для вирішення питань, зазначених у заяві ТОВ "Фінансова компанія "Ю-Бейс".
Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ю-Бейс" про видачу дубліката судового наказу, заміну стягувача за наказом та поновлення строку для повторного пред`явлення до виконання наказу, дослідивши норми чинного законодавства, оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд відзначає наступне:
Відповідно до частини першої статті 52 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.
У виконавчому провадженні заміна сторони виконавчого провадження відбувається на підставі статті 334 ГПК України, а саме: у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу (дана правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25.04.2018 по справі №2-н-148/09).
Відповідно до ч.1, 2 ст.15 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.
Відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому, на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.
Враховуючи, що виконання рішення суду є невід`ємною стадією судового процесу, то і заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України та Законом України "Про виконавче провадження", який регулює умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.
Відповідно до п. 1 Договору відступлення та п. 114 Додатку №1 до Договору про відступлення права вимоги від 26.02.2024 від ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" до ТОВ "ФК "Ю-Бейс" перейшло право вимоги до ФОП Липовенка О.М. за кредитним договором №03-1/38 від 21.03.2008 та договорами, що його забезпечують.
Відповідно до п. 1 Договору відступлення в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/ або поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього Договору (надалі - Боржники), включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави та/або договорами, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору (надалі - "Основні договори"), (надалі - Права вимоги). Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.
Згідно із п. 2 Договору відступлення Новий кредитор в день настання відкладальної обставини відповідно до пункту 171 цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи:
право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у Додатку №1 до цього Договору, право вимагати сплати неустойки, пені, штрафів, передбачених Основними договорами, право вимагати сплати сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України (індекс інфляції, 3,0% річних), право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань за Основними договорами, право вимагали застосуванню наслідків реституції при недійсності правочинів, право отримання коштів від реалізації заставного та іншого майна Боржників, вимоги, які випливають з розірвання та/або визнання недійсними договорів із Боржниками, права, що випливають із судових справ, у тому числі справ про банкрутство Боржників, виконавчих проваджень щодо Боржників, в тому числі щодо майна Боржників, яке не було реалізоване на торгах та підлягатиме передачі мировими угодами стягувачу в погашення боргу після укладення цього Договору, права вимоги за із Боржниками, договорами з арбітражними керуючими Боржників, охоронними організаціями, права участі в комітеті кредиторів Боржників, права забезпеченого, конкурсного та поточного кредитора у справах про банкрутство Боржників, права на задоволення вимог забезпеченого кредитора за рахунок заставного майна у справах про банкрутство Боржників тощо. Розмір Прав вимоги, які переходять до Нового кредитора, вказаний у Додатку №1 до цього договору. Права кредитора за Основними договорами переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надане Банку відповідно до умов Основних договорів.
Сторони підтверджують, що після набуття Новим кредитором Прав вимоги, Новий кредитор має право на власний розсуд відступати (продавати, здійснювати наступне відступлення) такі Права вимоги повністю або в частині третім особам в порядку, встановленому чинним законодавством України.
Відповідно до п.4 Договору відступлення сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за Основними договорами, відповідно до цього Договору Новий кредитор сплачує Банку грошові кошти у сумі 5 575 108,42 грн. (п`ять мільйонів п`ятсот сімдесят п`ять тисяч сто вісім гривень 42 коп.), без ПДВ, (надалі - Ціна договору).
Ціна договору сплачується Новим кредитором Банку у повному обсязі до моменту набуття чинності цим Договором, відповідно до пункту 15 цього Договору, на підставі протоколу, сформованого за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став Новий кредитор.
Також, на виконання п. 171 Договору відступлення, банками, які відступають право вимоги надано ТОВ "ФК "Ю-Бейс" довідки, якими підтверджують настання відкладальної обставини: вих. №872/08 від 26.02.2024 видана ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"; вих.№648 від 26.02.2024 видана АТ "Міжнародний резервний банк"; вих.№915 від 26.02.2024 видана АТ "Мегабанк"; вих.№138/07-Л від 26.02.2024 видана АТ "Банк Січ".
Таким чином, до ТОВ "Фінансова компанія "Ю-Бейс" у встановленому законом порядку перейшли всі права вимоги за кредитним договором та договором забезпечення щодо Боржника ФОП Липовенка О.М. (пункт 114 Додатку №1 до договору №260 та пункти 206-208 Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та Боржники за такими договорами).
Відтак заява в частині заміни стягувача ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на правонаступника ТОВ "Фінансова Компанія "Ю-Бейс" за наказом від 02.02.2010 у справі №18/118-2197 про звернення стягнення на заставне майно підлягає задоволенню.
З поданих матеріалів також слідує, що 20.05.2024 адвокат Авраміч В.О. в інтересах ТОВ "Фінансова компанія "Ю-Бейс" звернулася до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з адвокатським запитом №03 від 20.05.2024, у якому просила надати інформацію на підставі якого виконавчого документу відкрито, зокрема, виконавче провадження №36998686; надати інформацію про стан виконавчого провадження №36998686, у випадку завершення такого виконавчого провадження, зазначити дату та номер відповідної постанови, а також надати копії документів на підтвердження інформації; надати копію Постанови про відкриття виконавчого провадження №36998686. При цьому зазначила, що з матеріалів, переданих Банком ТОВ ФК "Ю-Бейс", встановлено, що 21.03.2016 старшим державним виконавцем відділу ПВР УДВС ГТУЮ в Тернопільської області Генчак Олесею Миколаївною прийнято до виконання виконавче провадження №36998686 з примусового виконання наказу №18/118-2197 від 02.02.2010 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Однак, на сайті "Автоматизована система виконавчого провадження" відсутня інформація про вказане виконавче провадження.
У відповідь на запит, Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції листом від 21.05.2024 №5960/03.1-23 повідомив, що перевіркою бази даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень за критеріями "Пошук ВД/ВП", "Пошук ВД/ВП (Спецрозділ)", "Пошук ВД/ВП (Архів)" встановлено, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області перебувало виконавче провадження №36998686 з примусового виконання наказу №18/118-2197 від 02.02.2010 виданого Господарським судом Тернопільської області про звернення стягнення на заставне майно товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємства з іноземними інвестиціями "Інтерпак" на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку" в особі філії "Відділення ПАТ Промінвестбанк в м.Тернопіль" на суму 868 493,14 грн по кредитному договору №03-1/38 від 21.03.2008, а саме лінію для виробництва трьохслойних листів та термопластавтомат "ARBURG", приміщення цеху по виробництву полімерної тари та упаковки для продуктів.
В ході виконання вказаного виконавчого провадження державним виконавцем реалізовувалось майно боржника визначене виконавчим документом.
Листом №03.3-32/В-3/3037 від 15 листопада 2016 року повідомлено стягувача, що нерухоме майно боржника не реалізовано під час виконання рішення та запропоновано стягувачу вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, про що слід було письмово повідомити державного виконавця, у десятиденний строк з дня отримання повідомлення. Стягувач у десятиденний строк з дня отримання повідомлення письмово не повідомив про залишення за собою нереалізованого майна боржника. Таким чином, стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення.
Керуючись п.3 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції Закону чинній на момент винесення постанови), державним виконавцем винесено постанову №36998686 від 30.11.2016 про повернення виконавчого документу стягувачеві (відмова стягувача від майна боржника).
Одночасно у листі Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомив, що не має можливості надати копії постанов про відкриття виконавчого провадження №36998686 та постанови про повернення виконавчого документа стягувачу №36998686 оскільки, у відповідності до Наказу від 25.12.2008 №2274/5 "Про затвердження Порядку роботи з документам в органах державної виконавчої служби" строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки і такі підлягають знищенню відповідно після закінчення строків їх зберігання.
14.05.2024 адвокат Авраміч В.О. в інтересах ТОВ "Фінансова компанія "Ю-Бейс" звернулася до ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" з адвокатським запитом №02 від 14.05.2024, у якому просила надати інформацію, чи вживалися ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" заходи щодо пред`явлення до виконання судового наказу Господарського суду Тернопільської області №18/118-2197 від 02 лютого 2010 року про звернення стягнення на заставне майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємства з іноземними інвестиціями "Інтерпак". У випадку наявності надати оригінал наказу Господарського суду Тернопільської області №18/118-2197 від 02 лютого 2010 року про звернення стягнення на заставне майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємства з іноземними інвестиціями "Інтерпак".
При цьому, у листі адвокат зазначила, що як було встановлено ТОВ ФК "Ю-Бейс", з виконання рішення у справі 18/118-2197 відкрито виконавче провадження №71148709, однак таке провадження відкрито на виконання наказу від 02.02.2010 №18/118-2197 про стягнення державного мита у розмірі 8 684,93 грн.
У відповідь на запит ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" листом від 21.05.2024 №1612/08 повідомив, що Наказ Господарського суду Тернопільської області №18/118-2197 від 02.02.2010 тричі пред`являвся до виконання. Так, в результаті вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях №20919297 та №36998686 майно не було реалізоване. На даний час виконавче провадження ВП №36998686, яке в 2016 році з управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області передано до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, має статус завершене. Втім, як вбачається із інформації, яка міститься в АСВП останнім документом, який виданий органом примусового виконання рішень була постанова про прийняття до виконання виконавчого провадження від 21.03.2016. Постанови про повернення виконавчого документа стягувачу не виносилось. Оригінал наказу Господарського суду Тернопільської області №18/118-2197 від 02.02.2010 у Банку відсутній.
При цьому, як зазначає заявник та вбачається з інформації про виконавче провадження, долученої заявником до заяви, постанова про повернення виконавчого документа стягувачу була винесена 30.11.2016, тоді як 15.11.2016 державним виконавцем повідомлено стягувача, що нерухоме майно боржника не реалізовано під час виконання рішення та запропоновано стягувачу вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, про що письмово повідомити державного виконавця, у десятиденний строк з дня отримання повідомлення, тобто з урахуванням пересилань пошти виконавцем надано недостатньо часу стягувачу для надання відповіді.
Водночас, як вбачається із матеріалів справи, стягувач - ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", постанови про повернення виконавчого документа стягувачу та оригіналу виконавчого документу, не отримував. Крім того, в Автоматизованій системі виконавчого провадження щодо виконавчого провадження №36998686 міститься інформація про повернення виконавчого документа стягувачеві з посиланням на п.3 ч.1 ст. 47 (відмова стягувача від майна боржника), із зазначенням строку повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання 30.11.2017.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Положення ст. 326 ГПК України визначають, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Згідно з ч. 1 ст. 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Частиною 3 ст. 3 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Порядок вирішення питання щодо видачі дубліката виконавчого документа (наказу суду) до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів визначено підпунктом 19.4 пункту 19 розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України.
За положеннями пункту 19.4 Перехідних положень ГПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.
Дублікат виконавчого документа - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Від оригіналу зазначений документ відрізняється лише спеціальною позначкою "Дублікат".
Поряд з цим, правовий аналіз змісту підпункту 19.4 пункту 19 розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України свідчить про те, що основними критеріями для задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого документа є: втрата виконавчого документа (загублення, викрадення, знищення, істотне пошкодження, вилучення у виконавця або стягувача, що унеможливлює його виконання, тощо) та звернення до суду із заявою до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Таким чином, ГПК України не надає суду права відмовити у задоволенні заяви про видачу дубліката наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати наказу. За умови встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката наказу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити дату його видачі. Натомість відсутність наказу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права (постанова Верховного Суду від 15.07.2021 у справі №18/1147/11).
Водночас обов`язковою умовою для видачі дубліката наказу є звернення до суду з такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду (подібний висновок щодо умов видачі дубліката виконавчого документа викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №24/234, від 10.09.2018 у справі №5011-58/9614-2012, від 21.01.2019 у справі №916/215/15-г, від 23.05.2019 у справі №5023/1702/12, від 11.11.2019 у справі №5/229-04, від 01.04.2020 у справі №916/924/16, від 18.06.2020 у справі №24/262, від 03.08.2020 у справі №904/9718/13, від 17.09.2020 у справі №19/093-12).
Отже, враховуючи наведене вище, умовою для видачі дубліката наказу суду є подання відповідної заяви до суду згідно з підпунктом 19.4 пункту 19 розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення (пп. 3.15 постанови Верховного Суду від 15.07.2021 у справі №18/1147/11).
Під час вирішення питання про можливість видачі судом дубліката виконавчого документа на підставі звернення особи до суду з такою заявою обов`язковому з`ясуванню підлягають обставини дотримання заявником строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (постанова Верховного Суду від 01.04.2020 у справі №916/924/16).
Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката втраченого документа вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви (висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №2-836/11).
Із заяви про видачу дубліката наказу та долучених до неї доказів вбачається, що наказ Господарського суду Тернопільської області від 02.02.2010 у справі №18/118-2197 перебував на примусовому виконанні в управлінні державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, який у 2016 році передано до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції.
Як вже зазначалось вище, згідно інформації з Автоматизованаї системи виконавчого провадження 30.11.2016 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві, яка, як зазначає банк, до стягувача не надходила, оригінал наказу у банку відсутній.
При цьому, суд зауважує, що копія постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві від 30.11.2016 у матеріалах справи відсутня. Проте перебування наказу на виконанні: відкриття виконавчого провадження 13.03.2016 та прийняття виконавчого провадження/документа №36998686 21.03.2016 підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження та інформацією з АСВП.
За змістом статті 129 Конституції України обов`язковість рішення суду визначено однією із основних засад судочинства. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до статті 2 ГПК України одним з основних принципів господарського судочинства є обов`язковість судового рішення.
Згідно зі статтею 18 ГПК України Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Станом на день звернення до суду із заявою про видачу дубліката наказу від 02.02.2010 у справі №18/118-2197, рішення суду не виконано, що підтверджується матеріалами справи.
На час відкриття виконавчого провадження з приводу примусового виконання рішення суду у справі №18/138-2417 діяв Закон України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року. Тоді як на час вчення останньої виконавчої дії (листопад 2016 року) діяв Закон України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року (далі - Закон №1404-VIII).
Відповідно до пункту 7 розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.
З огляду на зміст частини першої статті 11 Закону № 1404-VIII, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання - це період часу, в межах якого стягувач має право пред`явити виконавчий документ до примусового виконання.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону № 1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.
Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII).
У разі пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 329 ГПК України).
Як зазначено вище, постанова від 30.11.2016 про повернення виконавчого документа стягувачу на адресу стягувача ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" не надходила, інформація про завершення виконавчого провадження №36998686 в АСВП відсутня, відтак Банк не був обізнаний про завершення вказаного виконавчого провадження.
За таких умов, Банк не мав можливості в строки встановлені законом звернутися до суду із заявою про видачу дублікату наказу. Разом з тим, як вбачається з листа ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" від 21.05.2024 №1612/08, наказ пред`являвся до виконання тричі, отже, Банком вживалися необхідні заходи для примусового виконання рішення у даній справі.
При цьому суд зауважує, що лише отримавши постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження або постанову виконавця про повернення виконавчого документа (або інформацію про таку, що має місце у цій справі), стягувач стає обізнаним про відсутність примусового виконання судового рішення, що надає йому можливість реалізувати свої правомочності стягувача, вжити заходи щодо подальшого виконання чинного рішення суду.
Наведені вище обставини вказують на поважність причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа наказу №18/118-2197 від 02.02.2010, виданого Господарським судом Тернопільської області про звернення стягнення на заставне майно ТОВ "Підприємство з іноземними інвестиціями "Інтерпак"" на суму 868 493,14 грн до виконання та наявність підстав для його поновлення ТОВ ФК "Ю-Бейс".
За приписами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін.
Як вказано у рішенні Європейського суду з прав людини у справі від 05.07.2012 "Глоба проти України", пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату.
З матеріалів справи вбачається, що наказ Господарського суду Тернопільської області у справі №18/118-2197 виданий 02.02.2010. Строк пред`явлення наказу до виконання становить три роки. Наказ дійсний для пред`явлення в Державну виконавчу службу до 02.02.2013 включно. Проте з огляду на наявність викладених вище висновків суду щодо строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, який підлягає поновленню судом, та відсутності у стягувача обов`язку доводити причини втрати наказу, суд вбачає усі наявні підстави для видачі дубліката наказу у справі №18/118-2197.
Таким чином, враховуючи обов`язковість виконання судового рішення, яке набрало законної сили, беручи до уваги поновлення пропущеного строку пред`явлення наказу до виконання, суд дійшов висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ю-Бейс", про видачу дубліката судового наказу, заміну стягувача за наказом та поновлення строку для повторного пред`явлення до виконання наказу у справі №18/118-2197 підлягає задоволенню.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 52, 233, 234, 327, 329, 334, п. 19.4 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
1. Заяву б/н від 05.07.2024 (вх. №5401 від 08.07.2024) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ю-Бейс" про видачу дубліката судового наказу, заміну стягувача за наказом та поновлення строку для повторного пред`явлення до виконання наказу у справі №18/118-2197 - задоволити.
5. Копію ухвали направити: ТОВ "Фінансова компанія "Ю-Бейс", представнику адвокату Авраміч В.О., ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та Шумському відділу державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відповідно до положень ч. 5 ст. 6 ГПК України; ТОВ "Підприємство з іноземними інвестиціями "Інтерпак", вул. Незалежності, 44, м. Ланівці, Тернопільська область, та ФОП Липовенку Олександру Миколайовичу, вул. Незалежності, 38/21, м. Ланівці, Тернопільська область, рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені статтями 256-257 ГПК України.

Ухвалу підписано 19.07.2024.

Суддя Н.В. Охотницька