ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2024 р. Справа№ 910/17462/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Сітайло Л.Г.

секретар судового засідання - Прокопенко О.В.

учасники справи:

від позивача: Хуторянець Олександр Володимирович

від відповідача 1: Ковальчук А.С.

від відповідача 2: НЕЧИПОРУК ОЛЕКСАНДР ЛЕОНІДОВИЧ

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК"

на рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2024 (дата повного тексту 30.04.2024)

у справі №910/17462/23 (суддя Балац Сергій)

за позовом: Акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК";

до відповідача-1: ОСОБА_4 ;

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "РАЗБОРН-АДВ";

про: визнання недійсним рішення загальних зборів учасників, визнання недійсним акту приймання-передачі додаткового внеску в статутний капітал та скасування рішення державного реєстратора

УСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до ОСОБА_4 та Товариства з обмеженою відповідальністю "РАЗБОРН-АДВ" про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників, визнання недійсним акту приймання-передачі додаткового внеску в статутний капітал та скасування рішення державного реєстратора.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.04.2024 у справі №910/17462/23 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення обґрунтовано тим, що позивачем не доведено наявності обставин, які є вирішальними при доведенні фраудаторності правочину у вигляді передачі відповідачем-1 спірного об`єкту нерухомого майна до статутного фонду відповідача-2, а саме: вчинення відпвідачем-1 недобросовісних дій, які призвели до порушення прав позивача.

Не погодившись з прийнятим рішенням, АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" подало апеляційну скаргу, у якій просило суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2024 та прийняти нове, яким позовні вимоги Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" задовольнити повністю. Визнати недійсним рішення № 2/2020 загальних зборів учасників ТОВ "РАЗБОРН-АДВ" від 10.06.2020, підписи на рішенні нотаріально засвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироненко О.Ф. 10.06.2020 за реєстром № 582, 583, 584, в частині рішення ОСОБА_4 щодо додаткового внеску в негрошовій формі у вигляді нерухомого майна, а саме: квартира АДРЕСА_1 . Визнати недійсним акт приймання-передачі додаткового внеску в статутний капітал ТОВ "РАЗБОРН-АДВ" у негрошовій формі від 11.06.2020, укладений між ТОВ "РАЗБОРН-АДВ" та ОСОБА_4 , підписи на акті нотаріально засвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального кругу Мироненко О.Ф. 11 червня 2020 року за реєстром № 594, 595. Скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мироненко Олена Федорівна про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 52797152 від 23.06.2020, номер відомостей про речове право: 37012596, дата державної реєстрації: 22.06.2020. Стягнути з ТОВ "РАЗБОРН-АДВ" та ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" сплачений судовий збір в розмірі 5 368,00 грн за подання позову та 8 052,00 грн за подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга зокрема обґрунтована тим, що на думку апелянта відчуження відповідачем-1 нерухомого майна на користь відповідача-2 шляхом його передачі до статутного фонду відповідача-2 є фраудаторним правочином, з огляду на обставини, що мали місце на момент відчуження такого нерухомого майна відповідачем-1.

24.05.2024 ТОВ "РАЗБОРН-АДВ" через систему «Електронний суд» було подано відзив на апеляційну скаргу у якому він просив суд рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з огляду на її безпідставність та необґрунтованість.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" на рішення у Господарського суду міста Києва від 15.04.2024 у справі №910/17462/23, розгляд апеляційної скарги призначено на 06.06.2024.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 19.09.2014, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Латанюк І.А., зареєстрованого в реєстрі за № 2886, відповідач-1 прийняв у власність квартиру АДРЕСА_1 .

Між публічним акціонерним товариством "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ", (правонаступником якого є акціонерне товариство "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ", найменування якого змінене на позивача (акціонерне товариство "РАЙФФАЙЗЕН БАНК") та позичальниками, серед яких фізична особа-підприємець ОСОБА_4, укладено Генеральний договір на здійснення кредитних операцій від 27.07.2017 № 01/150-2/515, відповідно до умов якого кредитор зобов`язується здійснювати на користь позичальників кредитні операції, а позичальники зобов`язані виконати усі обов`язки, що витікають із змісту кредитної операції, Генерального договору, умов та договорів, і здійснити погашення заборгованості у межах строку кредитної операції.

Між Акціонерним товариством "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" та відповідачем-1 ( ОСОБА_4 ), як поручителем, укладено договір поруки від 27.08.2019 № 12/150-2/2569, за яким поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором солідарно з позичальником за виконання забезпечених зобов`язань, а саме: Генеральний договір на здійснення кредитних операцій від 27.07.2017 № 01/150-2/515 та Кредитний договір від 27.08.2019 № 015/150-2/1431 до Генерального договору на здійснення кредитних операцій від 27.07.2017 № 01/150-2/515 (далі - Договір поруки № 12/150-2/2569).

Між Акціонерним товариством "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" та відповідачем-1 ( ОСОБА_4 ), як поручителем, укладено договір поруки від 30.09.2019 № 12/150-2/2617, за яким поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором солідарно з позичальником за виконання забезпечених зобов`язань, а саме: Генеральний договір на здійснення кредитних операцій від 30.09.2019 № 01/150-2/1472 та кредитний договір від 30.09.2019 № 010/150-2/1473 до Генерального договору на здійснення кредитних операцій від 30.09.2019 № 01/150-2/1472 (далі - Договір поруки № 12/150-2/2617).

За твердженням апелянта що з лютого 2020 року виникла прострочена заборгованість за кредитним договором від 27.07.2017 № 01/150-2/515, а з квітня 2020 року - заборгованість за Кредитним договором від 30.09.2019 № 01/150-2/1472, що призвело до звернення позивача до господарських судів з вимогами про стягнення заборгованості в результаті чого винесені рішення, а саме: рішення господарського суду Київської області від 03.06.2021 у справі № 911/160/21 та рішення господарського суду міста Києва від 22.04.2021 у справі № 910/17302/20. В ході виконання вказаних вище рішень, останньому стало відомо, що поручителем за Договорами поруки здійснено відчуження належного останній об`єкту нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 (далі - спірний об`єкт нерухомого майна) на підставі: рішення загальних зборів учасників відповідача-2 від 10.06.2020 № 2/2020 та акту приймання-передачі додаткового внеску в статутний капітал відповідача-2 у негрошовій формі від 11.06.2020 № б/н.

На думку апелянта відчуження відповідачем-1 нерухомого майна на користь відповідача-2 шляхом його передачі до статутного фонду відповідача-2 є фраудаторним правочином, з огляду на обставини, що мали місце на момент відчуження такого нерухомого майна відповідачем-1, що призвело до звернення позивача до господарського суду.

Колегія суддів відзначає, що критеріями, які Верховний Суд називає для кваліфікації договору, як фраудаторного, є, зокрема:

- відчуження майна за наявності значної непогашеної заборгованості;

- відчуження майна боржником після пред`явлення до нього позову про стягнення такої заборгованості (хоча є і виключення з цього правила, головне довести, що боржник розумів, що має заборгованість і ухилявся таким чином від її сплати);

- майно відчужено на підставі безвідплатного правочину (з цього правила є також виключення, зокрема, якщо ціна за оплатним договором занижена тощо);

- майно відчужене на користь пов`язаної особи (родичу або на користь власної юридичної особи);

- після відчуження майна у боржника відсутнє інше майно, за рахунок якого він може відповідати за своїми зобов`язаннями перед кредитором.

Рішенням загальних зборів учасників відповідача-2 від 10.06.2020 № 2/2020, підписи на рішенні нотаріально засвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироненко О.Ф.10.06.2020 за реєстровими №№ 582, 583, 584 (оспорюване рішення), затверджено, зокрема, вартість внеску відповідача-1 в наступному вигляді:

1) квартира за адресою: АДРЕСА_2 ;

2) квартира за адресою: АДРЕСА_3 (спірний об`єкт нерухомого майна);

3) нежила споруда за адресою: АДРЕСА_4 .

Актом приймання-передачі додаткового внеску в статутний капітал відповідача-2 у негрошовій формі від 11.06.2020 № б/н (укладений між відповідачами, підписи на акті нотаріально засвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироненко О.Ф.11.06.2020 за реєстровими №№ 594 та 595) відповідачем-1 передано майно в якості додаткового внеску в статутний капітал відповідача-2 у не грошовій формі, а саме: спірний об`єкт нерухомого майна.

Пунктом 2.2 Договору поруки № 12/150-2/2569 та Договору поруки № 12/150-2/2617 визначено, що поручитель зобов`язується здійснити виконання порушених забезпечених зобов`язань протягом десяти банківських днів з дати отримання вимоги від кредитора та в обсязі, зазначеному в такій вимозі.

Вимога кредитора є єдиним та достатнім доказом настання підстав для виконання поручителем забезпечення зобов`язань в розмірі, визначеному кредитором у вимозі.

Кредитор має право направляти вимоги поручителю будь-яку кількість разів до повного виконання забезпечених зобов`язань.

Проте, позивачем, станом на дату прийняття оспорюваних рішень (10.06.2020 та 11.06.2020) не здійснено направлення на адресу поручителя (відповідача-1) вимоги кредитора із зазначенням підстав для виконання поручителем забезпечення зобов`язань.

Вказана обставина свідчить про відсутність настання підстав для виконання поручителем (відповідачем-1) зобов`язань, забезпечених Договорами поруки № 12/150-2/2569 та Договору поруки № 12/150-2/2617 та можливість розпоряджатись спірним об`єктом нерухомого майна станом на день його відчуження.

Положеннями пункту 4.3 Договору поруки № 12/150-2/2569 та Договору поруки № 12/150-2/2617 передбачено, що протягом строку дії цього договору поручитель не має права вчиняти без попереднього письмового погодження кредитора наступні дії:

- отримання грошових позик, кредитів чи інших кредитних операцій від інших осіб, в тому числі банків, оформлення боргових зобов`язань перед іншими особами в будь-якій формі, включаючи надання порук тощо;

- створення договірного обтяження будь-якого майна поручителя заставою, іпотекою або в інший спосіб, застосування якого передбачає можливість відчуження цього майна;

- відчуження майна поручителя у будь-який спосіб на суму, що перевищує 400.000,00 грн.

Відповідно до пункту 6.3.2 Договору поруки № 12/150-2/2569 та Договору поруки № 12/150-2/2617, поручитель, на вимогу кредитора, сплачує останньому, за порушення, невиконання або неналежне виконання поручителем всіх або окремих положень цього договору - штраф за кожен випадок порушення у розмірі 0,5 % від суми кредиту за кредитним договором, зазначеної в п. 1.1.1 цього договору (але не менше 1.000,00 грн та не більше 100.000,00 грн).

Таким чином, порушення відповідачем-1, як поручителем, умов зазначених договорів поруки є підставою для застосування до такого поручителя відповідальності за таке порушення, яка встановлена пунктом 6.3.2 Договору поруки № 12/150-2/2569 та Договору поруки № 12/150-2/2617 у вигляді штрафу.

Суд ураховує, що наслідком внеску спірного об`єкту нерухомого майна до статутного капіталу відповідача-2 є отримання відповідачем-1 відповідної частки у статутному капіталі, що свідчить про те, що спірний об`єкт нерухомого майна відчужений відповідачем-1 не безоплатно.

Крім того, до передачі спірного об`єкту нерухомого майна до статутного капіталу відповідача-2, відповідач-1 не був учасником відповідача-2, що свідчить про відсутність до здійснення такої передачі пов`язаності осіб.

З огляду на вищевикладене колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позовна вимога про визнання недійсним оспорюваного рішення задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не доведено наявності обставин, які є вирішальними при доведенні фраудаторності правочину у вигляді передачі відповідачем-1 спірного об`єкту нерухомого майна до статутного фонду відповідача-2, а саме: вчинення відпвідачем-1 недобросовісних дій, які призвели до порушення прав позивача.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтями 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі наявних матеріалів справи колегія суддів установила, що обставини, на які посилається скаржник - Акціонерне товариство "РАЙФФАЙЗЕН БАНК", у розумінні статті 86 ГПК України не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва 15.04.2024 у справі №910/17462/23, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ураховуючи наведене, рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2024 у справі №910/17462/23 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні.

Керуючись ст.ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2024 у справі №910/17462/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2024 у справі №910/17462/23 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору покласти на Акціонерне товариство "РАЙФФАЙЗЕН БАНК".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 29.07.2024 (у зв`язку із перебуванням судді Сітайло Л.Г. на лікарняному з 17.06.2024 по 30.06.2024, перебуванням головуючого судді Андрієнка В.В. у щорічній відпустці з 01.07.2024 по 19.07.2024 та перебуванням судді Майданевича А.Г. у щорічній відпустці з 15.07.2024 по 28.07.2024).

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді А.Г. Майданевич

Л.Г. Сітайло