РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.07.2024Справа № 910/5336/24

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Ломаки В.С.,

за участю секретаря судового засідання: Видиш А.В.

розглянувши у порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Івано-Франківської обласної прокуратури

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Групп ЛТД"

про визнання додаткових угод недійсними та стягнення 39 273,08 грн.,

Представники сторін:

від позивача: Кузьміна К.Г.;

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Івано-Франківська обласна прокуратура (далі - позивач, Прокуратура) звернулась до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Групп ЛТД" (далі - відповідач, Товариство) про визнання недійсними укладених між сторонами додаткових угод від 09.02.2021 року № 1, від 22.02.2021 року № 2, від 12.04.2021 року № 3 та від 29.04.2021 року № 4 до договору про постачання природного газу від 28.01.2021 року № 378/21, а також стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 39 273,08 грн.

Ухвалою від 03.05.2024 року господарський суд міста Києва відкрив провадження у справі № 910/5336/24, вирішив здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 29.05.2024 року.

У підготовчому засіданні 29.05.2024 року суд без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольну ухвалу про продовження строку проведення підготовчого провадження у справі № 910/5336/24 на 30 днів, а також відклав підготовче засідання на 03.07.2024 року.

Ухвалою від 03.07.2024 року господарський суд міста Києва закрив підготовче провадження у справі № 910/5336/24 та призначив її до судового розгляду по суті на 17.07.2024 року.

У судовому засіданні 17.07.2024 року представник позивача підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач про дату час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте явку свого уповноваженого представника у призначене судове засідання 17.07.2024 року не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направив.

За умовами частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до частини 5 статті 242 Господарського процесуального кодексу України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з частиною 4 статті 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

З огляду на відсутність у Товариства електронного кабінету, копії ухвал суду, зокрема, від 03.07.2024 року про закриття підготовчого провадження у справі № 910/5336/24 та призначення її до судового розгляду по суті на 17.07.2024 року, в порядку, визначеному законом, були надіслані судом рекомендованими листами з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 04119, місто Київ, вулиця Зоологічна, будинок 4-а, офіс 139.

Проте, вищевказані відправлення (у тому числі № 328) підприємством поштового зв`язку вручені відповідачу не були з посиланням на його відсутність за наведеною адресою.

Відповідно до пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, суд вважає, що у разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто підприємством зв`язку, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Сам лише факт не отримання заявником кореспонденції, якою суд з додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу.

Суд також звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Отже, суд належним чином виконав свій обов`язок щодо повідомлення відповідача про розгляд справи.

Згідно із частиною 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у встановлений строк не подав суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас, оскільки суд надавав можливість відповідачу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року в справі "Смірнова проти України").

Відповідно до листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006 року в цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Усі ці обставини слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

У судовому засіданні 17.07.2024 року проголошену вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

18.12.2020 року в мережі Інтернет на веб-порталі уповноваженого органу "Prozorro" Прокуратура опублікувала оголошення про проведення відкритих торгів UA-2020-12-18-001758-с щодо закупівлі Газового палива (ДК 021:2015:09120000-6) обсягом 70 тис. м3 загальною очікуваною вартістю 560 000,00 грн.

Рішенням тендерного комітету Прокуратури, оформленим протоколом засідання від 11.01.2021 року № 1, переможцем вищенаведених торгів визнано Товариство (з ціновою пропозицією 488 040,00 грн. з ПДВ).

Враховуючи вказані обставини, 28.01.2021 року між Прокуратурою (споживач) та Товариством (постачальник) укладено Договір на постачання природного газу № 378/21 (далі - Договір), за умовами якого відповідач зобов`язався передати у власність споживача, що є бюджетною установою або організацією у 2021 році ДК 021:2015 код 09120000-6 Газове паливо (природний газ), а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором.

Означений правочин підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений відбитками печаток цих суб`єктів господарювання.

За умовами пунктів 1.2-1.6 Договору обсяг постачання газу - до 70 000 м3.

Планові обсяги постачання газу по місяцях: лютий - 14 000 м3, березень - 14 000 м3, квітень - 4 000 м3, травень - 500 м3, вересень - 500 м3, жовтень - 4 000 м3, листопад - 16 000 м3, грудень - 17 000 м3.

Добові планові обсяги постачання газу визначаються шляхом ділення місячного планового обсягу газу на кількість днів протягом цього місяця.

Після укладення договору про закупівлю обсяги закупівлі можуть бути зменшені з урахуванням фактичного використання природного газу, а також залежно від реального фінансування видатків.

Передача газу за цим Договором здійснюється на межах балансової належності об`єктів споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування.

Відповідно до пункту 3.1 Договору розрахунки за поставлений споживачеві газ здійснюються за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем.

За умовами пункту 3.2 цієї угоди ціна за 1 000 м3 природного газу з врахуванням вартості послуг замовлення (бронювання) потужності по території України становить 6 972,00 грн., у тому числі ПДВ - 1 162,00 грн.

Ціна, зазначена в пункті 3.2 Договору, може змінюватись протягом дії Договору. Зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього Договору (пункт 3.3 Договору).

У пункті 3.4 наведеного правочину сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 3.2 та 3.3 цього Договору, застосовується сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за цим Договором.

Згідно з пунктом 3.6 Договору його загальна сума складається із місячних сум вартості газу, поставленого споживачеві за даним Договором, і становить 488 040,00 грн., у тому числі ПДВ - 81 340,00 грн.

Відповідно до пункту 11.1 Договору останній набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє в частині постачання газу з 01.02.2020 року до 31.12.2021 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Пунктом 11.6 Договору встановлено, що істотні умови цього Договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків споживача;

2) зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в цьому Договорі;

3) покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в цьому Договорі;

4) продовження строку дії цього Договору та виконання зобов`язань щодо передачі товару у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в цьому Договорі;

5) погодженої зміни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товару);

6) зміни ціни у зв`язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок;

7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни;

8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини 6 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

З матеріалів справи вбачається, що листом від 02.02.2021 року № 1221/21 Товариство звернулося до Прокуратури, в якому вказало, що враховуючи підвищення ціни на ринку природного газу, відповідач змушений підвищити ціни на постачання природного газу за Договором до 10 %, згідно з пунктом 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі". До наведеного листа Товариство долучило цінові довідки Харківської торгово-промислової палати від 05.01.2021 року № 1770/20 та від 29.01.2021 року № 205-2/21 щодо середньозважених цін Української енергетичної біржі. За змістом цих довідок, станом на 31.12.2020 року середньозважена ціна по всіх умовах оплати (з ПДВ) за 1 000 м3 природного газу становить 6 329,75 грн., середньозважена ціна післяплата (з ПДВ) - 6 344,48 грн. (ресурс грудня 2020 року). Станом на 29.01.2021 року середньозважена ціна по всіх умовах оплати (з ПДВ) за 1 000 м3 природного газу становить 7 924,65 грн., середньозважена ціна післяплата (з ПДВ) - 8 040,77 грн. (ресурс січня 2021 року).

З огляду на викладене, Товариство запропонувало Прокуратурі підписати проект відповідної додаткової угоди до Договору щодо зміни ціни на постачання природного газу.

Судом встановлено, що у додатковій угоді від 09.02.2021 року № 1 до Договору Прокуратура та Товариство, керуючись Законом України "Про ринок природного газу" та пунктом 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", у зв`язку з коливанням ціни на ринку природного газу, дійшли згоди зменшити обсяг постачання газу та встановити його на рівні 63,779405 тис. м3. Також сторони погодили, що ціна за 1 000 м3 природного газу з врахуванням вартості послуг замовлення (бронювання) потужності по території України становить 7 652,00 грн., у тому числі ПДВ - 1 275,33 грн.

За умовами пункту 5 означеної додаткової угоди від 09.02.2021 року № 1 до Договору остання діє з моменту підписання, а в частині розрахунків - з 01.02.2021 року.

Листом від 08.02.2021 року № 1405/21 Товариство звернулося до Прокуратури, в якому вказало, що враховуючи підвищення ціни на ринку природного газу, відповідач змушений підвищити ціни на постачання природного газу за Договором до 3,5 %, згідно з пунктом 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі". До наведеного листа Товариство долучило цінову довідку Харківської торгово-промислової палати від 04.02.2021 року № 268/21 щодо середньозважених цін Української енергетичної біржі, за змістом якої станом на 03.02.2021 року середньозважена ціна по всіх умовах оплати (з ПДВ) за 1 000 м3 природного газу становить 8 205,49 грн., середньозважена ціна післяплата (з ПДВ) - 8 215,49 грн. (ресурс лютого 2021 року).

Враховуючи наведене, Товариство запропонувало Прокуратурі підписати проект відповідної додаткової угоди до Договору щодо зміни ціни на постачання природного газу.

З матеріалів справи вбачається, що у додатковій угоді від 22.02.2021 року № 2 до Договору Прокуратура та Товариство, керуючись Законом України "Про ринок природного газу" та пунктом 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", у зв`язку з коливанням ціни на ринку природного газу, дійшли згоди зменшити обсяг постачання газу та встановити його на рівні 61,679517 тис. м3. Також сторони погодили, що ціна за 1 000 м3 природного газу з врахуванням вартості послуг замовлення (бронювання) потужності по території України становить 7 914,00 грн., у тому числі ПДВ - 1 319,00 грн.

Відповідно до пункту 4 означеної додаткової угоди від 22.02.2021 року № 2 до Договору остання діє з моменту підписання, а в частині розрахунків - з 04.02.2021 року.

Листом від 01.04.2021 року № 2153/21 відповідач звернувся до Прокуратури, в якому вказав, що враховуючи підвищення ціни на ринку природного газу, відповідач змушений підвищити ціни на постачання природного газу за Договором до 9 %, згідно з пунктом 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі". До наведеного листа Товариство долучило цінову довідку Харківської торгово-промислової палати від 01.04.2021 року № 759/21 щодо середньозважених цін Української енергетичної біржі, за змістом якої станом на 01.03.2021 року вартість природного газу на європейських хабах до кордону України складала: Німецький хаб NCG - 8 480,38 грн./1 000 м3; Німецький хаб GASPOOL - 8 484,69 грн./1 000 м3; Нідерландський хаб TTF - 8 342,36 грн./1 000 м3; Австрійський хаб CEGH - 8 493,32 грн./1 000 м3. У той же час, станом на 01.04.2021 року вартість природного газу на європейських хабах до кордону України складала: Німецький хаб NCG - 9 467,43 грн./1 000 м3; Німецький хаб GASPOOL - 9 463,27 грн./1 000 м3; Нідерландський хаб TTF - 9 392,58 грн./1 000 м3; Австрійський хаб CEGH - 9 434,16 грн./1 000 м3.

Враховуючи наведене, Товариство запропонувало Прокуратурі підписати проект відповідної додаткової угоди до Договору щодо зміни ціни на постачання природного газу.

Судом встановлено, що у додатковій угоді від 12.04.2021 року № 3 до Договору Прокуратура та Товариство, керуючись пунктом 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", у зв`язку з підвищенням ціни на природний газ на ринку, дійшли згоди збільшити ціну газу до 9 %, зменшити обсяг постачання газу та встановити його на рівні 58,264864 тис. м3. Також сторони погодили, що ціна за 1 000 м3 природного газу з врахуванням вартості послуг замовлення (бронювання) потужності по території України становить 8 611,00 грн., у тому числі ПДВ - 1 435,17 грн.

За умовами пункту 4 означеної додаткової угоди від 12.04.2021 року № 3 до Договору остання набирає чинності з моменту підписання, а в частині розрахунків - з 01.04.2021 року і є невід`ємною частиною Договору.

Листом від 13.04.2021 року № 2729/21 Товариство звернулося до позивача, в якому вказало, що враховуючи підвищення ціни на ринку природного газу, відповідач змушений підвищити ціни на постачання природного газу за Договором на 9 %, згідно з пунктом 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі". До наведеного листа Товариство долучило цінову довідку Харківської торгово-промислової палати від 13.04.2021 року № 847-1/21 щодо середньозважених цін Української енергетичної біржі, за змістом якої станом на 01.04.2021 року вартість природного газу на європейських хабах до кордону України складала: Німецький хаб NCG - 9 467,43 грн./1 000 м3; Німецький хаб GASPOOL - 9 463,27 грн./1 000 м3; Нідерландський хаб TTF - 9 392,58 грн./1 000 м3; Австрійський хаб CEGH - 9 434,16 грн./1 000 м3. У той же час, станом на 13.04.2021 року вартість природного газу на європейських хабах до кордону України складала: Німецький хаб NCG - 10 431,97 грн./1 000 м3; Німецький хаб GASPOOL - 10 398,05 грн./1 000 м3; Нідерландський хаб TTF - 10 236,90 грн./1 000 м3; Австрійський хаб CEGH - 10 325,96 грн./1 000 м3.

Зважаючи на викладене, Товариство запропонувало Прокуратурі підписати проект відповідної додаткової угоди до Договору щодо зміни ціни на постачання природного газу.

З матеріалів справи вбачається, що у додатковій угоді від 29.04.2021 року № 4 до Договору Прокуратура та Товариство, керуючись пунктом 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", у зв`язку з підвищенням ціни на природний газ на ринку, дійшли згоди збільшити ціну газу до 9 %, зменшити обсяг постачання газу та встановити його на рівні 56,161052 тис. м3, а також погодили планові обсяги постачання газу по місяцях у новій редакції. Також сторони встановили, що ціна за 1 000 м3 природного газу з врахуванням вартості послуг замовлення (бронювання) потужності по території України становить 9 371,00 грн., у тому числі ПДВ - 1 561,83 грн.

За умовами пункту 4 означеної додаткової угоди від 29.04.2021 року № 4 до Договору остання набирає чинності з моменту підписання, а в частині розрахунків - з 12.04.2021 року і є невід`ємною частиною Договору.

У додатковій угоді від 24.05.2021 року № 5 до Договору сторони, у зв`язку з виправленням технічних помилок та описок, дійшли згоди внести зміни у Розділі VIII "Порядок зміни постачальника", а саме: видалити пункт 8.1.

Разом із тим, у додатковій угоді від 12.07.2021 року № 6 до Договору постачальник і споживач, у зв`язку з неможливістю виконання своїх зобов`язань постачальником на умовах, передбачених Договором, внаслідок значного зростання ціни на природний газ на ринку, дійшли згоди розірвати Договір з 26.05.2021 року.

Пунктами 2, 3 додаткової угоди від 12.07.2021 року № 6 до Договору передбачено, що з моменту набрання чинності цією угодою зобов`язання сторін, що виникли з Договору, припиняються і сторони не вважають себе пов`язаними будь-якими правами та обов`язками, що виникли з Договору, а в частині розрахунків - до повного виконання. Обов`язки сторін, виконання яких сторонами розпочалося до моменту набрання чинності цією угодою, повинні бути виконані сторонами в наступному порядку та на таких умовах: споживач здійснює повний розрахунок за поставлений у травні 2021 року природний газ протягом 10 днів з дня отримання оформленого належним чином акту приймання-передачі природного газу та рахунку.

Крім того, у пункті 4 додаткової угоди від 12.07.2021 року № 6 до Договору сторони домовились зменшити суму Договору на 223 426,72 грн. та викласти пункт 3.6 розділу ІІІ Договору в новій редакції, за якою загальна сума Договору становить 264 613,28 грн., у тому числі ПДВ - 44 102,21 грн.

Відповідно до пунктів 5, 6 додаткової угоди від 12.07.2021 року № 6 до Договору розірвання Договору не звільняє споживача від обов`язку здійснити повний розрахунок із постачальником за фактично поставлений природний газ у порядку, строки та на умовах, визначених Договором. Ця угода вважається укладеною і набирає чинності з моменту її підписання сторонами та скріплення печатками сторін.

Договір вважається розірваним з дати надходження коштів постачальнику за поставлений природний газ (пункт 7 додаткової угоди від 12.07.2021 року № 6 до Договору).

Таким чином, протягом лютого - квітня 2021 року до Договору неодноразово та послідовно вносилися зміни щодо ціни одиниці товару в бік збільшення, яке у відсотковому співвідношенні відносно до передбаченої в Договорі початкової вартості 1 000 м3 природного газу склало більше 34 %.

Зі змісту наявних у матеріалах справи документів, зокрема, актів прийому-передачі природного газу від 28.02.2021 року № 1394, від 31.03.2021 року № 2317, від 30.04.2021 року № 2826 та від 16.06.2021 року № 3605 вбачається, що у лютому 2021 року позивач спожив 0,329600 тис. м3 природного газу за ціною 6 376,67 грн. (на загальну суму 2 101,75 грн.) та 10,389600 тис. м3 природного газу за ціною 6 595,00 грн. (на загальну суму 68 519,94 грн.), всього за лютий 2021 року - 84 746,03 грн. з ПДВ ; у березні 2021 року - 14,543360 тис. м3 природного газу за ціною 6 595,00 грн. (на загальну суму 95 913,46 грн.), всього за березень 2021 року - 115 096,15 грн. з ПДВ; у квітні 2021 року - 1,803110 тис. м3 природного газу за ціною 7 175,83 грн. (на загальну суму 12 938,81 грн.) та 4,317080 тис. м3 природного газу за ціною 7 809,170000 грн. (на загальну суму 33 712,81 грн.), всього за квітень 2021 року - 55 981,94 грн. з ПДВ; у травні 2021 року - 0,937910 тис. м3 природного газу за ціною 7 809,17 грн. (на загальну суму 7 324,30 грн.), всього за травень 2021 року - 8 789,16 грн. з ПДВ.

Загальна сума сплачених Прокуратурою протягом березня-липня 2021 року на користь відповідача в рамках Договору згідно з платіжними дорученнями від 25.03.2021 року № 473 на суму 84 746,03 грн., від 20.04.2021 року № 646 на суму 115 096,15 грн., від 19.05.2021 року № 868 на суму 55 981,94 грн. та від 05.07.2021 року № 1338 на суму 8 789,16 грн. грошових коштів склала 264 613,28 грн.

З огляду на викладене, відповідач протягом вищенаведеного періоду поставив Прокуратурі природний газ у загальному обсязі 32,32074 тис. м3, вартість якого за умовами Договору (без урахування умов додаткових угод № 1, № 2, № 3 та № 4) склала 225 340,20 грн.

Зважаючи на недійсність означених додаткових угод № 1, № 2, № 3 та № 4 до Договору, якими без належних підстав всупереч Закону України "Про публічні закупівлі" суттєво збільшено вартість за одиницю товару (більше ніж на 34 % відносно передбаченої в Договорі початкової вартості 1 000 м3 природного газу), а також враховуючи фактичну безпідставну переплату Прокуратурою вартості природного газу на 39 273,08 грн. (що становить різницю між загальною сумою сплачених позивачем на користь відповідача в рамках Договору грошових коштів у розмірі 264 613,28 грн. та дійсною початковою вартістю спожитого Прокуратурою природного газу за Договором у сумі 225 340,20 грн.), позивач звернувся до господарського суду з даним позовом про визнання недійсними спірних додаткових угод та стягнення з Товариства надмірно сплачених коштів у вищевказаному розмірі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади визначено Законом України "Про публічні закупівлі" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон), відповідно до пункту 6 частини 1 статті 1 якого договір про закупівлю - це господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

Згідно з частиною 1 статті 41 Закону договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною 4 статті 41 Закону визначено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 41 Закону істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

Зміст вказаної вище правової норми вказує на те, що зміна ціни за одиницю товару, закуповуваного відповідно до норм Закону, можлива у разі істотної зміни ринкової ціни на товар в проміжок часу після укладення договору про закупівлю та до повного його виконання.

Істотні умови договору визначені Господарським кодексом України. Так, статтею 180 цього кодексу встановлено, що при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити: предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. Строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Судом встановлено, що істотна умова Договору - ціна, яка була визначена за результатами процедури закупівлі та тендерної пропозиції Прокуратури, була змінена додатковими угодами від 09.02.2021 року № 1, від 22.02.2021 року № 2, від 12.04.2021 року № 3 та від 29.04.2021 року № 4 до Договору.

Так, внаслідок укладення вказаних вище додаткових угод до Договору, ціну за 1000 м3 природного газу збільшено з 6 972,00 грн. (у первісній редакції Договору) до 9 371,00 грн. (у редакції додаткової угоди від 29.04.2021 року № 4 до Договору), тобто на 2 399,00 грн. Таким чином, внаслідок підписання вищевказаних додаткових угод до Договору ціна на газ за кожні 1000 м. куб. зросла на 34,4 %.

Системний аналіз положень частини 1 статті 525, статті 526, частини 1 статті 651 Цивільного кодексу України та положень частини 5 статті 41 Закону дає підстави для висновку про те, що зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, який входив до тендерної документації); підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником); ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10 %; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.

Метою закріплення на законодавчому рівні можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10 % є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.

У той же час, обидві сторони (Прокуратура та Товариство) не могли не розуміти особливості функціонування ринку газу (тобто постійне коливання цін на газ, їх сезонне зростання-падіння були прогнозованими). Тому сторони Договору не були позбавлені можливості визначити в цій угоді порядок зміни ціни, зокрема, які коливання ціни надають право на перерахунок ціни (порогові показники), формулу розрахунку нової ціни, якими саме конкретними документами має підтверджуватися коливання цін на ринку товару. Проте Договір не містив відповідних застережень та положень.

Будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик. Укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує особі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни. Підприємець має передбачати такі ризики і одразу закладати їх у ціну договору.

Суд звертає увагу, що кожна сторона договору має добросовісно користуватися наданими їй правами, не допускати зловживання правом, його використання на шкоду іншим особам (стаття 13 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. При цьому сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це іншій стороні договору. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у 20-денний строк після одержання пропозиції повідомляє іншу сторону про результати такого розгляду.

Будь-який покупець товару, за звичайних умов, не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а відповідно й у зміні відповідних умов договору. Тобто, навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена в договорі купівлі-продажу чи поставки.

У справі, що розглядається, суд встановив, що Прокуратура, яка мала беззаперечне право на отримання природного газу по ціні, визначеній в укладеному з Товариством Договорі, без надання письмових заперечень чи проведення переговорів щодо пропозицій відповідача про збільшення ціни підписала додаткові угоди, зокрема, № 1, № 2, № 3 та № 4, внаслідок чого ціна 1 000 м3 газу збільшилася на 34,4 відсотки, що фактично призвело до нівелювання результатів відкритих торгів.

Стаття 652 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Через зміну істотних обставин договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: у момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане, зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися, виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору, із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, Закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10 %. Крім того, внесення змін до істотних умов договору про закупівлю, зокрема щодо збільшення ціни, повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим.

Суд звертає увагу на те, що відповідач має довести не лише підвищення ціни на певний товар на відповідному ринку, але й обґрунтувати для замовника пропозиції щодо підвищення ціни, визначеної у договорі, а також обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору за запропонованою замовнику ціною, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.06.2021 року в справі № 927/491/19 та від 25.11.2021 року в справі № 927/563/20.

Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 Цивільного кодексу України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 Цивільного кодексу України та пункті 2 частини 5 статті 41 Закону, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

В іншому випадку не досягається мета Закону, яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.

Як вбачається з пояснювальної записки до проекту Закону № 114-ІХ, метою його прийняття було удосконалення системи публічних закупівель, спрямованої на розвиток конкурентного середовища та добросовісної конкуренції у сфері закупівель, а також забезпечення виконання міжнародних зобов`язань України у сфері публічних закупівель, у тому числі протидії "ціновому демпінгу" коли учасник процедури закупівлі пропонує значно занижену ціну товару, щоб перемогти, а потім через додаткові угоди суттєво збільшує ціну товару та відповідно зменшує обсяг закупівлі, чим нівелює результати публічної закупівлі.

За такої мети очевидно, що зміни, внесені законодавцем Законом № 114-ІХ у норму пункту 2 частини 5 статті 41 Закону, не були спрямовані на те, щоб дозволити учасникам публічних закупівель використовувати "ціновий демпінг" з подальшим збільшенням ціни за одиницю товару більше ніж на 10 % від ціни, визначеної сторонами за результатами процедури закупівлі та при укладенні договору про закупівлю.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 року в справі № 922/2321/22 (провадження № 12-57гс23).

Слід зазначити, що внесення змін до істотних умов Договору в частині підвищення ціни на постачання природного газу здійснювалось шляхом укладення між сторонами додаткових угод до Договору на підставі цінових довідок Харківської торгово-промислової палати від 05.01.2021 року № 1770/20, від 29.01.2021 року № 205-2/21, від 04.02.2021 року № 268/21, від 01.04.2021 року № 759/21 та від 13.04.2021 року № 847-1/21, копії яких наявні у матеріалах справи.

Разом із тим, чинне законодавство про публічні закупівлі не визначає, які органи, установи чи організації мають право надавати інформацію щодо коливання цін на ринку і які документи можуть підтверджувати таке коливання. Такі органи і такі документи можуть визначатися замовником при формуванні тендерної документації, а сторонами - при укладенні договору (відповідно до тендерної документації).

Судом встановлено, що вищенаведені цінові довідки Харківської торгово-промислової палати від 05.01.2021 року № 1770/20, від 29.01.2021 року № 205-2/21, від 04.02.2021 року № 268/21, від 01.04.2021 року № 759/21 та від 13.04.2021 року № 847-1/21 не містять точної інформації про коливання цін на природний газ як на момент звернення відповідача із листами-пропозиціями про внесення змін до Договору, так і на момент підписання спірних додаткових угод. У даних цінових довідках зазначено лише вартість газу на відповідну дату, без розбивки на періоди, в які Товариство зверталося із відповідними пропозиціями про зміну ціни Договору. У вказаних цінових довідках також зазначено, що відповідні довідки носять виключно фактографічно-інформаційний характер та не враховують умов договорів та контрактів.

Більш того, цінова довідка Харківської торгово-промислової палати від 05.01.2021 року № 1770/20 складена до укладення Договору, а тому не може бути підставою для укладення додаткових угод до цього правочину.

Отже, вказані вище цінові довідки Харківської торгово-промислової палати не можуть слугувати належним документальним підтвердженням підвищення ціни на закуповуваний природний газ, оскільки вони не відображають коливання ринкової ціни в діапазоні між датами укладення Договору та відповідних спірних додаткових угод до нього.

Оскільки збільшення ціни на товар, внаслідок підписання оспорюваних додаткових угод, відбулося без належного обґрунтування та належних доказів коливання цін на товар, то таке збільшення є прямим порушенням статті 5, пункту 2 частини 5 статті 41 Закону, а відтак є підставою для визнання цих додаткових угод недійсними на підставі положень статей 203, 205 Цивільного кодексу України.

За таких обставин, вимоги Прокуратури про визнання недійсними додаткових угод від 09.02.2021 року № 1, від 22.02.2021 року № 2, від 12.04.2021 року № 3 та від 29.04.2021 року № 4 до Договору є обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню.

Слід також зазначити таке.

Відповідно до статті 12 Закону "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

За умовами частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору постачання застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 669 Цивільного кодексу України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Відповідно до частини 1 статті 670 Цивільного кодексу України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до умов Договору Товариство було зобов`язане поставити Прокуратурі до 70 000 м3 природного газу за ціною 6 972,00 грн., у тому числі ПДВ - 1 162,00 грн.

На виконання умов цього правочину та додаткових угод № 1, № 2, № 3 та № 4 до Договору відповідач поставив, а Прокуратура отримала природний газ у загальному обсязі, зокрема, 32,32074 тис. м3, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями актів прийому-передачі природного газу від 28.02.2021 року № 1394, від 31.03.2021 року № 2317, від 30.04.2021 року № 2826 та від 16.06.2021 року № 3605.

У свою чергу, Прокуратура здійснила оплату поставленого їй природного газу шляхом перерахування грошових коштів у національній валюті на розрахунковий рахунок Товариства на загальну суму 264 613,28 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 25.03.2021 року № 473 на суму 84 746,03 грн., від 20.04.2021 року № 646 на суму 115 096,15 грн., від 19.05.2021 року № 868 на суму 55 981,94 грн. та від 05.07.2021 року № 1338 на суму 8 789,16 грн.

Оскільки суд дійшов висновку про недійсність додаткових угод від 09.02.2021 року № 1, від 22.02.2021 року № 2, від 12.04.2021 року № 3 та від 29.04.2021 року № 4 до Договору, ціна за поставлений природний газ в об`ємі 32,32074 тис. м3 повинна була визначатися за умовами Договору, а саме - 6 972,00 грн. з урахуванням ПДВ за 1 000 м3, та в загальному розмірі становити 225 340,20 грн.

Отже, за поставлений товар позивачем було переплачено відповідачу кошти у загальному розмірі 39 273,08 грн. (264 613,28 грн. - 225 340,20 грн.).

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з Товариства надмірно сплачених за Договором коштів у розмірі 39 273,08 грн.

Відповідно до частини 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За умовами частини 3 статті 13, частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вище наведене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог Прокуратури.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача, у зв`язку із задоволенням позовних вимог.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсною укладену між Івано-Франківською обласною прокуратурою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервіс Групп ЛТД" додаткову угоду від 09.02.2021 року № 1 до договору про постачання природного газу від 28.01.2021 року № 378/21.

3. Визнати недійсною укладену між Івано-Франківською обласною прокуратурою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервіс Групп ЛТД" додаткову угоду від 22.02.2021 року № 2 до договору про постачання природного газу від 28.01.2021 року № 378/21.

4. Визнати недійсною укладену між Івано-Франківською обласною прокуратурою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервіс Групп ЛТД" додаткову угоду від 12.04.2021 року № 3 до договору про постачання природного газу від 28.01.2021 року № 378/21.

5. Визнати недійсною укладену між Івано-Франківською обласною прокуратурою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервіс Групп ЛТД" додаткову угоду від 29.04.2021 року № 4 до договору про постачання природного газу від 28.01.2021 року № 378/21.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Групп ЛТД" (04119, місто Київ, вулиця Зоологічна, 4-А, офіс 139; ) на користь Івано-Франківської обласної прокуратури (76018, Івано-Франківська область, місто Івано-Франківськ, вулиця Грюнвальдська, будинок 11; ) 39 273 (тридцять дев`ять тисяч двісті сімдесят три) грн. 08 коп. надмірно сплачених грошових коштів, а також 12 112 (дванадцять тисяч сто дванадцять) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

7. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

8. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

9. В силу приписів частини 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 26.07.2024 року.

Суддя В.С. Ломака