ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2024 р. Справа№ 910/10088/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Скрипки І.М.

Михальської Ю.Б.

без виклику представників сторін

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

на рішення Господарського суду міста Києва

від 06.09.2023

справі № 910/10088/23 (суддя Сергій БАЛАЦ)

за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шеіл»

про стягнення 22 200,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шеіл» про стягнення пені у розмірі 22 200, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором №183/ВЗЗ-2022 від11.05.2022 в частині своєчасної поставки товару згідно заявок від 01.06.2022 (вих.№78/8/2-636 від 03.06.2022) та від 01.11.2022 (вих. №78/8/2-2077 від 07.11.2022).

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.09.2023 у справі № 910/10088/23 позов задоволено частково. На підставі рішення суду з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шеіл» підлягає стягненню на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України пеня в сумі 7 500, 00 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684, 00 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено повністю.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем всупереч п.5.1 договору не надано суду належних доказів на підтвердження факту направлення сканкопії заявки від 01.06.2022 (вих.№78/8/2-636 від 03.06.2022) з офіційної електронної пошти позивача на електронну пошту відповідача. Також вказана заявка не містить особистого підпису відповідача, що свідчить про не отримання зазначеної заявки відповідачем. На підставі наведеного суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність позивачем факту прострочення виконання відповідачем зобов`язань щодо поставки товару за накладною. В частині стягнення пені за заявкою від 01.11.2022 (вих. №78/8/2-2077 від 07.11.2022) позовні вимоги задоволено у розмірі 7000, 00 грн., оскільки на зазначеній заявці містить підпис представника відповідача, що свідчить про її отримання відповідачем.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2023 у справі № 910/4736/23 та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки відповідно позивачем було надано під особистий підпис представника постачальника заявки від 01.06.2022 (вих.№78/8/2-636 від 03.06.2022) та від 01.11.2022 (вих. №78/8/2-2077 від 07.11.2022) про необхідність поставки товару у відповідні строки та відповідні місця постачання. Однак відповідачем поставлено товар з порушенням строків поставки, внаслідок чого на підставі п.7.3 договору було нараховано пеню за заявкою від 01.069.2022 (вих.№78/8/2-636 від 03.06.2022) 9300 грн. та за заявкою 01.11.2022 (вих. №78/8/2-2077 від 07.11.2022) 12900 грн., які апелянт просить стягнути з відповідача.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Відповідач не скористався своїм правом, відзив на апеляційну скаргу не подав, що відповідно до ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) не є перешкодою для апеляційного перегляду оскаржуваного рішення суду.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

11.05.2022 між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (замовник за договором) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Шеіл» (учасник за договором ) було укладено договір №183/ВЗЗ-2022 (далі - Договір), відповідно до пункту 1.1. якого, учасник зобов`язується поставити замовникові якісні товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору (додаток №1), а замовник - прийняти і оплатити такі товари.

Пунктом 1.2. договору передбачено, що найменування (номенклатура, асортимент, кількість) товару зазначені в додатку №1 до цього Договору. Код ДК 021:20-8 - м`ясопродукти (ковбаса варена).

Згідно з пунктом 3.1 договору його ціна складає 6 000 000,00 грн, без урахування податку на додану вартість (далі по тексту - ПДВ).

Умовами пункту 5.1. договору передбачено, що дата та місце поставки товару зазначається у письмовій заявці Замовника, сканкопія якої надсилається замовником з його офіційної електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 на електронну пошту учасника ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказану у розділі 13 цього договору. Учасник зобов`язаний засобами телефонного зв`язку підтвердити замовнику (його уповноваженій особі) отримання заявки. У заявці зазначається найменування товару, місце поставки товару, кількість товару та інші необхідна інформація для поставки товару. У випадку корегування інформації яка зазначена у заявці, замовник має право здійснити таке корегування засобами зв`язку, з обов`язковим письмовим підтвердженням в подальшому. В разі відсутності письмового підтвердження таке корегування вважається не дійсним.

Відповідно до пункту 5.2. Договору передача (приймання - здача) товару здійснюється в пункті відвантаження Замовника за адресою: м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8-А та/або в пунктах відвантаження військових частин Національної гвардії України (товароодержувачі), визначених заявкою замовника.

Поставка товару здійснюється Учасником власними силами та засобами (пункт 5.3. Договору).

Пунктом 5.6. Договору передбачено, що право власності на товар переходить від учасника до замовника (товароодержувача) після прийняття товару на склад замовника (товароодержувача), факт чого засвідчується підписами уповноважених на це осіб учасника та замовника (товароодержувача) на відповідній видатковій накладній. Датою прийняття товару замовником (товароодержувачем) вважається дата, вказана уповноваженою особою замовника (товароодержувача) на видатковій накладній.

Учасник зобов`язаний забезпечити поставку якісного товару у строки, встановлені цим договором (підпункт 6.3.1. договору).

Згідно пункту 7.1. договору за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків за договором сторони несуть відповідальність передбачену відповідно до Цивільного та Господарського кодексів України, а також інших чинних нормативно-правових актів України та цим договором.

Учасник приймає на себе всі ризики, пов`язані з поставкою товару за цим договором, до моменту підписання накладної уповноваженими на це представниками сторін (пункту 7.2. договору).

Пунктом 7.3. Договору передбачено, що за порушення строку поставки товару, зазначеного у письмовій заявці замовника, учасник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення. За прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вартості непоставленого товару. У випадку порушення строку поставки понад 30 календарних днів чи не надання товарно-супровідних документів у термін, визначений у пункті 5.7. договору, замовник залишає за собою право на одностороннє розірвання цього договору.

Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до завершення воєнного стану, оголошеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та продовженого Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та від 18.04.2022 № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», а в частині оплати за поставлений товар - до повного виконання сторонами узятих на себе зобов`язань. Строк дії договору може бути продовжений за згодою сторін у разі продовження строку дії воєнного стану в Україні понад період, визначений Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», але не довше ніж до 31.12.2022 (пункт 10.1. Договору).

Згідно з пунктом 11.8. договору усі повідомлення, будь-яке листування тощо за цим договором будуть вважатися зробленими належним чином, якщо вони письмово оформлені та надіслані відповідним листом (рекомендований лист, цінний лист з описом вкладення, передача листа посильним, засобами електронного поштового зв`язку на адреси, вказані у розділі 13 цього договору). У будь-якому разі замовник вважається повідомленим з моменту фактичного отримання листа, а учасник з моменту направлення замовником відповідного листа (на електронну пошту учасника, вказану у розділі 13 цього договору; передання до поштового відділення зв`язку та отримання фіскального чеку; поставлення на копії документа будь-якої відмітки, що свідчить про його отримання учасником).

Умовами пункту 12.1. договору передбачено, що всі додатки та додаткові угоди до даного договору, підписані у встановленому порядку обома сторонами, складають його невід`ємну частину. Невід`ємною частиною договору є: додаток № 1 - «специфікація» на 1 (одному) аркуші.

Відповідно до умов специфікації до договору від 11.05.2022 № 183/В33-2022, найменування товару: ковбаса варена; кількість товару: 40 000,00; ціна 150,00 грн.; сума з ПДВ: 6 000 000,00 грн.

Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України було складено заявку від 01.06.2022 (вих.№78/8/2-636 від 03.06.2022) найменування товару - ковбаса варена, зазначено місце постачання доставка товару на склад замовника, кількість товару та строки поставки, а саме 34 000 кг.

За твердження позивача відповідачем було виконано заявку 01.06.2022 (вих.№78/8/2-636 від 03.06.2022), яку було надано під особистий підпис представника постачальника. Проте товар, визначений заявкою було частково поставлено відповідачем з порушенням строк, а саме:

10.06.2022 поставлено товар у кількості 2000 кг на загальну суму 300 000,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 53 від 10.06.2022 з порушенням строку поставки з 07.06.2022 по 09.06.2022 ( 3 дні); 29.06.2022 відповідачем було поставлено товар у кількості 4000 на загальну суму 600 000, 00 грн. що підтверджується видатковою накладною № 58 від 29.06.2022 з порушенням строку поставки з 15.06.2022 по 28.06.2022 ( 14 днів); 03.07.2023 відповідачем було поставлено товар у кількості 2000 кг на загальну суму 300 000 кг, що підтверджується видатковою накладною № 59 від 03.07.2022 з порушенням строку поставки з 15.06.2022 по 02.07.2022 (18 днів).

Крім того, Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України було складено заявку від 01.11.2022 (вих.№78/8/2-2077 від 07.11.2022) найменування товару - ковбаса варена, відповідно до умов яких зазначено місце постачання доставка товару на склад замовника, кількість товару 6000 та строки поставки.

За твердження позивача, відповідачем було виконано заявку від 01.11.2022 (вих.№78/8/2-2077 від 07.11.2022) надано під особистий підпис представника постачальника. Проте товар, визначений заявкою було поставлено відповідачем з частковим порушенням строку, а саме: за видатковою накиданою від 19.11.2022 № 247 з простроченням з 10.11.2022по 18.11.2022 (9 днів),за видатковою накладною № 245 від 25.11.2022 з простроченням з 09.11.2022 по 24.11.2022 (16днів).

Позивач зазначає, що оскільки товар було поставлено з порушенням строків, визначених у заявках 01.06.2022 (вих.№78/8/2-636 від 03.06.2022), від 01.11.2022 (вих.№78/8/2-2077 від 07.11.2022) складених на підставі договору, відповідачу було нараховано пеню відповідно до п.7.3 договору за порушення договірних зобов`язань, що і стало підставою для звернення позивача з даною позовною заявою до суду.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення вказаних вимог, вказував, що не отримував від позивача заявок ні на електронну пошту, ні через уповноважену на те особу, тому вважає, що відсутні підстави для застосування штрафних санкцій.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Права та обов`язки сторін у даній справі виникли на підставі договору №183/ВЗЗ-2022 від 05.05.2022, який за своєю правовою природою є договором поставки.

Статтею 265 Господарського кодексу України, яка кореспондується з положеннями статті 712 Цивільного кодексу України, встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Частиною 1 статті 664 Цивільного кодексу України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві.

Підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Наявними у матеріалах справи копіями видаткових накладних підтверджується факт поставки відповідачем позивачу товару на виконання умов договору та прийняття цього товару позивачем без будь-яких заперечень.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовами пункту 5.1. договору передбачено, що дата та місце поставки товару зазначається у письмовій заявці замовника, сканкопія якої надсилається замовником з його офіційної електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 на електронну пошту учасника ІНФОРМАЦІЯ_2 вказану у розділі 13 цього договору. Учасник зобов`язаний засобами телефонного зв`язку підтвердити замовнику (його уповноваженій особі) отримання заявки. У заявці зазначається найменування товару, місце поставки товару, кількість товару та інші необхідна інформація для поставки товару. У випадку корегування інформації яка зазначена у заявці, замовник має право здійснити таке корегування засобами зв`язку, з обов`язковим письмовим підтвердженням в подальшому. В разі відсутності письмового підтвердження таке корегування вважається не дійсним.

Позивачем до позовної заяви були додані заявки від 01.06.2022 (вих.№78/8/2-636 від 03.06.2022), згідно якоїї товар мав бути поставлений у строк до 14.06.2022 із зазначенням 12 адрес місця постачання (у 11 різних населених пунктах) та заявка 01.11.2022 (вих. №78/8/2-2077 від 07.11.2022), згідно якої товар мав бути поставлений у строк по м. Києву 08.11.2022, м. Львів 10.11.2022, м. Дніпро 09.11.2022 із зазначенням 3 адрес місця постачання на склад замовника.

Позивач вказує, що зазначені заявки від 01.06.2022 (вих.№78/8/2-636 від 03.06.2022) та від 01.11.2022 (вих. №78/8/2-2077 від 07.11.2022) було надано під особистий підпис представника постачальника про необхідність поставки товару у відповідні строки та відповідні місця постачання.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, у матеріалах справи відсутні будь-які докази направлення сканкопій заявок з офіційної електронної пошти позивача на електронну пошту відповідача та підтвердження від відповідача про факт отримання вказаних заявок засобами телефонного зв`язку.

Твердження апелянта про надання заявки 01.06.2022 (вих.№78/8/2-636 від 03.06.2022) під особистий підпис представник постачальника не підтверджується матеріалами справи.

Зважаючи на викладене, а також беручи до уваги відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження отримання заявки від 01.06.2022 (вих.№78/8/2-636 від 03.06.2022), в якій зазначено строк поставки товару відповідачем або його уповноваженою особою, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем факту прострочення відповідача у поставці спірного товару, а отже і відсутність підстав для застосування до відповідача заходів відповідальності у вигляді стягнення заявлених позивачем штрафних санкцій.

Одночасно колегія суддів зазначає, що на заявці від 01.11.2022 (вих. №78/8/2-2077 від 07.11.2022) міститься підпис представника відповідача, що свідчить про її фактичне отримання 09.11.2022.

Таким чином, відповідачем порушено строки поставки товару за заявкою від 07.11.2022 № 78/8/2-2077, а саме:

- за видатковою накладною від 19.11.2022 № 247 (з 10.11.2022 по 18.11.2022 (9 днів);

- за видатковою накладною від 25.11.2022 № 245 (з 09.11.2022 по 24.11.2022 (16 днів).

Пунктом 7.3. договору передбачено, що за порушення строку поставки товару, зазначеного у письмовій заявці замовника, учасник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення пені підлягають частковому задоволенню у розмірі 7500,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).

Доводи апеляційної скарги позивача не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог. Апелянтом не надано суду доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду у даній справі прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

Апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення суду в даній справі є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Судові витрати.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 129 ГПК України та, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги, покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2023 справі № 910/10088/23 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2023 справі № 910/10088/23 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/10088/23 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків, передбачених ст. 287 Господарського процесуального кодексу України та у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді І.М. Скрипка

Ю.Б. Михальська