ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"29" липня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/1835/24
Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу №916/1835/24

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Діскорб" (02064, м. Київ, пр. Маяковського Володимира, буд. 68, офіс 233; )

До відповідача: Фізичної особи-підприємця Делі Ольги Володимирівни ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

Про стягнення 30000,00 грн.

Встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю "Діскорб" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Делі Ольги Володимирівни про стягнення 300000,00 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 29.04.2024р. прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Діскорб" до розгляду та відкрито провадження у справі №916/1835/24. Справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у порядку письмового провадження. Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив із урахуванням вимог ст.166 ГПК України протягом 10 днів з дня отримання відзиву. Встановлено відповідачу строк для подання заперечень із урахуванням вимог 167 ГПК України, протягом 10 днів з дня отримання відповіді на відзив. Роз`яснено сторонам про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч.7 ст. 252 ГПК України.

20.06.2024р. у зв`язку з відсутністю відомостей щодо отримання, повторно направлено на адресу відповідача Фізичної особи-підприємця Делі Ольги Володимирівни копію ухвали господарського суду Одеської області ГСОО від 29.04.2024р. по справі №916/1835/24.

Позивач підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

Відповідачем відзиву на позовну заяву не надано, відповідач свого права на захист не використав, хоча відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце проведення засідання суду, шляхом скерування на його адресу ухвал суду.

Однак кореспонденція суду повернулась без вручення із зазначенням поштової організації, що адресат відсутній за вказаною адресою.

Відповідно до п.п.4, 5 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Господарський суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 29.03.2021 у справі №910/1487/20, згідно з якою направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, яким в даному випадку є суд (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку "відсутній за вказаною адресою" вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Зазначене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах: від 09 серпня 2019 року у справі № 906/142/18, провадження №12-109гс19; від 12 грудня 2018 року у справі №752/11896/17, провадження №14-507цс18.

Клопотання про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч.7 ст. 252 ГПК України, від сторін до суду також не надходило.

Згідно ст.248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, враховуючи, вжиття господарським судом всіх залежних від нього заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд даної справи, та забезпечення реалізації відповідачем своїх прав на судовий захист, в тому числі шляхом надання відповідних заяв по суті справи, а також враховуючи строки розгляду даної справи, господарський суд визнав за можливе вирішити справу за наявними матеріалами справи відповідно до ч. 9 ст.165 ГПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

Позивачем було зазначено суду, що 19.09.2023р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Діскорб" та Фізичною особою-підприємцем Делі Ольгою Володимирівною укладено Договір № 47 на виготовлення проектно-кошторисної документації.

Відповідно до пунктів 1.1.-1.4. Договору, виконавець зобов`язується в порядку та на умовах визначених цим Договором виконати роботи (послуги) з виготовлення проектно-кошторисної документації по об`єкту: «Нове будівництво двох складів підлогового типу за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, Ренійської міської територіальної громади, земельна ділянка кадастровий №:01:006:0508», (код ДК 021:2015: 71240000-2 Архітектурні, інженерні та планувальні послуги) (далі- Об`єкт), а замовник зобов`язується прийняти і оплатити такі роботи (послуги).

Технічні, економічні та інші вимоги з виготовлення проектно-кошторисної документації, що становлять предмет Договору, обумовлені в завдані та вихідних даних, необхідних для складання інвесторської кошторисної документації

Невід`ємною частиною цього Договору є Завдання на проектування.

Виконавець надає виготовлену проектно-кошторисну документацію по об`єкту, у строк, встановлений цим Договором у кількості 2 (двох) оригінальних примірниках і на електронних носіях у форматі інформаційних моделей (IMS) та у форматі docx, DWG, PDF, відповідно вимогам нормативно-правових документів України у сфері містобудування, у тому числі вимогам ДБН А. 2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» та КНУ «Настанова з визначення вартості проектних, науково-проектних, вишукувальних робіт та експертизи проектної документації на будівництво» та «Настанова з визначення вартості будівництва».

Згідно із п. 2.1. та п.2.3. Договору вартість робіт (послуг) визначається договірною ціною на основі кошторису (Додаток 2), що оформляється Сторонами протоколом погодження договірної ціни (Додаток 1) і становить: 750000,00 грн. без ПДВ. Оплата виконаних робіт (послуг) проводиться з дня підписання акту прийому-передачі виконаних робіт (послуг) та отримання рахунку.

Відповідно до п.3.1. та п.3.2. Договору, виконавець зобов`язується виконати роботи (послуги) та передати замовнику виготовлену проектно-кошторисну документацію, зазначену у пункті 1.1. даного Договору, впродовж 30 (тридцяти) календарних днів, з дня підписання даного Договору.

Датою виконання робіт (послуг) виконавцем вважається дата передачі замовнику комплекту готової проектно-кошторисної документації згідно з актом прийому-передачі виконаних робіт (послуг).

Позивачем було зазначено суду, що виконавець не виготовив проектно-кошторисну документацію в строк встановлений Договором.

Разом з тим, як стверджує позивач, замовник сплатив виконавцю 19.09.2023 року 300000 грн. як попередню оплату за роботи (послуги) з виготовлення проектно-кошторисної документації згідно Договору № 47 від 19.09.2023 р., що підтверджується платіжними інструкціями № 192, № 193, № 194 від 19.09.2023 р.

Таким чином, у зв`язку з невиконанням виконавцем зобов`язань за договором № 47 на виготовлення проектно-кошторисної документації від 19.09.2023 року, останній зобов`язаний повернути замовнику грошові кошти в розмірі 300 000 грн., які були сплачені Замовником як попередня оплата.

Позивачем було зазначено суду, що він 04.04.2024р. надіслав відповідачу Вимогу про повернення грошових коштів. Однак, станом на день подання цього позову позивач відповідь на Вимогу не отримав та грошові кошти позивачу від відповідача не повернені.

Суд, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як з`ясовано судом, правовідносини між сторонами виникни на підставі укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Діскорб", як замовником, та Фізичною особою-підприємцем Делі Ольгою Володимирівною, як виконавцем, Договору № 47 на виготовлення проектно-кошторисної документації від 19.09.2023р.

За матеріалами справи судом з`ясовано, що в рамках виконання договору позивачем відповідачу були сплачені грошові кошти у розмірі 300000,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями № 192, № 193, № 194 від 19.09.2023р., копії яких містять в матеріалах справи.

Доказів виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за Договором матеріали справи не містять та доводи позивачем відповідачем спростовано не було, зворотнього відповідачем суду не доведено.

Судом з`ясовано, що 04.04.2024р. позивачем на адресу відповідача було скеровано надіслав Вимогу про повернення грошових коштів.

Станом на момент розгляду справи матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем грошових коштів.

Дослідивши обставини спору, судом було встановлено факт неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе договірних зобов`язань за умовами Договору, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, не спростовано з боку відповідача належними та допустимими доказами за час розгляду справи, у зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 300000,00 грн. є обґрунтованими, підтверджені відповідними доказами і підлягають задоволенню судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у розмірі 3600,00 грн. покладаються на відповідача.

Суд зазначає, що надлишково сплачений судовий збір у розмірі 900,00 грн. буде повернуто позивачу після подання до суду відповідного клопотання.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Діскорб" - задовольнити повністю.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця Делі Ольги Володимирівни ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Діскорб" (02064, м. Київ, пр. Маяковського Володимира, буд. 68, офіс 233; ) грошові кошти у розмірі 300000 (триста тисяч) грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3600 (три тисячі шістсот) грн. 00 коп.

Повний текст рішення складено 29 липня 2024 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д`яченко