ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

25 липня 2024 року Справа № 924/481/24

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Петухов М.Г., суддя Мельник О.В. , суддя Олексюк Г.Є.

секретар судового засідання Приступлюк Т.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 23.05.2024

(постановлену у м. Хмельницькому)

у справі № 924/481/24 (суддя Грамчук І.В.)

за позовом ОСОБА_1

до Південно-Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним та скасування рішення адміністративної колегії Південно-західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №72/77-р/к від 03.11.2023

Відповідно до ч. 13 ст. 8, п. 6 ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові) розглядаються судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , до Південно-західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним та скасування рішення адміністративної колегії Південно-західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №72/77-р/к від 03.11.2023.

Господарський суд Хмельницької області ухвалою від 23.05.2024 у справі № 924/481/24 повернув без розгляду позовну заяву (вх.№05-08/1824/24 від 16.05.2024) ОСОБА_1 з доданими до неї документами.

Така ухвала мотивована тим, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

Крім того, суд звернув увагу, що відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 20 ГПК України до юрисдикції господарських судів відносяться справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням із апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду звернулася ОСОБА_1 , у якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 23.05.2024 у справі №924/481/24 та направити справу для продовження розгляду суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована передчасністю постановлення оскарженої ухвали, оскільки встановлений судом першої інстанції строк на усунення недоліків позовної заяви закінчувався 28.05.2024.

Скаржник зауважує, що законодавець не встановив обов`язковість усунення недоліків позовної заяви одним зверненням, а лише встановив обов`язковість усунення недоліків у встановлений судом строк у спосіб, визначений судом.

Продовжує, що позивач 22.03.2019 припинила підприємницьку діяльність, що підтверджується відповіддю №600900 від 21.05.2024 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Рішення адміністративної колегії Південно-західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 72/77-р/к від 03.11.2023 у справі № 03-06/05-19, що оскаржується, було прийнято відносно ОСОБА_1 , за обставини, які мали місце в листопаді-грудні 2017 році, коли остання мала статус підприємця.

Пунктом 7 частини 1 статті 20 ГПК України зазначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов`язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами, клопотаннями органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності.

Вказує, що справи у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, а також у спорах, пов`язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, підсудні господарським судам.

За наведеного скаржник вважає, що оскаржувана ухвала є помилковою, передчасною, а висновок суду першої інстанції, що юрисдикція господарського суду не поширюється на цей спір є хибним.

Південно-Західне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України подало суду апеляційної інстанції відзив, в якому вказує таке.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань фізична особа-підприємець Бабій Лариса Михайлівна припинила підприємницьку діяльність 22.03.2019. Така обставина була встановлена місцевим судом, про що було зазначено в ухвалах суду від 21.05.2024, 23.05.2024 у справі №924/481/24. Позивачем не спростована та не заперечувалась.

Станом на день подання апеляційної скарги позивачем також не надано доказів, які б підтверджували її статус фізичної особи підприємця.

Посилання скаржника на пункт 7 частини першої статті 20 ГПК України є необґрунтованим та безпідставним.

Позивач з 22.03.2019 по 17.06.2024 не здійснює господарську діяльність, статусу фізичної особи підприємця не має. Оспорюваним рішенням відділення штрафні санкції на позивача не накладались. Зобов`язань вчинити будь-які дії, оспорюване рішення не містить.

Відповідно до п. 10 ст. 20 ГПК України до юрисдикції господарських судів відносяться справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Звертаючись з апеляційною скаргою, позивач не спростувала наведених висновків місцевого суду та не довела неправильне застосування ним норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятої ухвали у справі.

На підставі викладеного вважає, що ухвала Господарського суду Хмельницької області від 23.05.2024 у справі №924/481/24 є законною та обґрунтованою, а апеляційна скарга позивача безпідставною.

Враховуючи викладене, відповідач просить ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 23.05.2024 у справі №924/481/24 залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при постановлені ухвали норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржену ухвалу скасувати та передати справу на розгляд до суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як убачається з матеріалів справи, що до Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , до Південно-західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним та скасування рішення адміністративної колегії Південно-західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №72/77-р/к від 03.11.2023 (а. с. 1-40).

Господарський суд Хмельницької області ухвалою суду від 21.05.2024 позовну заяву залишив без руху надавши позивачу строк у 7 днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків (а. с. 48).

За змістом такої ухвали позивачу необхідно було надати вказівку на статус фізичної особи - підприємця та докази сплати судового збору у встановленому законом порядку.

22.05.2024 до суду першої інстанції від позивача надійшла заява вх. №05-22/3697/24 про усунення недоліків, до якої додано квитанцію до платіжної інструкції №24 від 15.05.24 на суму 2 422 грн (а. с. 49-50).

Як зазначено вище, Господарський суд Хмельницької області ухвалою від 23.05.2024 у справі № 924/481/24 повернув без розгляду позовну заяву (вх.№05-08/1824/24 від 16.05.2024) ОСОБА_1 з доданими до неї документами (а. с. 51).

Суд апеляційної інстанції не погоджується із такими висновками місцевого господарського суду, виходячи з такого.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують: 1) направлення іншим учасникам справи копій позовної заяви і доданих до неї документів з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу; 2) сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Частиною 1 ст. 174 ГПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 2 ст. 174 ГПК України визначено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Судом апеляційної інстанції установлено, що звертаючись із позовною заявою, позивач не додала до неї доказів сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру розмір судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" установлено у 2024 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня - 3 028 грн.

Враховуючи, що позовна заява подана 15.05.2024, через систему "Електронний суд", то за її подання слід було сплатити судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп. (3 028 грн х 0,8).

Одночасно, суд апеляційної інстанції вказує, що в порушення приписів ч. 2 ст. 174 ГПК України, ухвала суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху не містить точної грошової суми судового збору, котру слід було сплатити позивачці.

Вище вказано, що Господарський суд Хмельницької області ухвалою суду від 21.05.2024 позовну заяву залишив без руху надавши позивачу строк у 7 днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків.

22.05.2024 до суду першої інстанції позивачем подано заяву про усунення недоліків до якої додано квитанцію до платіжної інструкції №24 від 15.05.24 на суму 2 422 грн. Тобто недоплата судового збору складала лише 40 копійок.

Більше того, відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Згідно із п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України передбачено, що якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

За приписами ч. 1 ст. 116 ГПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Із КП "Діловодство спеціалізованого суду" апеляційним господарським судом установлено, що вказана ухвала була доставлена в електронний кабінет скаржника 21.05.2024 о 22:10 год., а тому вважається врученою 22.05.2024.

Таким чином, визначений строк для усунення недоліків апеляційної скарги спливав тільки 28.05.2024.

В силу ч. 4 ст. 174 ГПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

В той же час, оскаржена ухвала про повернення позовної заяви постановлена 23.05.2024, тобто до завершення строку на усунення недоліків позовної заяви, що є порушенням норм процесуального права.

Щодо неподання статусу фізичної особи - підприємця та юрисдикцію цього спору, суд вказує таке.

У відповідності до норм ст. 162 ГПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Позовна заява повинна містити, серед іншого, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), якщо такі відомості відомі позивачу, вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), відомі номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

У позовній заяві відсутня вказівка щодо статусу ФОП у позивача, а з наявної у матеріалах справи відповіді № 600900 від 21.05.2024 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що фізична особа-підприємець Бабій Лариса Михайлівна припинила підприємницьку діяльність 22.03.2019 за своїм рішенням (а. с. 44-46).

В той же час, предметом спору є рішення адміністративної колегії Південно-західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 72/77-р/к від 03.11.2023 у справі № 03-06/05-19 прийняте відносно ОСОБА_1 , за обставини, які мали місце в листопаді-грудні 2017 році, коли остання мала статус фізичної особи-підприємця.

В силу приписів ст. 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції, накладення штрафу.

Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено. Рішення Антимонопольного комітету України, адміністративної колегії Антимонопольного комітету України та державного уповноваженого Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарського суду міста Києва. Рішення адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарських судів Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

У відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов`язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами, клопотаннями органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності.

Таким чином, суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права, а саме п. 10 ч. 1 ст. 20 ГПК України, за яким господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що предметом цього спору є оскарження саме рішення адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України, а не оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання, їх органів, посадових та службових осіб.

Крім того, як вказано вище, станом на момент постановлення ухвали про повернення позовної заяви, строк на усунення недоліків останньої не закінчився.

Відтак, оскаржена ухвала суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм процесуального права, є передчасною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є обґрунтованими.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 23.05.2024 у справі №924/481/24 слід скасувати та передати справу № 924/481/24 на розгляд Господарському суду Хмельницької області на стадію вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 255, 269, 270-271, 273, 275-282 ГПК України, Північно-західного апеляційного господарського суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 23.05.2024 у справі № 924/481/24 скасувати.

3. Справу № 924/481/24 передати на розгляд Господарському суду Хмельницької області на стадію вирішення питання про відкриття провадження у справі.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, строках та порядку встановлених статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Олексюк Г.Є.