2. Не можу погодитися з ухваленим колегією суддів рішенням, виходячи з таких міркувань.
3. У цій справі ТОВ "Фактор Плюс" звернулося з позовом до ТОВ "Діскавері-ЗБО", ТОВ "Діскавері-БО (Україна)" та ТОВ "Консорис Партнери" про стягнення 3 397 091,17 доларів США та 75 389 577,42 грн, з яких 2 400 000 доларів США - заборгованість за кредитом, 997 091,17 доларів США - заборгованість за відсотками, 75 384 577,41 грн - заборгованість по пені, 5 000,00 грн - штрафу.
4. Господарський суд міста Києва рішенням від 01.08.2019 позов задовольнив частково: стягнув солідарно з ТОВ "Діскавері-БО (Україна)" та ТОВ "Діскавері-ЗБО" на користь ТОВ "Фактор Плюс" заборгованість за кредитом у розмірі 2 400 000,00 дол. США, 95 000,00 дол. США заборгованості за процентами, 16 055 388,09 грн пені та штраф у розмірі 5 000,00 грн; стягнув з ТОВ "Діскавері-ЗБО" на користь ТОВ "Фактор Плюс" 59 160,00 грн судового збору; стягнув з ТОВ "Діскавері-БО (Україна)" на користь ТОВ "Фактор Плюс" 59 160,00 грн судового збору; в іншій частині позову відмовив.
5. На виконання цього рішення суду 06.11.2019 видані відповідні накази.
6. ПАТ "Златобанк" та ТОВ "ЮФ "Алексєєв, Боярчуков та партнери" звернулися до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні правонаступником у порядку ст.334 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК).
8. Задовольняючи заяву ТОВ "ЮФ "Алексєєв, Боярчуков та партнери", суди вказали, що ПАТ "Златобанк" та ТОВ "Фінансова компанія "Депт Фінанс" уклали договір про відступлення права вимоги за кредитним договором від 28.08.2012 №196/12-KJL. У подальшому, ТОВ "Фінансова компанія "Депт Фінанс" та ТОВ "ЮФ "Алексєєв, Боярчуков та партнери" уклали договір про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги, яким ТОВ "ЮФ "Алексєєв, Боярчуков та партнери" набуло права вимоги до ТОВ "Діскавері-БО (Україна)" за кредитним договором від 28.08.2012 №196/12-KL та договорами забезпечення, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них.
9. ТОВ "Фактор Плюс" звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.01.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2024, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ТОВ "ЮФ "Алексєєв, Боярчуков та партнери" про заміну стягувача у виконавчому провадженні правонаступником.
10. Скаржник вказував, що оскаржувані судові рішення ухвалені з:
- порушенням приписів ч.1 ст.216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК);
- неправильним визначенням юридичних фактів, що становлять предмет судового розгляду та є обов`язковими для з`ясування, чим порушено статті 236, 237 ГПК;
- неправильним застосування ст.517 ЦК (суди не врахували, що оригінали документів, які засвідчують права, що передаються, знаходяться у позивача, водночас ТОВ "ЮФ "Алексєєв, Боярчуков та партнери" були передані копії таких документів).
11. Скаржник також посилався на неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду, викладених у постановах:
- від 19.07.2023 у справі №912/3751/19 (окреме заявлення позовної вимоги про визнання виконаного/частково виконаного договору недійсним без вимоги про застосування наслідків його недійсності не є ефективним способом захисту, бо не призводить до поновлення майнових прав позивача);
- від 31.03.2021 у справі №641/6120/14-ц (при вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадження необхідно встановити факт вибуття сторони виконавчого провадження та переходу до особи матеріальних прав і обов`язків вибулої сторони; при вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадження суд перевіряє наявність правонаступництва у матеріальних відносинах).
- фактично суди попередніх інстанцій помилково ототожнили процесуальне правонаступництво - наступництво в правах та обов`язках, що передбачено статтями 52, 334 ГПК, з наслідками недійсності правочину, визначеними ст.216 ЦК, що, у свою чергу, передбачає поновлення сторін у початковому становищі (двостороння реституція);
- суди попередніх інстанцій не встановили обставин вчинення ТОВ "Фактор Плюс" дій на реалізацію права, передбаченого статтями 52, 334 ГПК;
- суди допустили порушення норм права, а саме: ст.512 ЦК, статей 52, 334 ГПК, адже у спірних правовідносинах між ТОВ "Фактор Плюс" та ПАТ "Златобанк" відсутнє процесуальне правонаступництво (як універсальне, так і сингулярне), що суди помилково не врахували;
13. Не можу погодитися з цими висновками, вважаю, що Верховний Суд у цій справі допустив надмірний формалізм при вирішенні питання щодо процесуального правонаступництва.
14. І ПАТ "Златобанк" (право якого як первісного кредитора ніким не оспорюється), і ТОВ "ЮФ "Алексєєв, Боярчуков та партнери", якому було відступлено право вимоги щодо спірної заборгованості ТОВ "Фінансова компанія "Депт Фінанс", яке в свою чергу отримало це право на підставі чинного договору з банком, не оспорюють факт переходу права вимоги до ТОВ "ЮФ "Алексєєв, Боярчуков та партнери".
17. Отже, вважаю, що суди попередніх інстанцій зробили законні та обґрунтовані висновки щодо заміни ТОВ "Фактор Плюс" правонаступником - ТОВ "ЮФ "Алексєєв, Боярчуков та партнери".
Окрему думку складено відповідно до ч.3 ст.34 Господарського процесуального кодексу України.
Суддя О. Кібенко