ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2024 р. м.Київ Справа№ 927/58/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Гончарова С.А.

Яковлєва М.Л.

за участю секретаря судового засідання Зінченко А.С.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 11.07.2024:

від позивача: прокурор Захарченко Я.В.

від Фонду комунального майна Чернігівської міської ради: Неговська О.М

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго"

на рішення Господарського суду Чернігівської області

від 03.04.2024 (повний текст рішення складено та підписано 22.04.2024)

у справі № 927/58/24 (суддя Фесюра М.В.)

за позовом Заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Фонду комунального майна Чернігівської міської ради

до Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго"

про стягнення 357 057, 37 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Заступник керівника Чернігівської окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом в інтересах держави в особі в особі Фонду комунального майна Чернігівської міської ради до Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" про стягнення 357057,37 грн. пені за період з 01.01.2023 по 10.02.2023.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов Договору оренди цілісного майнового комплексу №2/348 від 28.06.2001 та договорів про внесення змін та доповнень до нього №73 від 01.09.2014, №78 від 27.10.2016, №91 від 17.12.2021, №92 від 11.05.2021, №93 від 12.07.2021, №94 від 11.10.2021 в частині порушення строків оплати орендної плати.

Короткий зміст заперечень проти позову

Відповідач заперечував щодо задоволення позовних вимов з огляду на наступне.

Оскільки основним видом видом статутної діяльності Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» є постачання та траспортування теплової енергії та гарячої води для потреб споживачів м. Чернігова, тому джерелом оплати за оренду ЦМК є кошти, отримані від споживачів як платата за теплову енергію та послуги з постачання теплової енергії для централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

Однак, основним із чинників прострочення виконання відповідачем зобовязань є вкарай низький рівень оплат споживачів за фактично отриману теплову енергію та гарячу воду.

Заборгованість бюджетних установ за фактично отримані послуги значно перевищує розмір прострочення зобовязань відповідача за договором оренди ЦМК.

Через відстуність сплати споживачами послуг , відповідач знаходиться у скрутному матеріальному стані , внаслідок чого не може здійснювати закупівлю матеріалів для відновлення інфраструктури теплопостачального підприємства та в будь-який час може повністю зупинити свою діяльність.

При цьому відшкодування витрат, зумовлених різницею між розмірами економічно обгрунтованих і застосованих тарифів на рахунок відповідача не надходить, що також зумовлює неможливість виконати умови Договору оренди.

Розмір нарахованої пені є несправедливим щодо відповідача, враховуючи повне виконання Акціонерним товариством «Облтеплокомуненерго» свого зобовязання як на час подання зазначеного позову до суду так і у період 10.02.2023.

Станом на 15.02.2023 відсутня заборгованість за Договором оренди. В якості підтвердженням скрутного становища відповідача є баланс станом на 30.09.2023 та звітом про фінансові результати , протоколи засідання тимчасової територіальної коміссії з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах Чернігівської обласної державної адміністрації у період з 01.06.2021 по 30.09.2023, згідно яких невідшокодована заборгованність держави.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 03.04.2024 у справі № 927/58/24 позов задоволено частково, а саме: стягнуто з Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" на користь Фонду комунального майна Чернігівської міської ради 178528,69 грн пені; стягнуто з Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" на користь Чернігівської обласної прокуратури 5355,86 грн судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що:

- підставою реалізації прокурором представницьких функцій у даному випадку є усвідомлена пасивна поведінка уповноваженого суб`єкта владних повноважень - Фонду комунального майна Чернігівської міської ради, зокрема його бездіяльність. Маючи відповідні повноваження, за захистом цих інтересів до суду тривалий час не звертався, не вживає активних дій (підготовка проекту позовної заяви; сплата судового збору тощо), спрямованих на звернення з відповідною позовною заявою до суду. Реалізуючи надані законом повноваження, прокурор звертається до суду з даним позовом, виходячи з того, що фактично порушуються інтереси держави в особі Фонду комунального майна Чернігівської міської ради;

- предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача пені в сумі 357 057,37 грн. за період з 01.01.2023 по 10.02.2023, за неналежне виконання ним взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати орендної плати по Договору оренди цілісного майнового комплексу №2/348 від 28.06.2001, додаткових угод та договорів про внесення змін та доповнень до нього;

- дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність часткового задоволення позову з таких підстав;

-суд дійшов висновку про те, що відповідач своєчасно та в повному обсязі не сплатив позивачу орендну плату, а тому останній правомірно звернувся з відповідною позовною заявою до суду про стягнення пені у сумі 357057,37 грн за період з 01.01.2023 року по 10.02.2023 року за неналежне виконання ним взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати орендної плати по Договору оренди цілісного майнового комплексу №2/348 від 28.06.2001, додаткових угод та договорів про внесення змін та доповнень до нього.

- зважаючи на принцип збалансованості інтересів сторін, суд доходить висновку, що всі вищевикладені обставини у сукупності є винятковими, а тому суд відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України та ст.551 Цивільного кодексу України вважає справедливим і розумним зменшити розмір пені на 50 %. При цьому суд дійшов висновку, що для позивача не матиме негативних наслідків позбавлення його можливості стягнення пені у повному розмірі, заявленому до стягнення. Відповідно пеня підлягає стягненню в сумі 178528,69 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, відповідач - Акціонерне товариство "Облтеплокомуненерго" (24.05.2024 згідно фіскальної накладної на конверті, в якому направлена апеляційну скаргу до суду) звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив: рішення Господарського суду Чернігівської області від 03.04.2024 у справі № 927/58/24 за позовом Заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом в інтересах держави в особі в особі Фонду комунального майна Чернігівської міської ради до Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" про стягнення 357057,37 грн. пені за період з 01.01.2023 по 10.02.2023 - скасувати повністю. Ухваливши нове, яким зменшити розмір пені до 2% від заявленої суми до стягнення.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом при ухваленні оскаржуваного рішення порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не було враховано наступних доводів:

- судом першої інстанції не надано належної оцінки щодо повного виконання зобовязань Акціонерного товариства Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" перед Фондом комунального майна Чернігівської міської ради за довоговором оренди та відсутності простроченої заборгованості.

- не враховано , що штрафнгі санції виконують стимулюючу функцію та не може лягати непомірним тягарем для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора;

- через певні фактори обсяг споживання теплової енергії зменшується, що приводить до дефіциту коштів на відшкодування умовно- постійних витрат Акціонерного товариства;

- навіть стягнення пені в розмірі 50% від заявленої суми, може призвести до дестабілізації виробничої діяльності;

- в свою черго позивач не наддав доказів про предмет збитків, їх розмір та у чому вони полягають.

Узагальнені доводи відзивів на апеляційну скаргу та пояснень

01.07.2024 через підсистему «Електронний суд» від Чернігівської окружної прокуратури надійшов відив на позовну заяву, який прийнято судом апеляційної інстанції до розгляду з огляду ан ст. ст. 119, 263 Господарського процесуального кодексу України, в якому останній зазначав про правомірність висновків суду першої інстанції, а саме:

- під час вирішення спору між сторонами в межах справи №927/265/20 суд дійшов висновку про правомірність позовних вимог позивача про стягнення пені за період з 24.01.2018 по 31.10.2019 (з урахуванням здійсненого судом перерахунку пені за спірний період) за несвоєчасну сплату відповідачем орендної плати по Договоруоренди цілісного майнового комплексу № 2/348 від 28.06.2001, додаткових угод, договорів про внесення змін та доповнень до нього.

- під час вирішення спору між сторонами в межах справи №927/1079/20 суд дійшов висновку про правомірність позовних вимог позивача про стягнення пені за період з 01.11.2019 по 31.12.2019 за несвоєчасну сплату відповідачем орендної плати по Договору оренди цілісного майнового комплексу № 2/348 від 28.06.2001, додаткових угод, договорів про внесення змін та доповнень до нього.

- під час вирішення спору між сторонами в межах справи №927/163/21 суд дійшов висновку про правомірність позовних вимог позивача про стягнення пені за період з 01.01.2020 по 30.11.2020 за несвоєчасну сплату відповідачем орендної плати по Договору оренди цілісного майнового комплексу № 2/348 від 28.06.2001, додаткових угод, договорів про внесення змін та доповнень до нього.

-під час вирішення спору між сторонами в межах справи №927/1195/21 суд дійшов висновку про правомірність позовних вимог позивача про стягнення пені за період з 01.12.2020 по 31.10.2021 за несвоєчасну сплату відповідачем орендної плати по Договору оренди цілісного майнового комплексу № 2/348 від 28.06.2001, додаткових угод, договорів про внесення змін та доповнень до нього.

- під час вирішення спору у справі №927/481/23 суд дійшов висновку про правомірність позовних вимог позивача про стягнення пені за період з 01.02.2022 по 31.12.2022.

04.07.2024 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Фонду комунального майна Чернігівської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, і який прийнято судом апеляційної інстанції до розгляду з огляду на ст. ст. 119, 263 Господарського процесуального кодексу України, і у якому відділення просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на те, що:

- щодо заявленного відповідачем у клопотанні зменшення розміру пені до 2-х відсотків відсотків від заявленої суми до стягнення, позивач звертав увагу, що відповідаач повинен був усвідомлювати, що несвоєчасність сплати орендної плати зумовлює, обов`язок сплатити нараховану пеню, що прямо передбачено п. 3.4 Договору оренди. Крім того, несвоєчасне надходження цих коштів до місцевого бюджету призводить до неможливості своєчасного, заплонованого використання цих коштів в і нтересах територіальної громади м. Чернігова.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.05.2024 справу № 927/58/24 передано колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Демидова А.М., судді: Владимиренко С.В., Шевчук С.Р.

24.05.2024 суддя Демидова А.М. заявила самовідвід від розгляду справи № 927/58/24. Заява судді про самовідвід заявлена з метою недопущення сумнів у її неупередженості, що можуть виникнути у зв`язку з тим, що дружина її близької особи розглядала дану справу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.05.2024 заяву судді Демидової А.М. про самовідвід від розгляду справи № 927/58/24 задовольно. Матеріали апеляційної скарги у справі № 927/58/24 вирішено передати для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою відповідно до положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.05.2024, апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 03.04.2024 у справі № 927/58/24 передано колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Станік С.Р., судді: Гончаров С.А., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.05.2024 прийнято справу № 927/58/24 для вирішення питання стосовно поданої апеляційної скарги Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 03.04.2024 , до провадження колегії суддів у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді:Гончаров С.А., Яковлєв М.Л. та витребувано у Господарського суду Чернігівської області матеріали справи № 927/58/24.

13.06.2022 на виконання ухвали з суду першої інстанції до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 927/58/24.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.06.2024 прийнято справу № 927/58/24 відкрито апеляційне провадження у справі № 927/58/24 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" на рішення Господарського суду Чернігівської області 03.04.2024, розгляд справи призначено на 11.07.2024 об 11 год 00 хв.

Відповідно до статті 64 Конституції України права громадян на звернення до суду та отримання правничої допомоги не можуть бути обмежені, а мають реалізовуватися з урахуванням умов існуючого воєнного стану.

Таким чином, оскільки судова система має забезпечувати дотримання права на доступ до правосуддя і здійснення такого правосуддя, з метою дотримання прав учасників справи на участь у судовому засіданні та забезпечення права на справедливий суд, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, з метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи у розумні строки, колегія суддів дійшла висновку розглянути справу у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав, в умовах воєнного стану.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

В судове засідання 11.07.2024 з`явився прокурор, представник Фонду комунального майна України.

Скаржник (відповідач) у судове засідання 11.07.2024 представників не направив, про розгляд справи повідомлений засобами електронного зв`язку у електронний кабінет в системі «Електронний суд».

У відповідності до вимог ч. 5 статті 6 Господарського процесуального кодексу України, суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Ч.12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції враховуючи те, що учасники справи про розгляд справи повідомлені належним чином, явка учасників обов`язковою не визнавалась, у зв`язку з чим неявка представників скаржника - не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки представники учасників справи, що не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, суду не наведено обставин, за яких апеляційну скаргу не може бути вирішено в даному судовому засіданні.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка представників учасників справи у судове засідання за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що підстави для відкладення розгляду апеляційної скарги внаслідок неявки представників скаржника - відсутні.

Крім того, 10.07.2024 через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшла заява з проханням розглядати апеляційну скаргу за його відстуності, просив задовольнити апеляційну скаргу та скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 03.04.2024.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення Господарського суму Чернігівської області від 03.04.2024- залишити без змін.

Представник Фонду комунального майна Чернігівської міської ради в судовому засіданні 11.07.2024 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити рішення Господарського суду Чернігівської області від 03.04.2024 у справі № 927/58/24 без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджується наявними матеріалами справи та встановлено судом апеляційної інстанції, Акціонерне товариство "Облтеплокомуненерго" (ідентифікаційний код юридичної особи 03357671) зареєстровано в якості суб`єкта господарювання 25.07.1995, про що у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесені відомості за №0001350.

Оскільки ВАТ "Облтеплокомуненерго" (орендар по спірному Договору) змінило назву на АТ "Облтеплокомуненерго", то відповідно орендарем у спірному Договорі оренди цілісного майнового комплексу №2/348 від 28.06.2001 є Акціонерне товариство "Облтеплокомуненерго".

Зміна найменування не є правонаступництвом, а тому належним відповідачем у даній справі є Акціонерне товариство "Облтеплокомуненерго".

За твердженням прокурора, рішенням Господарського суду Чернігівської області від 01.10.2020 у справі № 927/265/20 за позовом Фонду комунального майна Чернігівської міської ради до Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" про стягнення 2 492 373,65 грн. пені за період з 24.01.2018 по 31.10.2019, за неналежне виконання умов Договору оренди цілісного майнового комплексу №2/348 від 28.06.2001 в частині несвоєчасної сплати відповідачем орендної плати (з урахуванням додаткових угод та договорів про внесення змін та доповнень до Договору), позов було задоволено частково, стягнуто з Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" на користь Фонду комунального майна Чернігівської міської ради 500 000,00 грн пені та 25 849,34 грн витрат зі сплати судового збору; у решті позову відмовлено.

Ухвалою Північного апеляційного суду від 11.01.2021, апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 01.10.2020 у справі №927/265/20 та додані до неї документи, повернуто без розгляду.

Рішення Господарського суду Чернігівської області від 01.10.2020 у справі №927/265/20 в касаційному порядку не оскаржувалось, а тому, в силу приписів ч.2 ст. 241 Господарського процесуального кодексу України набрало законної сили.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 26.01.2021 у справі № 927/1079/20 за позовом Фонду комунального майна Чернігівської міської ради до Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" про стягнення 298 134,80 грн. пені за період з 01.11.2019 по 31.12.2019, за неналежне виконання умов Договору оренди цілісного майнового комплексу № 2/348 від 28.06.2001 в частині несвоєчасної сплати відповідачем орендної плати (з урахуванням додаткових угод та договорів про внесення змін та доповнень до Договору), позов було задоволено частково, стягнуто з Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" на користь Фонду комунального майна Чернігівської міської ради 208 694,36 грн пені та 4472,03 грн витрат зі сплати судового збору; у решті позову відмовлено.

Рішення Господарського суду Чернігівської області від 26.01.2021 у справі №927/1079/20 в апеляційному порядку не оскаржувалось, а тому, в силу приписів ч.2 ст. 241 Господарського процесуального кодексу України набрало законної сили 19.02.2021.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 15.04.2021 у справі № 927/163/21 за позовом Фонду комунального майна Чернігівської міської ради до Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" про стягнення 431515,20 грн пені за період з 01.01.2020 по 30.11.2020, за неналежне виконання умов Договору оренди цілісного майнового комплексу №2/348 від 28.06.2001 в частині несвоєчасної сплати відповідачем орендної плати (з урахуванням додаткових угод та договорів про внесення змін та доповнень до Договору), позов було задоволено частково, стягнуто з Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" на користь Фонду комунального майна Чернігівської міської ради 215 757,60 грн пені та 6472,74 грн витрат зі сплати судового збору; у решті позову відмовлено.

Рішення Господарського суду Чернігівської області від 15.04.2021 у справі №927/163/21 в апеляційному порядку не оскаржувалось, а тому, в силу приписів ч.2 ст. 241 Господарського процесуального кодексу України набрало законної сили 06.05.2021.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 24.01.2022 у справі №927/1195/21 за позовом Фонду комунального майна Чернігівської міської ради до Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" про стягнення 113 358,84 грн пені за період з 01.12.2020 по 31.10.2021, за неналежне виконання умов Договору оренди цілісного майнового комплексу №2/348 від 28.06.2001 в частині несвоєчасної сплати відповідачем орендної плати (з урахуванням додаткових угод та договорів про внесення змін та доповнень до Договору), позов було задоволено частково, стягнуто з Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" на користь Фонду комунального майна Чернігівської міської ради 56 679,42 грн пені та 2270,00 грн витрат зі сплати судового збору; у решті позовних вимог відмовлено.

Рішення Господарського суду Чернігівської області від 24.01.2022 у справі №927/1195/21 в апеляційному порядку не оскаржувалось, а тому, в силу приписів ч.2 ст.241 Господарського процесуального кодексу України набрало законної сили 15.02.2022.

Рішенням у справі №927/481/23 від 04.01.2023 за позовом Заступником керівника Чернігівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Фонду комунального майна Чернігівської міської ради до Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" про стягнення 1953129,95 грн пені за несвоєчасну сплату орендної плати за Договором оренди цілісного майнового комплексу №2/348 від 28.06.2001 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» на користь Фонду комунального майна Чернігівської міської ради 976 564,98 грн пені, та на користь прокуратури 29 296,95 грн судового збору, в решті позовних вимог суд відмовив. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2023 рішення Господарського суду Чернігівської області від 04.07.2023 у справі №927/481/23 залишено без змін. В касаційному порядку рішення суду не оскаржувалось А отже, рішення суду у справі №927/481/23 від 04.01.2023 набрало законної сили - 09.10.2023.

Вирішуючи вказаний вище спір, в межах справи №927/265/20 судом встановлено наступні обставини:

28.06.2001 Фондом комунального майна Чернігівської міської ради та ВАТ "Облтеплокомуненерго" підписано акт приймання-передачі цілісного майнового комплексу мереж та споруд, що забезпечує теплопостачання міста Чернігова.

У подальшому між сторонами укладались додаткові угоди до Договору оренди, договори про внесення змін та доповнень до Договору оренди, згідно з якими, зокрема, вносились зміни щодо розміру орендної плати, терміну його дії, а також Орендарю додатково передавалось в оренду майно, про що складались акти прийому-передачі майна комунальної власності.

Так, договорами про внесення змін та доповнень №73 від 01.09.2014 та №78 від 27.10.2016 Договір оренди викладено у новій редакції з наступними умовами:

Пунктом 1.1. Договору оренди орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування цілісний майновий комплекс - об`єкт теплопостачання житлового фонду та соціальної сфери (котельні, теплопункти з обладнанням та мережі) (далі - Майно), склад і вартість якого визначено відповідно до Акту оцінки та висновку про вартість майна станом на 30 квітня 2016 року становить 86 795 560,76 грн.

Склад і вартість Об`єкта оренди може змінюватись у разі передачі за рішенням виконавчого комітету міської ради Орендодавцем Орендарю додаткового майна, що оформлюється договором про внесення змін та доповнень до Договору.

Відповідо до пункут 2.1. Договору орендар вступає у строкове платне користування Майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору та акту приймання-передачі Майна.

За пунктом 3.1. Договору орендна плата є платежем, який Орендар вносить Орендодавцю незалежно від наслідків господарської діяльності, і визначена на підставі Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна комунальної власності територіальної громади міста Чернігова, затвердженої рішенням міської ради від 30.07.2007 (19 сесія 5 скликання) зі змінами та доповненнями, і становить без урахування ПДВ за базовий місяць розрахунку - (останній місяць, за який є інформація про індекс інфляції) - березень 2016 року - 816 811,31 грн.

Орендна плата за перший місяць оренди - жовтень 2016 року після її перегляду визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за квітень-жовтень 2016 року включно.

Відповідно до п. 9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" індексація орендної плати призупинена.

3.2.Орендна плата перераховується Орендарем на рахунок Орендодавця №0002, отримувач - УК у м. Чернігові/м. Чернігів/22080401, код 38054398, банк отримувача: ГУДКСУ у Чернігівській області м. Чернігів, МФО 853592, щомісяця, не пізніше 15 числа, наступного за звітним.

Положеннями пункту 3.4. Договору, орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується Орендодавцю відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

Відповідно до пункту 3.5. Договору розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни Методики її розрахунку, змін у складі та вартості Об`єкта оренди та в інших випадках, передбачених чинним законодавством України та рішеннями міської ради з дня їх вступу в законну силу.

Враховуючи пункт 3.7. Договору закінчення строку дії Договору оренди не звільняє Орендаря від обов`язку сплати заборгованості за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи пеню.

10.1.Строк дії цього Договору продовжено на 8 років 4 місяці з 01.09.2014 до 31.12.2022 включно.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, і що перевірено судом апеляційної інтанції, сторонами неодноразово вносились зміни до Договору оренди щодо розміру орендної плати шляхом укладання договорів про внесення змін та доповнень до Договору, зокрема:

- відповідно до договору про внесення змін та доповнень № 79 від 23.11.2016 орендна плата без урахування ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, за який є інформація про індекс інфляції) - серпень 2016 року становить 817 662,63 грн. Орендна плата за перший місяць оренди - листопад 2016 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за вересень-листопад 2016 року включно;

- відповідно до договору про внесення змін та доповнень № 81 від 15.05.2017 орендна плата без урахування ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, за який є інформація про індекс інфляції) - січень 2017 року становить 850 292,83 грн. Орендна плата за перший місяць оренди - лютий 2017 року після її перегляду визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за лютий 2017 року. Сторони домовились нарахування орендної плати у визначеному розмірі здійснити з 02.02.2017;

- відповідно до договору про внесення змін та доповнень № 82 від 14.09.2017 орендна плата без урахування ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, за який є інформація про індекс інфляції) - серпень 2017 року становить 908 852,98 грн. Орендна плата за перший місяць оренди - вересень 2017 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за вересень 2017 року включно;

- відповідно до договору про внесення змін та доповнень № 83 від 28.12.2017 орендна плата без урахування ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, за який є інформація про індекс інфляції) - листопад 2017 року становить 957 843,78 грн. Орендна плата за перший місяць оренди - грудень 2017 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за грудень 2017 року включно;

- відповідно до договору про внесення змін та доповнень № 84 від 23.02.2018 орендна плата без урахування ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, за який є інформація про індекс інфляції) - грудень 2017 року становить 987 983,86 грн. Орендна плата за перший місяць оренди - лютий 2018 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за січень та лютий 2018 року включно;

- відповідно до договору про внесення змін та доповнень № 85 від 07.06.2018 орендна плата без урахування ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, за який є інформація про індекс інфляції) - квітень 2018 року становить 1 046 653,30 грн. Орендна плата за перший місяць оренди - червень 2018 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за травень та червень 2018 року включно;

- відповідно до договору про внесення змін та доповнень № 86 від 27.12.2018 орендна плата без урахування ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, за який є інформація про індекс інфляції) - жовтень 2018 року становить 1 077 484,63 грн. Орендна плата за перший місяць оренди - грудень 2018 року після її перегляду визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за листопад та грудень 2018 року включно. Сторони домовились нарахування орендної плати у визначеному розмірі здійснити з 01.12.2018;

- відповідно до Договору про внесення змін та доповнень № 87 від 14.02.2019 орендна плата без урахування ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, за який є інформація про індекс інфляції) - грудень 2018 року становить 1 102 875,73 грн. Орендна плата за перший місяць оренди - лютий 2019 року після її перегляду визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за січень та лютий 2019 року включно. Сторони домовились нарахування орендної плати у визначеному розмірі здійснити з 01.02.2019;

- відповідно до договору про внесення змін та доповнень № 88 від 07.03.2019 орендна плата без урахування ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, за який є інформація про індекс інфляції) - січень 2019 року становить 1 114 054,55 грн. Орендна плата за перший місяць оренди - березень 2019 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за лютий, березень 2019 року включно. Сторони домовились нарахування орендної плати у визначеному розмірі здійснити з 01.03.2019;

- відповідно до договору про внесення змін та доповнень № 89 від 04.07.2019 орендна плата без урахування ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, за який є інформація про індекс інфляції) - травень 2019 року становить 1 150 530,15 грн. Орендна плата за перший місяць оренди - липень 2019 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за червень та липень 2019 року включно;

- відповідно до договору про внесення змін та доповнень № 90 від 30.08.2019 орендна плата без урахування ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, за який є інформація про індекс інфляції) - липень 2019 року становить 1 143 329,97 грн. Орендна плата за перший місяць оренди - серпень 2019 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за серпень 2019 року включно.

Договором про внесення змін та доповнень № 80 від 19.04.2017 доповнено п. 3.4. розділу 3 Договору оренди абзацом наступного змісту: "Під час провадження справи про банкрутство орендаря, протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів нарахування пені зупиняється. Після припинення дії мораторію нарахування пені поновлюється на весь період дії мораторію, якщо інше не визначено Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Як вбачається з наданих виписок по рахунках, АТ "Облтеплокомуненерго" перерахував Фонду комунального майна Чернігівської міської ради орендну плату згідно з договором оренди цілісного майнового комплексу №2 від 28.06.2001, а саме: 19.04.2017 перераховано 200 000,00 грн, 26.04.2017 - 200 000,00 грн., 27.04.2017 - 300 000,00 грн., 30.06.2017 - 250 000,00 грн., 09.11.2017 - 1 800 000,00 грн., від 13.11.2017 - 100 000,00 грн., 14.11.2017 - 65 000,00 грн., 16.11.2017 - 35 000,00 грн., 18.12.2017 - 4 650 000,00 грн., 22.12.2017 - 350 000,00 грн., 26.12.2017 - 1 000 000,00 грн., 25.01.2018 - 460 000,00 грн., 26.02.2018 - 480 000,00 грн., 29.03.2018 - 100 000,00 грн., 03.04.2018 - 100 000,00 грн., 11.04.2018 - 100 000,00 грн., 19.04.2018 - 100 000,00 грн., 25.04.2018 - 700 000,00 грн., 17.05.2018 - 100 000,00 грн., 21.05.2018 - 500 000,00 грн., 24.05.2018 - 400 000,00 грн., 20.06.2018 - 500 000,00 грн., 24.09.2018 - 50 000,00 грн., 25.09.2018 - 50 000,00 грн., 23.11.2018 - 250 000,00 грн., 26.11.2018 - 100 000,00 грн., 28.11.2018 - 50 000,00 грн., 30.11.2018 - 100 000,00 грн., 07.12.2018 - 500 000,00 грн., 10.12.2018 - 1 000 000,00 грн., 12.12.2018 - 1 400 000,00 грн., 13.12.2018 - 100 000,00 грн., 14.12.2018 - 200 000,00 грн., 17.12.2018 - 200 000,00 грн., 18.12.2018 - 230 000,00 грн., 19.12.2018 - 370 000,00 грн., 20.12.2018 - 200 000,00 грн., 21.12.2018 - 200 000,00 грн., 22.12.2018 - 1 150 000,00 грн., 27.12.2018 - 450 000,00 грн., 23.01.2019 - 1 000 000,00 грн., 28.01.2019 - 100 000,00 грн., 11.02.2019 - 1 200 000,00 грн., 21.02.2019 - 300 000,00 грн., 25.02.2019 - 300 000,00 грн., 26.02.2019 - 200 000,00 грн., 27.02.2019 - 200 000,00 грн., 11.03.2019 - 500 000,00 грн., 12.03.2019 - 650 000,00 грн., 22.03.2019 - 150 000,00 грн., 28.03.2019 - 200 000,00 грн., 09.04.2019 - 1 100 000,00 грн., 18.04.2019 - 675 000,00 грн., 27.05.2019 - 350 000,00 грн., 28.05.2019 - 200 000,00 грн., 29.05.2019 - 100 000,00 грн., 30.05.2019 - 100 000,00 грн., 27.06.2019 - 200 000,00 грн., 24.07.2019 - 100 000,00 грн., 29.07.2019 - 100 000,00 грн., однак оплата була здійснена з порушенням строків, встановлених у Договорі оренди, та не у повному обсязі, у зв`язку з чим позивач нарахував та заявив до стягнення 2 492 373,65 грн. пені за період з 19.04.2017 по 31.10.2019."

Під час ухвалення рішення у справі № 927/265/20 суд дійшов висновку, що позивач неправомірно нарахував відповідачу пеню за період з 19.04.2017 по 23.01.2018, оскільки у цей час діяв мораторій на задоволення вимог кредиторів, а отже і діяла заборона на нарахування пені, у зв`язку з чим визнано необґрунтованими позовні вимоги в частині нарахування пені за період з 19.04.2017 по 23.01.2018. Першим днем прострочення грошового зобов`язання зі сплати орендної плати, з якого підлягає нарахування пеня є 24.01.2018.

Відповідно до п. 3.4. Договору оренди, в редакції договорів про внесення змін та доповнень №73 від 01.09.2014 та №78 від 27.10.2016, в межах заявлених позовних вимог, з урахуванням здійсненого судом перерахунку пені за спірний період та поважності причин пропуску позивачем позовної давності стосовно вимог щодо нарахування пені з 24.01.2018 по 30.03.2019 і необхідності захисту порушеного права позивача та правомірності застосування позивачем приписів ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України, а також у зв`язку зі зменшенням розміру пені, судом у межах справи №927/265/20 було стягнуто з відповідача 500 000,00 грн. пені за період з 24.01.2018 по 31.10.2019.

Відповідно до п. 3.4. Договору оренди, в редакції договорів про внесення змін та доповнень №73 від 01.09.2014 та №78 від 27.10.2016, орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується Орендодавцю відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

Отже, під час вирішення спору між сторонами в межах справи №927/265/20 суд дійшов висновку про правомірність позовних вимог позивача про стягнення пені за період з 24.01.2018 по 31.10.2019 (з урахуванням здійсненого судом перерахунку пені за спірний період) за несвоєчасну сплату відповідачем орендної плати по Договору оренди цілісного майнового комплексу № 2/348 від 28.06.2001, додаткових угод, договорів про внесення змін та доповнень до нього.

Під час вирішення спору між сторонами в межах справи №927/1079/20 суд дійшов висновку про правомірність позовних вимог позивача про стягнення пені за період з 01.11.2019 по 31.12.2019 за несвоєчасну сплату відповідачем орендної плати по Договору оренди цілісного майнового комплексу № 2/348 від 28.06.2001, додаткових угод, договорів про внесення змін та доповнень до нього.

Під час вирішення спору між сторонами в межах справи №927/163/21 суд дійшов висновку про правомірність позовних вимог позивача про стягнення пені за період з 01.01.2020 по 30.11.2020 за несвоєчасну сплату відповідачем орендної плати по Договору оренди цілісного майнового комплексу № 2/348 від 28.06.2001, додаткових угод, договорів про внесення змін та доповнень до нього.

Під час вирішення спору між сторонами в межах справи №927/1195/21 суд дійшов висновку про правомірність позовних вимог позивача про стягнення пені за період з 01.12.2020 по 31.10.2021 за несвоєчасну сплату відповідачем орендної плати по Договору оренди цілісного майнового комплексу № 2/348 від 28.06.2001, додаткових угод, договорів про внесення змін та доповнень до нього.

Під час вирішення спору у справі №927/481/23 суд дійшов висновку про правомірність позовних вимог позивача про стягнення пені за період з 01.02.2022 по 31.12.2022.

Як зазначав відповідач, предметом спору у справі №927/481/23 було стягнення з відповідача пені сумі 1 953 129,95 грн за період з 01.02.2022 по 15.01.2023, у зв`язку з чим відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог про стягнення пені у даній справі №927/58/24 за період з 01.01.2023 по 15.01.2023.

Однак, позивач заперечив зазначене, стверджуючи, що у позовній заяві у справі №927/481/23 помилково зазначений період з 01.02.2022 по 15.01.2023, тоді як фактично були заявлені вимоги про стягнення пені в сумі 1 953 129,95 грн за період з 01.02.2022 по 31.12.2022.

У підтвердження зазначеного позивачем надано копію позовної заяви з детальним розрахунком заборгованості з пені в сумі 1 953 129,95 грн, з якого вбачається, що фактично позовні вимоги про стягнення пені у справі №927/481/23 заявлені за період з 01.02.2022 по 31.12.2022.

Предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача пені в сумі 357 057,37 грн. за період з 01.01.2023 по 10.02.2023, за неналежне виконання ним взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати орендної плати по Договору оренди цілісного майнового комплексу №2/348 від 28.06.2001, додаткових угод та договорів про внесення змін та доповнень до нього.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що між 28.06.2001 між Фондом комунального майна Чернігівської міської ради та Відкритим акціонерним товариством "Облтеплокомуненерго" укладено договір № 2/348 оренди цілісного майнового комплексу.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, пеня в сумі 357 057,37 грн. за період з 01.01.2023 по 10.02.2023 нарахована:

заборгованість з орендної плати станом на 01.02.2023 становила 6497011,10грн.: несплачена частково орендна плата за серпень 2022 у сумі 1578724,09 грн., несплачена орендна плата за вересень 2022 у сумі 1608768,56 грн., несплачена орендна плата за жовтень 2022 у сумі 1648987,77 грн., несплачена орендна плата за листопад 2022 у сумі 1660530,68 грн.

У січні надійшов платіж з орендної плати у сумі 1600000,00 а саме: платіжне доручення № 102 від 17.01.2023 в сумі 1600000,00 грн., який погасив повністю заборгованість за серпень в сумі 1578724,09 грн. і частково заборгованість за вересень у сумі 21275,91 грн.

Кількість днів прострочення з 01.01.2023 по 15.01.2023 складає 15 днів, а отже, сума пені - 133500,23 грн.

Кількість днів прострочення з 16.01.2023 по 17.01.2023 складає 2 дні. Несплачена орендна плата за грудень 2022: 6497011,10+1672154,39 (нарахування за грудень 2022)=8169165,49 грн, а отже, сума пені - 22381,28 грн.

Кількість днів прострочення з 18.01.2023 по 31.01.2023 складає 14 днів: 8169165,49-1600000,00( оплата )= 6569165,49 грн. та6569165,49*2*25%/365* 14 днів = 125984,00 грн. З урахуванням коригування за грудень 2022 року - 2,19 грн., нарахована пеня з 01.01.2023 по 31.01.2023 в сумі 281 863,32 грн.

Заборгованість з орендної плати для розрахунку пені станом на 01.03.2023 складає 6 569 165,49 грн: несплачена частково орендна плата за вересень 2022 у сумі 1587492,65 грн., несплачена орендна плата за жовтень 2022 у сумі 1648987,77 грн., несплачена орендна плата за листопад 2022 у сумі 1660530,68 грн., несплачена орендна плата за грудень 2022 у сумі 1672154,39 грн.

У лютому надійшло п`ять платежів з орендної плати в сумі 8254697,12 грн, а саме:

- платіжне доручення № 278 від 07.02.2023 в сумі 1600000,00 грн,

- платіжне доручення № 285 від 08.02.2023 в сумі 2000000,00 грн,

- платіжне доручення № 294 від 09.02.2023 в сумі 2000000,00 грн,

- платіжне доручення № 294 від 10.02.2023 в сумі 969165,49 грн,

- платіжне доручення № 294 від 14.02.2023 в сумі 1685531,63 грн.

Платіж в сумі 6569165,49 грн погасив заборгованість з орендної плати за вересень-грудень 2022 року, а платіж у сумі 1685531,63 грн - сплачено орендну плату за січень 2023 року.

Кількість днів прострочення з 01.02.2023 по 07.02.2023 складає 7 днів, а отже, нарахована пеня в сумі 62992,00 грн.

Кількість днів прострочення 08.02.2023 1 день, а отже, сума пені становить 6807,08 грн.

Кількість днів прострочення 09.02.2023 1 день, а отже, сума пені становить 4067,35 грн.

Кількість днів прострочення 10.02.2023 - 1 день, а отже, сума пені становить 1327,62 грн.

Нарахована пеня з 01.022023 по 10.02.2023 становить 75 194,05 грн.

Нарахована пеня з 01.01.2023 по 10.02.2023 складає 57057,37 грн.

Всього розмір нарахованої пені станом на 10.02.2023 становить 357 057,37 грн.

Контррозрахунку пені за спірний період з 01.01.2023 по 10.02.2023 за несвоєчасну сплату орендної плати по Договору оренди цілісного майнового комплексу №2/348 від 28.06.2001, додаткових угод та договорів про внесення змін та доповнень до нього, відповідач не надав.

Відповідач у відзиві просив зменшити розмір пені до 2%, заначав про відсутність заборгованості за договором оренди. В обґрунтування посилався на те, що основним джерелом доходу товариства є кошти, що надходять за надані послуги від споживачів, однак станом на теперешній час досить значною є заборгованість споживачів за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Заборгованість за послуги надані населенню становить 230 382 183,90 грн, заборгованість бюджетних установ - 13 069 105,28 грн, заборгованість інших споживачів за фактично отримані послуги 13 744 721,03 грн. Внаслідок відсутності оплати за фактично надані послуги, АТ "Облтеплокомуненерго" знаходиться на сьогодні в край скрутному фінансовому становищі, внаслідок чого не може здійснювати закупівлю матеріалів для відновлення інфраструктури теплопостачального підприємства та в будь-який час може повністю зупинити свою діяльність. Некомпенсованою є різниця в тарифах, яка станом на 30.09.2023 становила - 73 597 879,00 грн. Крім того, діяльність товариства є збитковою, результатом діяльності товариства за 9 місяців 2023 року є збиток в розмірі 256,645 млн. грн. Відповідач зазначає про те, що рішенням Господарського суду Чернігівської області від 04.07.2023 року у справі №927/481/23 за позовом Заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Фонду комунального майна Чернігівської міської ради до АТ «ОБЛТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» про стягнення пені, нарахованої за прострочення зобов`язань по договору оренди цілісного майнового комплексу №2/348 від 28.06.2001 заявлено позовні вимоги про стягнення пені за період 01.02.2022 по 15.01.2023 в сумі 1 953 129,95 грн.

Прокурор вважає доводи відповідача, викладені у відзиві необґрунтованими. В умовах воєнного стану дотримання встановлених правил використання публічних коштів має забезпечити потребу фінансування соціально захищених статей, військових потреб, допомоги постраждалим, вимушеним переселенцям, відбудови держави. Ненадходження до місцевого бюджету м.Чернігова від АТ «Облтеплокомуненерго» належних та своєчасних платежів за використання нерухомого майна комунальної форми власності порушує економічні інтереси держави та підриває економічні основи місцевого самоврядування. АТ «Облтеплокомуненерго» платило орендну плату з порушенням строків, встановлених у договорі та не у повному обсязі. За умовами до п.3.4 договору про внесення змін і доповнень №73 орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується орендодавцю відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати. Прокурор заперечив проти зменшення розміру пені у зв`язку з важким фінансово-економічним становищем, що є наслідком, перш за все, низького рівня оплат та систематичних неплатежів з боку споживачів м. Чернігова за надані відповідачем послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Вважає, що вказані аргументи не заслуговують на увагу суду, оскільки відповідач АТ «Облтеплокомуненерго» є юридичною особою, наділеною повноваженнями проводити судово-претензійну роботу зі стягнення заборгованості за надані послуги з боржників.

В обґрунтування своїх заперечень позивач зазначає, що умовами Договору оренди № 2/348 від 28.06.2001, додатковими угодами про внесення змін і доповнень не передбачено залежність оплат відповідачем орендної плати від надходження коштів безпосередньо від споживачі послуг. Щодо заявленого клопотання про зменшення розмір неустойки зазначив про те, що відповідач повинен був усвідомлювати наслідки несвоєчасної сплати орендної плати. Щодо відмови рішенням Господарського суду Чернігівської області від 04.07.2023 у справі №927/481/23 в задоволення позовних вимог про стягнення пені з відповідача за період з 01.01.2023 по 15.01.2023 позивач зазначив, щодо стягнення пені у сумі 1953129,95 грн. позов було задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" на користь Фонду комунального майна Чернігівської міської ради 976564,98 грн пені (зменшено судом розмір пені на 50% ). Щодо періоду стягнення, то в позовній заяві була допущена технічна помилка, а в розрахунку пені, що додано до позову період нарахування пені зазначено вірно - до 31.12.2022, що не вплинуло на заявлену суму. Тоді як у даній справі пеня у сумі 357057,37 грн нарахована за період з 01.01.2023 по 10.02.2023.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно, цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

Для виконання вимог ст. 86 Господарського процесуального кодексу України необхідним є аналіз доказів та констатація відповідних висновків за результатами такого аналізу. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Водночас 17.10.2019 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу та змінено назву ст. 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Аналогічний підхід до стандарту доказування "вірогідність доказів" висловлено Касаційним господарським судом у постановах від 29.01.2021 у справі № 922/51/20, від 31.03.2021 у справі № 923/875/19, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що розгляд даної справи здійснюється в порядку, передбаченому нормами Господарського процесуального кодексу України, відповідно, і оцінка доказів у ній здійснюватиметься через призму такого стандарту доказування, як "баланс вірогідностей" .

Щодо підстав звернення прокурора до суду першої інстанції з відповідним позовом, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Згідно з п.3 ч.1 ст.1311 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Стаття 53 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з ч.4,7 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження.

Відповідно до частини 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23.10.2018 у справі №906/240/18, від 01.11.2018 у справі №910/18770/17, від 05.11.2018 у справі №910/4345/18).

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

У постанові від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями в спірних правовідносинах.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Частина четверта статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі 912/2385/18.

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної фізичної чи юридичної особи, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі "Трегубенко проти України" від 02.11.2004 категорично ствердив, що "правильне застосування законодавства незаперечно становить "суспільний інтерес".

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позов прокурором подано в особі Фонду комунального майна майна чернігівської міської ради у зв`язку із невиконанням Фондом своїх обов`язків щодо захисту інтересів держави у суді.

У даній справі наявність інтересів держави полягає у порушенні права територіальної громади при використанні нерухомого майна комунальної форми власності. Ненадходження до місцевого бюджету м. Чернігова від АТ «Облтеплокомуненерго» належних платежів порушує економічні інтереси держави та підриває економічні основи місцевого самоврядування.

Щодо підстав представництва інтересів держави в особі Фонду комунального майна Чернігівської області , суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Так, відповідно до ст. ст. 19, 140 Конституції України органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Місцеве самоврядування визначено як право територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування відповідно до Конституції України визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до ст. 60 зазначеного Закону територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, майно і майнові права визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності.

Районні та обласні ради відповідно до закону від імені та в інтересах територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об`єктами їхньої спільної власності для задоволення суспільних потреб та не повинні ослаблювати економічних основ місцевого самоврядування, зменшувати обсяг та погіршувати умови надання послуг населенню. Право комунальної власності територіальної

Статтею 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що передача в оренду майна, що перебуває в комунальній власності, здійснюється органами місцевого самоврядування відповідно до вимог цього Закону.

Реалізуючи надані Законом повноваження та з метою виявлення підстав для представництва інтересів держави у суді Чернігівською обласною прокуратурою вивчено стан додержання вимог законодавства України щодо своєчасності надходження до місцевого бюджету орендної плати за договорами оренди комунального майна, за результатами вивчення якого встановлено порушення при надходженні плати за його використання, що полягають у наступному.

Фонд комунального майна Чернігівської міської ради, відповідно до Положення про Фонд комунального майна Чернігівської міської ради від 28.01.2021, утворений Чернігівською міською радою і відповідно до чинного законодавства України здійснює реалізацію політики органів місцевого самоврядування м. Чернігова у сфері управління, приватизації, оренди об`єктів, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Чернігова.

Фонд є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в Управлінні Державної казначейської служби України в м. Чернігові Чернігівської області, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням, відповідні штампи та бланки. Фонд утримується за рахунок коштів міського бюджету.

Одним з завдань Фонду є забезпечення стабільного надходження до міського бюджету коштів за рахунок продажу майна комунальної власності та здачі його в оренду.

Підставою реалізації прокурором представницьких функцій у даному випадку є усвідомлена пасивна поведінка уповноваженого суб`єкта владних повноважень - Фонду комунального майна Чернігівської міської ради, зокрема його бездіяльність. Маючи відповідні повноваження, за захистом цих інтересів до суду тривалий час не звертався, не вживає активних дій (підготовка проекту позовної заяви; сплата судового збору тощо), спрямованих на звернення з відповідною позовною заявою до суду.

Реалізуючи надані законом повноваження, прокурор звертається до суду з даним позовом, виходячи з того, що фактично порушуються інтереси держави в особі Фонду комунального майна Чернігівської міської ради.

Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини підтримка прокуратурою однієї зі сторін може бути виправдана за певних умов, наприклад, якщо правопорушення зачіпає велику кількість людей, або якщо вимагають захисту реальні державні інтереси або майно («Корольов проти Російської Федерації» у справі № 5447/03 від 01.04.2010, «Менчинська проти Російської Федерації» у справі 42454/02 від 15.01.2009).

Європейська комісія за демократію через право або ж Венеціанська комісія на 63-му пленарному засіданні 10-11.06.2005 дійшла висновку, що держави уповноважені наділяти прокурорів правом захисту державного інтересу (принцип захисту державного інтересу); прокурори можуть бути наділені правом порушення процедур, або вступу в існуючі процедури, або застосування різних способів правового захисту для забезпечення законності (принцип законності).

«Інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необгрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17).

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 зазначено, що звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Нарахування пені за несвоєчасну сплату орендних платежів за договором оренди цілісного майнового комплексу здійснено з 01.01.2023, однак Фонд комунального майна Чернігівської міської ради не вжив вичерпних заходів щодо її стягнення.

Підтвердженням систематичної бездіяльності є лист Фонду комунального майна Чернігівської міської ради листом № 7-4/462 від 28.12.2023, у якому констатовано факт, що до суду позов про стягнення нарахованої пені не подано.

Фонд комунального майна Чернігівської міської ради, який наділений відповідними повноваженнями, упродовж тривалого часу систематично не вживає належних заходів до стягнення заборгованості з пені у судовому порядку, що підтверджується відповідними листом, а лише обмежився направлення претензії про необхідність погашення заборгованості на адресу відповідача, що підтверджує неналежне здійснення ним своїх повноважень, у зв`язку з цим наявні підстави для вжиття прокурором заходів, передбачених ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

У даному випадку має місце як порушення економічних інтересів позивача, так і необхідність заявлення даного позову та здійснення представництва в суді органами прокуратури інтересів держави, що узгоджується з приписами ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Фонд комунального майна Чернігівської міської ради листом № 7-4/462 від 28.12.2023 повідомив Чернігівську окружну прокуратуру про те, що не звертався до суду з позовом до АТ «Облтеплокомуненерго» про стягнення заборгованості з пені в сумі 357 057,37 грн у зв`язку з відсутністю коштів для сплати судового збору.

На виконання вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» Чернігівською окружною прокуратурою повідомлено Фонд комунального майна Чернігівської міської ради щодо підготовки позовної заяви в інтересах держави в особі Фону комунального майна Чернігівської міської ради д АТ «Облтеплокомуненерго» про стягнення пені в сумі 357 057,37 грн, тобто позивача повідомлено про представництво інтересів держави в його особі.

З огляду на викладене, прокурор звертається з даним позовом до суду з вимогою стягнути з АТ «Облтеплокомуненерго» заборгованість із нарахованої пені у 2023 році з наведених нижче підстав, здійснюючи при цьому надані законом функції та реалізовуючи покладені на нього від імені держави повноваження по захисту державних інтересів. Несвоєчасна сплата (несплата) відповідачем орендної плати за користування майном комунальної власності ставить під загрозу своєчасність надходження та акумулювання коштів міського бюджету, чим спричиняється шкода державним економічним інтересам.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку про доведення належними та допустимими доказами прокурором бездіяльності Фонду комунального майна Чернігівської міської ради та про наявність підстав для звернення прокурора з цим позовом до суду в інтересах держави принаймні в Фонду комунального майна Чернігівської міської ради.

Щодо позовних вимог прокурора, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Пунктом 5.2. Договору оренди цілісного майнового комплексу №2/348 від 28.06.2001 передбачено, що орендар зобов`язується своєчасно й у повному обсязі вносити орендодавцю орендну плату.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання.

У відповідності до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов`язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Також частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як вірно встановлено судом першої інстанції і що перевірено судом апеляційної інстанції, 28.06.2001 між Фондом комунального майна Чернігівської міської ради та Відкритим акціонерним товариством "Облтеплокомуненерго" укладено договір № 2/348 оренди цілісного майнового комплексу.

Відповідно до пункту 3.2 Договору, орендна плата перераховується Орендарем на рахунок Орендодавця №0002, отримувач - УК у м. Чернігові/м. Чернігів/22080401, код 38054398, банк отримувача: ГУДКСУ у Чернігівській області м. Чернігів, МФО 853592, щомісяця, не пізніше 15 числа, наступного за звітним.

В свою чергу , відповідач неналежним чином виконав зобов`язання за договором оренди, у зв`язку із чим утворилась заборгованність та підстави стягнення на рахунок позивача пені.

На підставі вищевикладеного, позивач просив стягнути з відповідача пеню в розмірі 357 057,37 грн.

В свою чергу, відповідач не погоджувався із заявленною сумою і просив зменшити розмір пені до 2-х відсотків, обгрунтовуючи наступним.

Зважаючи на складне матеріальне становище відповідача, навіть стягнення 50% від заявленої суми може стати непомірним тягярем. Відповідні чиники впливають на обсяг споживання та відповідно на бюджет Акціонерного товариства , при цьому будь-яких відшкодувань та компенсацій з боку держави не надходило.

Також, відповідач просив звернути увагу на те , що позивач не надав суду докази того, що Фонд комунального майна Чернігівської міської ради поніс збитки внаслідок порушення строків оплати оренди за Договором.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи відповідача з огляду на наступне.

Загальними засадами цивільного законодавства згідно зі статтею 3 Цивільного кодексу України є не тільки судовий захист цивільного права та інтересу; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, а й справедливість, добросовісність та розумність.

Неустойка, виходячи з приписів статей 546, 549 Цивільного кодексу України та статті 230 Господарського кодексу України, має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

При цьому, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання за положенням ч.1ст.550 Цивільного кодексу України.

Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено і в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України.

Зі змісту наведених норм вбачається, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.

Господарський суд повинен об`єктивно та комплексно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання) тощо.

При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

Зменшення розміру неустойки є правом суду, і за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи в їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та його розмір.

Крім того, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) та принципах господарського судочинства відповідно до статті 2 Господарського процесуального кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.09.2019 у справі №920/1013/18; від 22.10.2019 у справі №904/5830/19; від 31.10.2019 у справі № 911/874/19; від 06.11.2019 у справі №917/1638/18; від 13.01.2020 у справі №902/855/18; від 27.01.2020 у справі №916/469/19.

Згідно з ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Аналогічна норма міститься в ч.2 ст. 218 Господарського кодексу України.

Суд при прийнятті рішення враховує, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Разом з тим, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому вона має обов`язковий для учасників правовідносин характер.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що станом на момент подання позову та на час розгляду справи заборгованість по орендній платі за Договором оренди цілісного майнового комплексу №2/348 від 28.06.2001 року у відповідача відсутня; у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на теплопостачальні підприємства, яким є АТ «Облтеплокомуненерго», покладено обов`язок вживати усіх можливих заходів для забезпечення сталого функціонування щоб усі споживачі населених пунктів України отримували безперебійно послуги з централізованого постачання теплової енергії та гарячого водопостачання; АТ "Облтеплокомуненерго" є виконавцем послуг з постачання теплової енергії, централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності для споживачів м. Чернігова та Чернігівської області, тобто, господарська діяльність відповідача відноситься до сектору економічної безпеки держави і має важливе соціальне, економічне та стратегічне значення. А основним джерелом доходу АТ "Облтеплокомуненерго" є кошти, що надходять за надані послуги від споживачів, в тому числі від населення та бюджетних установ; причинами виникнення заборгованості є критичний брак обігових коштів, зростання заборгованості споживачів, відсутність компенсації розрахункової різниці в тарифах. Основним із чинників прострочення виконання зобов`язань відповідачем по договору оренди цілісного майнового комплексу є вкрай низький рівень оплат споживачів за фактично отриману теплову енергію та послуги з постачання теплової енергії для централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а саме населення, тобто територіальної громади міста Чернігова в інтересах якої заявлено позов Заступником керівника Чернігівської обласної прокуратури про стягнення пені.

29.07.2022 Верховною Радою України був прийнятий Закон № 2479-ІХ «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування», що визначає особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання протягом дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування (далі - Закон № 2479), який набув чинності 19.08.2022 року. Статтею 1 цього Закону введено мораторій на підвищення цін (тарифів) на ринку природного газу та у сфері теплопостачання. Частиною 1 статті 1 зазначеного Закону встановлено, що протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, забороняється підвищення для всіх категорій споживачів тарифів на: послуги з розподілу природного газу; теплову енергію (її виробництво, транспортування та постачання) і послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Рішеннями виконавчого комітету Чернігівської міської ради №662 від 03.11.2021 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії, послуги з постачання гарячої води АТ «Облтеплокомуненерго» для потреб населення», №536 від 03.11.2022 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії, послуги з постачання гарячої води АТ «Облтеплокомуненерго» для потреб населення, бюджетних установ, релігійних організацій, інших споживачів» відповідача позбавлено можливості застосовувати економічно обґрунтовані тарифи. За таких обставин, має здійснюватися відшкодування витрат товариства, зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих і застосованих тарифів.

Законом України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» від 29.07.2022 № 2479-ІХ передбачено гарантії для суб`єктів господарювання у вигляді компенсації їм заборгованості з різниці в тарифах на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, на теплову енергію, послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (далі - заборгованість з різниці в тарифах).

Крім того, спірним Договором оренди цілісного майнового комплексу № 2/348 від 28.06.2001 (з урахуванням додаткових угод та договорів про внесення змін та доповнень до нього) позивачем не надано доказів понесення збитків у зв`язку простроченням оплати по спірному договору і матеріали справи не містять документів, які б вказували про ухилення відповідача від виконання рішення суду; стягнення з відповідача пені у повному обсязі не є співрозмірним з можливими негативними наслідками від порушення відповідачем зобов`язання; примусове стягнення з відповідача всієї суми штрафних санкцій (пені) може привести до непередбачуваних наслідків, які негативно вплинуть на роботу Товариства (в тому числі і до можливого арешту рахунків та майна, в результаті чого буде заблоковано його господарську діяльність).

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідчача про зменшення пені до 2-х %, аналогічних правоміних висновків дійшов і суд першої інстанції.

Отже, вищенаведені та усі інші доводи, посилання та обгрунтування учасників справи судом апеляційної інстанції враховані при вирішенні спору, доводи скаржника є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та висновків суду апеляційної інстанції у даній постанові щодо спірних правовідносин учасників справи, а судом першої інстанції, в свою чергу, надано належну оцінку усім наявним у справі доказам та правовідносинам учасників справи та ухвалено обґрунтоване рішення у відповідності до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, яким позовні вимоги задоволено частково, стягнуто із Приватного акціонерного товариства «Аціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» на користь Фонду комунального майна Чернігіської міської ради пені в розмірі 178 528, 69 грн, що на думку суда апеляційної інстанції є помірною сумою для виплати і не стане тягарем для відповідача. Аналогічних правомірних висновків дійшов і суд першої інстанції, і що не було спростовано скаржником в апеляційній скарзі.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що учасникам спору було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду Чернігівської області від 03.04.2024 у справі № 927/58/24, за наведених скаржником доводів апеляційної скарги.

Розподіл судових витрат

Згідно із ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 76-79, 86, 129, 233, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Облтеплокуненерго» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 03.04.2024 у справі № 927/58/24 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 03.04.2024 у справі № 927/58/24 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за скаржником.

4. Матеріали справи № 927/58/24 повернути Господарському суду Чернігівської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови підписано: 12.07.2024.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді С.А. Гончаров

М.Л. Яковлєв