ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2024м. ХарківСправа № 922/1944/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Федоровій Т.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласний шкірно - венерологічний диспансер №2", м.Зміїв
до Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області, м. Ізюм 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача- Товариство з обмеженої відповідальністю «Реверс»
про припинення (зняття) обтяження у формі заборони
за участю представників:

позивача: Олена Ольшанська (адвокат).

відповідача: не з`явився.

третя особа: не з`явилась

ВСТАНОВИВ:

Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради "Обласний шкірно - венерологічний диспансер №2" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області в якій просить припинити (зняти) обтяження у формі заборони (архівний номер 2973835 HARKOV109, Архівна дата: 08.08.2001, дата виникнення: 22.09.1999, № реєстра:35, внутр. № 8301F72929F2482C7659 ), яке зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 14.08.2007 за № 5477624 Ізюмською державною нотаріальною конторою на підставі обтяження: договору застави від 22.09.1999 б/н нежитлового приміщення по вул. Гагаріна, 2 у місті Ізюм Харківської області.

Позовні вимоги обрунтовані тим, що за рішенням ХІІІ сесії VIII скликання Харківської обласної ради № 427-VIII від 03 грудня 2022року Позивач (Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Обласний шкірно-венерологічний диспансер №2») є правонаступником усього майна , усіх прав та обов`язків Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласний шкірно-венерологічний диспансер №3». На підставі вказаного рішення Позивач звернувся до державного реєстратора і зареєстрував право постійного користування на земельну ділянку кадастровий номер :18:005:0001 площею 0,204га, цільового призначення: для будівництва та обслуговування будівель закладів охорони здоров`я та соціальної допомоги, яка знаходиться за адресою: Харківська область м. Ізюм вул. Гагаріна, 2, проте здійснити заходи з державної реєстрації права оперативного управління на адміністративну будівлю за адресою : Харківська область місто Ізюм вул. Гагаріна, 2, виявилося неможливим, так як в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявне обтяження даного майна Ізюмською державною нотаріальною конторою на підставі договору застави від 22.09.1999 (архівний номер 2973835 HARKOV109, Архівна дата: 08.08.2001, дата виникнення: 22.09.1999, № реєстра:35, внутр. № 8301F72929F2482C7659). Позивач вказує, що власником даного майна помилково зазначено Товариство «Реверс», а не Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Обласний шкірно-венерологічний диспансер №3», як дійсного власника у оперативному управлінні якого воно перебуває. Будь-яких договорів застави Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Обласний шкірно-венерологічний диспансер №3» ніколи не укладало та на примусовому виконанні не перебуває виконавчих документів за якими боржником є Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Обласний шкірно-венерологічний диспансер №3». Наявність спірного запису про обтяження нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно унеможливлює реалізацію Позивачем свого права на реєстрацію оперативного управління на будівлі за адресою : Харківська область місто Ізюм вул. Гагаріна, 2

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.06.2024 відкрито провадження у справі № 922/1944/24; справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 10.07.2024 об 10:00. Також цією ухвалою залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Реверс» (64309, Харківська область,м. Ізюм вул. Паромна, буд. 2, ).

08.07.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№17464), в якому позов визнає повністю та просить його задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно ч.3 ст.185 ГПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання позову відповідачем.

У судове засідання 10.07.2024 прибув представник позивача.

Відповідач у судове засідання не з`явився, у поданом до суду листі (вх.№17464 від 08.07.2024) просив проводитити судові засідання без його участі.

Третя особа свого представника у судове засідання 10.07.2024 не направила, ухвала суду від 10.06.2024 повернулася від третьої особи на адресу господарського суду з відміткою відділення поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою".

Суд звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (див. висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 25.04.2018 у справі №800/547/17).

При цьому, виходячи зі змісту статей 120, 242 ГПК, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною (наявність такої адреси в ЄДР прирівнюється до повідомлення такої адреси стороною), і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 30.03.2023 у справі №910/2654/22).

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновків про можливість ухвалення рішення за результатами підготовчого провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, враховуючи визнання відповідачем позову встановив наступне.

Рішенням ХІІІ сесії VIII скликання Харківської обласної ради № 427-VIII від 03 грудня 2022року вирішено припинити Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Обласний шкірно-венерологічний диспансер №3» () юридична адреса :64300 Харківська область м. Ізюм вул. Гагаріна, 2; Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Обласний шкірно-венерологічний диспансер №4» (), юридична адреса: 64505, Харківська область м. Лозова вул. Олександра Бричуха, 48, - шляхом приєднання до Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласний шкірно-венерологічний диспансер №2» (), юридична адреса: 63404, Харківська область, Зміївський район, місто Зміїв, вул. Покровська, буд. 43. Вважати Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Обласний шкірно-венерологічний диспансер №2» правонаступником усього майна, усіх прав та обов`язків комунальних некомерційних підприємств Харківської обласної ради зазначених вище.

Таким чином Позивач - Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради "Обласний шкірно - венерологічний диспансер №2" є правонаступником усього майна , усіх прав та обов`язків Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласний шкірно-венерологічний диспансер №3».

На виконання вищезазначеного рішення Харківської обласної ради Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Обласний шкірновенерологічний диспансер №2» звернулося до державного реєстратора і зареєструвало право постійного користування на земельну ділянку кадастровий номер :18:005:0001 площею 0,204га, цільового призначення: для будівництва та обслуговування будівель закладів охорони здоров`я та соціальної допомоги, яка знаходиться за адресою: Харківська область м. Ізюм вул. Гагаріна, 2. Разом із цим, здійснити державну реєстрацію права оперативного управління на адміністративну будівлю за адресою : Харківська область місто Ізюм вул. Гагаріна, 2, позивачу не вдалося, так як було виявлено, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявне обтяження даного майна.

Так, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 376963234 від 02.05.2024 року вбачається наступне:

- земельна ділянка кадастровий номер :18:005:0001 площею 0,204га, цільового призначення: для будівництва та обслуговування будівель закладів охорони здоров`я та соціальної допомоги, яка знаходиться за адресою: Харківська область м.Ізюм вул. Гагаріна, 2 знаходиться у власності територіальних громад сіл, селищ, міст Харківської області та в постійному користуванні Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласний шкірно-венерологічний диспансер №2»;

-будівлі та споруди які знаходяться за адресою: Харківська область місто Ізюм вул.Гагаріна, 2 знаходяться у власності територіальних громад сіл, селищ, міст Харківської області та в оперативному управлінні Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласний шкірно-венерологічний диспансер №3»;

- на будинок № 2 по вулиці Гагаріна у м. Ізюм Харківської області 14.08.2007 року за №5477624 Ізюмською державною нотаріальною конторою (64300, Харківська область Ізюмський район м. Ізюм вул. Соборна, 18) було накладено заборону на підставі договору застави (архівний номер 2973835 HARKOV109, Архівна дата: 08.08.2001, дата виникнення: 22.09.1999, № реєстра:35, внутр. № 8301F72929F2482C7659) та власником даного майна зазначено Товариство «Реверс».

У позовній заяві позивач наголошує, що Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Обласний шкірно-венерологічний диспансер №3» ніколи не укладало жодних договорів застави і Товариство «Реверс» не є власником даного майна, а запис про державну реєстрацію обтяження нерухомого майна, за відсутності зобов`язань з боку Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласний шкірно-венерологічний диспансер №3» вчинений помилково. Оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "Реверс" знаходиться за адресою: Харківська область м. Ізюм вул. Паромна, 2 позивач вважає, що реєстратором при накладанні заборони було помилково зазначено адресу будівлі вулиця «Гагаріна» замість правильної вулиця «Паромна».

Позивач звертався до тимчасово виконуючого обов`язки начальника Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області - державного нотаріусу Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Нікуліної Олени Миколаївни з проханням зняти заборону з зазначеного майна, як помилково накладену, проте з підстав відсутності документу, який відповідно до ст. 74 Закону України "Про нотаріат" передбачений для зняття заборони позивачу було відмовлено у знятті заборони із спірного нерухомого майна, що і стало підставою звернення з цим позовом до суду.

Застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 1 Закону України "Про заставу" та стаття 572 Цивільного кодексу України).

Статтею 13 Закону України "Про заставу" передбачено, що договір застави повинен бути укладений у письмовій формі. У випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, транспортні засоби, космічні об`єкти, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правоустановчих документів. Нотаріальне посвідчення договору застави нерухомого майна здійснюється за місцезнаходженням нерухомого майна, договору застави транспортних засобів та космічних об`єктів - за місцем реєстрації цих засобів та об`єктів.

За приписами статті 15 Закону України "Про заставу" застава нерухомого майна підлягає державній реєстрації у випадках та у порядку, передбачених законом. Застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця у Державному реєстрі застав рухомого майна, ведення якого покладається на держателя Державного реєстру застав рухомого майна. Державний реєстр застав рухомого майна та відомості, занесені до нього, є відкритими для всіх юридичних та фізичних осіб.

Про помилковість накладення арешту на будинок № 2 по вулиці Гагаріна у м. Ізюм Харківської області свідчить наступне.

З листа за вих. № 36040 від 29.05.2024 Ізюмського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вбачається, що станом на 29.05.2024року згідно інформації, яка міститься в Автоматизованій системі виконавчого провадження на виконанні у Відділі не перебуває виконавчих документів за якими боржником є Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Обласний шкірно-венерологічний диспансер №3» ().

Тобто з вказаного можливо прийти до висновку, що Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Обласний шкірно-венерологічний диспансер №3» в оперативному управлінні якого перебувала ця будівля не є боржником за договором застави на підставі якого було накладено обтяження на дане майно

Після укладення Договору застави Товариством з обмеженою відповідальністю «Реверс» та накладення заборони відчуження 22.09.1999р. на будівлю № 2 по вул.Гагаріна у м. Ізюм Харківської області набули чинності Цивільний кодекс України, Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" (в подальшому перейменовано на Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"), Закон України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", а також низка нормативноправових актів у сфері реєстрації прав на нерухоме майно, у зв`язку з чим в Україні було сформовано єдину державну інформаційну систему - Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та створено систему органів державної реєстрації прав.

Відповідно було запроваджено процедуру використання та перенесення державним реєстратором прав на нерухоме майно записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек, Державного реєстру обтяжень рухомого майна до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Таким чином, у відповідності до Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14.12.2012 №1844/5, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було перенесено інформацію про обтяження будинку № 2 по вул. Гагаріна у м. Ізюм Харківської області, заставою.

Відповідач у відзиві зазначає, що в реєстрі заборон відчудження за період 1994-2000 року за №35 від 22.09.1999 року є запис: договір застави, 22.09.1999 року товариство "Реверс", вулиця Паромна, №2, проте номер договору та ким він посвідчений не зазначено. При перевірці реєстрів для реєстрації нотаріальних дій за 22.09.1999 року та наряду інших договорів за 1999 рік, які є в наявності, договір застави 22.09.1999 року від імені товариства "Реверс" на будинок за адресою: місто Ізюм, вул. Гагаріна, №2, або місто Ізюм, вулиця Паромна, №2 не посвідчувався.

При цьому Відповідач додатково наголошує, що в період 1999-2004 років, реєстрація заборон та арештів в реєстрі Феміда та в Єдиному реєстрі заборон відчудження нерухомого майна здійснювались тільки в державних нотаріальних конторах реєстраторами Інформаційного центру Міністерства юстиції України, які реєстрували заборони як держаних нотаріусів, так і приватних нотаріусів, які доступу до цих реєстрів на той час не мали. З огляду на вказане Ізюмська державна нотаріальна контора Харківської області не накладала заборону по договору застави, а тільки виступала реєстратором заборони в Державному реєстрі.

З огляду на наявні в матеріалах справи докази та визнання відповідачем заявленого позову, Суд вважає обгрунтованими доводи позивача про те, що дана заборона на спірне нерухоме майно є явною помилкою, яка була допущена при внесенні реєстратором даних до реєстру заборон, з якого у подальшому дані відповідачем були перенесені до Єдиного реєстру відчудження нерухомого майна, а отже очевидним є порушення права позивача вільно володіти та розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права. користування та розпоряджання своїм майном.

У пунктах 70-71 рішення по справі «Рисовський проти України» (29979/04) Європейський Суд з прав людини, аналізуючи відповідність мотивування Конвенції, підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), № 33202/96, пункт 120, «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), № 48939/99, пункт 128, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), № 21151/04, пункту 72, «Москаль проти Польщі» (Moskal.), № 10373/05, пункту 51).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій,мінімізують ризик помилок (наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (наприклад, рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz V.), пункт 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), пункт 119).

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (справа «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), № 10373/05, пункт 73).

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), пункту 58, «Ґаші проти Хорватії» .(Gashi v. Croatia), № 32457/05, пункту 40, «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), № 35298/04, пункту 67). Однак, оскаржуваним рішенням суду першої інстанції помилку державного органу фактично покладено на Позивача.

Стаття 13 Конвенції встановлює право кожного на ефективний засіб юридичного захисту.

За наведених підстав суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласний шкірно - венерологічний диспансер №2" до Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області про припинення (зняття) обтяження у формі заборони (архівний номер 2973835 HARKOV109, Архівна дата: 08.08.2001, дата виникнення: 22.09.1999, № реєстра:35, внутр. № 8301F72929F2482C7659 ), яке зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 14.08.2007 за № 5477624 Ізюмською державною нотаріальною конторою на підставі обтяження: договору застави від 22.09.1999 б/н нежитлового приміщення по вул. Гагаріна, 2 у місті Ізюм Харківської області..

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України Про судовий збір у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку, що позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 1 514,00 грн.

Враховуючи приписи щодо покладення судового збору на учасників судового процесу в залежності від результату вирішення спору, передбачені ст.129 ГПК України та відсутність правових підстав для звільнення відповідача від його сплати, з відповідача на користь позивача належить стягнути 1 514,00 грн судового збору за результатами розгляду позовної заяви.

Керуючись ст. 73-79, 86, 129, 185, 232, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, ст. 7 Закону України Про судовий збір,суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Припинити (зняти) обтяження у формі заборони (архівний номер 2973835 HARKOV109, Архівна дата: 08.08.2001, дата виникнення: 22.09.1999, № реєстра:35, внутр. № 8301F72929F2482C7659 ), яке зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 14.08.2007 за № 5477624 Ізюмською державною нотаріальною конторою на підставі обтяження: договору застави від 22.09.1999 б/н нежитлового приміщення по вул. Гагаріна, 2 у місті Ізюм Харківської області.

Стягнути з Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області (64309, Харківська область м. Ізюм вул. Соборна, 18, ) на користь Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласний шкірно - венерологічний диспансер №2" (63404, Харківська обл., Чугуївський р-н, місто Зміїв, вул.Покровська, будинок 43, ) витрати по сплаті судового збору 1514 грн. 00 коп.

Повернути з Державного Бюджету України Комунальному некомерційному підприємству Харківської обласної ради "Обласний шкірно - венерологічний диспансер №2" (63404, Харківська обл., Чугуївський р-н, місто Зміїв, вул.Покровська, будинок 43, ) сплачений за платіжною інструкцією №683 від 03.06.2024 судовий збір 1514 грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строки, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України до Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено "18" липня 2024 р.

Суддя С.Ч. Жельне