ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2024 р. м. Львів Справа №907/801/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді І.Б. Малех

суддів В.М. Гриців

І.Ю. Панова

секретар судового засідання Залуцький Д.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закарпатської обласної прокуратури від 11.04.2024 №15-1120-20 (вх. № апеляційного суду 01-05/1109/24 від 16.04.2024)

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 11 березня 2024 року (суддя Ремецькі О.Ф., повний текст рішення складено 28.03.2024, м. Ужгород)

у справі №907/801/20

за позовом Заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, м. Київ

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Громадська організація Міжнародний інститут людини і глобалістики Ноосфера, м. Ужгород, Закарпатська область

до відповідача 1 Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, м. Ужгород, Закарпатська область

до відповідача 2 Товариство з обмеженою відповідальністю Атлас Воловець Енерджи, смт. Воловець, Воловецький район, Закарпатська область

за участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів:

- Закарпатська обласна державна адміністрація, м. Ужгород, Закарпатська область

- Свалявська міська рада Закарпатської області, м. Свалява, Закарпатська область

- Неліпинська сільська рада Мукачівського району Закарпатської області с. Неліпино Свалявський район, Закарпатська область

- Воловецька селищна рада Воловецького району Закарпатської області смт. Воловець, Воловецький район, Закарпатська область

- Керецьківська сільська рада Хустського району Закарпатської області, с. Керецьки Свалявський район, Закарпатська область

про визнання неправомірними дій, визнання недійсними та скасування наказів щодо зміни цільового призначення землі та надання земельних ділянок в оренду, визнання недійсними договорів оренди загальною площею 42.2247 га вартістю 19.502.118,10 грн.

за участю представників учасників процесу:

прокуратура: Лука Г.В. прокурор (згідно посвідчення);

від позивача Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України: Жиделяєва Ю.Г. в порядку само представництва (витяг з ЄДРЮОФОП та ГФ.);

третя особа на стороні позивача ГО Міжнародний інститут людини і глобалістики Ноосфера: Майстренко Н.М. адвокат (ордер серія АІ №1080105 від 14.01.2021);

від відповідача 1: не з`явились;

від відповідача 2: не з`явились;

треті особи на стороні відповідачів: не з`явились;

ВСТАНОВИВ:

01.12.2020 на розгляд Господарського суду Закарпатської області поступила позовна заява заступник керівника Закарпатської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, м. Ужгород та до ТОВ «Атлас Воловець Енерджи», смт. Воловець про

- визнання неправомірними дії Головного управління Держгеокадастру України в Закарпатській області із прийняття наказів щодо надання дозволу, затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду ТОВ Атлас Воловець Енерджи зі зміною цільового призначення та надання в оренду земельних ділянок:- за №№ 3637-сг, З636-сг, 3635-сг, 3634-сг,3633-сг, 3632-сг, 3631-сг, З630-сг, 3629-сг, 3628-сг, 3627-сг, 3626-сг, 3625-сг, 3624-сг, 3622-сг, 3621-сг від 20.12.2017; - №№ 109-сг, 08-сг, 107-сг, 106-сг, 105-сг, 104-сг, 103-сг, 102-сг, 101-сг, 100-сг, 99-сг, 98-сг, 97-сг, 96-сг, 95-сг, 94-сг, 93-сг, 92-сг, 91-сг від 18.01.2018;- № 1297-сг від 17.07.2018;- №№ 1365-сг, 1364-сг, 1363-сг від 23.07.2018.

- визнання недійсними та скасування наказів Управління Про затвердження проекту землеустрою та передачу в оренду земельної ділянки зі зміною цільового призначення: - №№ 3637-сг, З636-сг, 3635-сг, 3634-сг,З633-сг, 3632-сг, 3631-сг, 3630-сг, 3629-сг, 3628-сг, 3627-сг, 3626-сг, 3625-сг, 3624-сг, 3622-сг, 3621-сг від 20.12.2017; - №№ 109-сг, 108-сг, 107-сг, 106-сг, 105-сг, 104-сг, 103-сг, 102-сг, 101-сг, 100-сг, 99-сг, 98-сг, 97-сг, 96-сг, 95-сг, 94-сг, 93-сг, 92-сг, 91-сг від 18.01.2018; - № 297-сг від 17.07.2018;- №№ 1365-сг, 1364-сг, 1363-сг від 23.07.2018.

- визнання недійсними та скасування договорів оренди земельних ділянок укладених Управлінням та ТОВ «Атлас Воловець Енерджи», а саме: - договір оренди землі від 26.12.2017 №З2/57-17-ДО, - договір оренди землі від 26.12.2017 №33/57-17-ДО,- договір оренди землі від 26.12.2017 №З4/57-17-ДО, - договір оренди землі від 26.12.2017 №35/57-17-ДО,- договір оренди землі від 26.12.2017 №36/57- 7-ДО,- договір оренди землі від 26.12.2017 №37/57-17-ДО,- договір оренди землі від 26.12.2017 №З8/57-17-ДО, - договір оренди землі від 26.12.2017 №39/57-17-ДО,- договір оренди землі від 26.12.2017 №40/57-17-ДО,- договір оренди землі від 26.12.2017 №41 /57-17-ДО,- договір оренди землі від 26.12.2017 №42/57-17-ДО- договір оренди землі від 26.12.2017 №43/57-17-ДО,- договір оренди землі від 26.12.2017 №44/57-17-ДО,- договір оренди землі від 26.12.2017№45/57-17-ДО,- договір оренди землі від 26.12.2017 №46/57-17-ДО,- договір оренди землі від 26.12.2017 №47/57-17-ДО,- договір оренди землі від 31.01.2018 №2/57-18-ДО,- договір оренди землі від 31.01.2018 №3/57-18-ДО,- договір оренди землі від 31.01.2018 №4/57-18-ДО,- договір оренди землі від 31.01.2018 №5/57-18-ДО,- договір оренди землі від 31.01.2018 №6/57-18-ДО,- договір оренди землі від 31.01.2018 №7/57-18-ДО,- договір оренди землі від 31.01.2018 №8/57-18-ДО,- договір оренди землі від 31.01.2018 №9/57-18-ДО,- договір оренди землі від 31.01.2018 №10/57-18-ДО,- договір оренди землі від 31.01.2018 № 11 /57-18-ДО,- договір оренди землі від 31.01.2018 № 12/57-18-ДО,- договір оренди землі від 31.01.2018 № 13/57-18-ДО,- договір оренди землі від 31.01.2018 № 14/57-18-ДО,- договір оренди землі від 31.01.2018 № 15/57-18-ДО,- договір оренди землі від 31.01.2018 №16/57-18-ДО,- договір оренди землі від 31.01.2018 №17/57-18-ДО,- договір оренди землі від 31.01.2018 №18/57-18-ДО,- договір оренди землі від 31.01.2018 №19/57-18-ДО,- договір оренди землі від 31.01.2018 №20/57-18-ДО,- договір оренди землі від 24.07.2018 Ns43/57-18-ДО,- договір оренди землі від 24.07.2018 №46/57-18-ДО,- договір оренди землі від 24.07.2018 №44/57-18-ДО,- договір оренди землі від 24.07.2018 №45/57-18-ДО.

Дані позовні вимоги мотивовано тим, що під час опрацювання обласною прокуратурою матеріалів щодо наявності підстав для представництва інтересів держави в суді, виявлено факт порушення вимог законодавства Головним управлінням Держгеокадастру в Закарпатській області при зміні цільового призначення земельних ділянок земель полонини «Боржава» та наданні їх в оренду ТОВ «Атлас Воловець Енерджи». Так, за доводами прокурора, наказами Управління «Про затвердження проектів землеустрою та передачу в оренду земельних ділянок зі зміною цільового призначення» (Т-1, а.с.19-252), надано в оренду товариству на різний строк на території Воловецького та Свалявського районів Закарпатської області кілька десятків земельних ділянок, загальною площею понад 40 га. Одночасно вказаними наказами затверджено проекти землеустрою, якими змінено цільове призначення земель сільськогосподарського призначення на землі для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій. На переконання прокурора зазначені накази Управління, якими затверджено проекти землеустрою зі зміною цільового використання земельної ділянки сільськогосподарського призначення на землі енергетики, суперечать вимогам земельного, природоохоронного, містобудівного законодавства та іншого законодавства. 3 цих же підстав вважає недійсними також правочини, укладені Управлінням з Товариством, щодо цих земельних ділянок.

Прокурором визначено 4 основні напрямки нормативно-правової кваліфікації обставин, якими обґрунтовуються вимоги позову. Перше - відсутність проведеної, відповідно до законодавства оцінки впливу на довкілля при вирішення питання про зміну цільового призначення земельної ділянки, у зв`язку з цим порушенням порядку зміни цільового призначення землі; друге - порушення порядку виділення земельної ділянки через її особливий статус, як земель іншого природоохоронного призначення; третє - порушення містобудівного законодавства; четверте - порушення вимог законодавства, покликаного убезпечити життя і здоров`я населення від діяльності об`єктів енергетики, зокрема, порушення вимог Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів».

Щодо, відсутності проведеної, відповідно до законодавства оцінки впливу на довкілля, при вирішення питання про зміну цільового призначення земельної ділянки, прокурор вказує на те, що згідно з вимогами ст.3 ч.3 п.2 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» зміна цільового призначення земель сільськогосподарського призначення (якщо нове призначення відноситься хоча б до одного виду діяльності, зазначеного у частинах другій та третій цієї статті) та зміна цільового призначення особливо цінних земель передбачає здійснення оцінки впливу на довкілля і є обов`язковою у процесі прийняття рішень про провадження планованої діяльності. Така планована діяльність підлягає оцінці впливу на довкілля до прийняття рішення про провадження планованої діяльності. Натомість, як стверджує прокурор, державний реєстр оцінок впливу на довкілля не містить жодного такого, щодо проектів землеустрою відведення земельних ділянок в оренду ТОВ «Атлас Воловець Енерджи» зі зміною цільового призначення.

В свою чергу доводи представника відповідача 2 про те, що дозвіл на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки в оренду є рішенням про провадження планової діяльності, вважає необґрунтованим та безпідставним та вказує на те, що у Товариства існував обов`язок, щодо виготовлення та подання до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області звіту з оцінки впливу на довкілля, звіту про громадське обговорення та висновку з оцінки впливу на довкілля, до прийняття таким спірних наказів.

З приводу доводів про порушення порядку виділення земельної ділянки через її особливий статус, як земель іншого природоохоронного призначення, прокурор зазначає, що територія полонини «Боржава» площею 4520 га утворена в листопаді 2016 року для забезпечення збереження видів флори і фауни та типів природних оселищ і включена до Смарагдової мережі з присвоєнням охоронного номеру UA0000263 «Polonyna Borzhava». При цьому, за твердженням прокурора, усі надані в оренду ТОВ «Атлас Воловець Енерджи» земельні ділянки, розміщені у межах території Смарагдової мережі.

Прокурор зауважує, що системний аналіз ратифікованих Україною міжнародних договорів у взаємозв`язку з положеннями національного законодавства дають підстави стверджувати, що території (землі) в межах Смарагдової мережі та екологічної мережі Закарпатської області є землями природно-заповідного фонду або іншого природоохоронного призначення (ч.1 п. «г» ст.150 Земельного кодексу України) з відповідним особливим статусом та режимом їх охорони, притаманним насамперед землям природно-заповідного фонду. За позицією прокурора, з огляду на наведене, надання в оренду земельної ділянки території особливого природоохоронного інтересу, включеної до Смарагдової мережі «Polonyna Borzhava» та екологічної мережі Закарпатської області, зі зміною цільового призначення (вилучення) повинно здійснюватися в спосіб та відповідно в порядку, встановленому ст. ст. 6, 20, 150, 186 Земельного кодексу України, щодо особливо цінних земель. Крім того, прокурор, звертає увагу суду на звіт консультативної місії постійного комітету Бернської конвенції від 20-23.09.2021 року (Т-7 а.с.231, переклад а.с.234). За її висновками плани на забудову необхідно скасувати.

Обставини порушення містобудівного законодавства в даній справі, прокурор обґрунтовує відсутністю в схемі планування території Закарпатської області можливості будівництва вітрової електростанції чи інших енергогeнеруючих об`єктів. Крім того, прокурор стверджує, що відповідно до Схеми планування території Закарпатської області, надані в оренду земельні ділянки, віднесено до територій гірсько-рекреаційного та туристичного функціонального призначення

Обґрунтовуючи доводи, щодо порушення вимог законодавства, покликаного убезпечити життя і здоров`я населення від діяльності об`єктів енергетики, зокрема, порушення вимог Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» прокурор, зазначає, що відповідно до ч.2 ст.25 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» межі спеціальних зон об`єктів енергетики зазначаються у документації із землеустрою з часу надання земельної ділянки для будівництва відповідного об`єкта та, у разі необхідності, встановлюються в натурі (на місцевості) і позначаються відповідними попереджувальними знаками. Згідно з положеннями ч.3 ст. 50 Закону України «Про землеустрій», акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки) є складовою частиною проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки. Водночас, згідно з інформацією Управління (лист №10-7-0.31-353/-23 від 10.02.2023), жоден з проектів землеустрою не містить відомостей про встановлення таких зон.

Крім того, позивач зауважує, що територія гірського масиву Боржава входить до території Смарагдової мережі «UA0000263» «Polonyna Borzhava». Ця територія Смарагдової мережі створена для забезпечення збереження видів флори і фауни та типів природних оселищ, зокрема тут трапляються 12 типів природних оселищ, включених до Резолюції 4 (1996) Конвенції про охорону дикої флори та фауни і природних середовищ існування в Європі (Бернської Конвенції), а також 14 видів птахів, 3 види ссавців, 3 види рослин і 1 вид безхребетних, включених до Резолюції 6 (1998) Бернської конвенції. У зв`язку з чим вважає, що при плануванні або здійсненні діяльності, в межах території Смарагдової мережі або за її межами, але яка може мати вплив на таку територію, потрібно враховувати необхідність забезпечення збереження у довгостроковій перспективі природних оселищ та видів природної фауни і флори, що підлягають особливій охороні в Європі.

Разом з тим, позивач зазначає, що наявні обставини, що можуть свідчити про недотримання спеціальних вимог, щодо охорони об`єктів Червоної книги України при розробленні та затвердженні проектів землеустрою та подальшому наданні в оренду земельних ділянок на території полонини Боржава.

В процесі розгляду справи ухвалою суду від 22.04.2021 залучено до участі у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні позивача: ГО «Міжнародний інститут людини і глобалісти «Ноосфера».

Ухвалою суду від 02.06.2021 року залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні відповідачів: - Свалявську міську раду Закарпатської області; - Неліпинську сільську раду Мукачівського району Закарпатської області;- Воловецьку селищну раду Воловецького району Закарпатської області.

Ухвалою суду від 01.07.2021 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні відповідачів: - Березниківську сільську раду Свалявського району (89335, Закарпатська обл., Мукачівський р-н, с. Березники, буд.213).

Ухвалою суду від 22.09.2021 року за клопотанням представника третьої особи ГО «Міжнародний інститут людини і глобалістики «Ноосфера» змінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні відповідачів у справі №907/801/20 Березниківську сільську раду Свалявського району на її правонаступника - Керецьківську сільську раду Хустського району Закарпатської області.

13.04.2023 від представника позивача до суду надійшло клопотання з приводу заяви про зміну підстав позову Закарпатської обласної прокуратури.

За змістом поданої прокурором заяви про зміну підстав позову, прокурор, з метою ефективного захисту інтересів держави вважає за необхідне змінити підстави позову, шляхом їх доповнення без зміни предмету пред`явлення такого. Вказує на те, що основними принципами регулювання відносин на землях енергетики та землях спеціальних зон об`єктів енергетики є, зокрема, пріоритет безпеки життя і здоров`я населення над економічною вигодою від діяльності об`єктів енергетики (п.3 ч.1 ст.3 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів»). Згідно з положеннями ч.3 ст. 50 Закону України «Про землеустрій», акт перенесення в натурі (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки) є складовою частиною проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки. Водночас, згідно з інформацією Управління (лист №10-7-0.31-353/-23 від 10.02.2023), жоден з проектів землеустрою не містить відомостей про встановлення таких зон.

Таким чином, за доводами прокурора відведення земельних ділянок, що є предметом спору, для розміщення об`єктів енергетики відбулось з порушення вимог ст. ст. l, 3, 6, 7, 14, 15, 17, 18, 24, 25 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів», наслідком чого вважає недійсність наказів про затвердження проектів землеустрою наведених у позові та договорів оренди вказаних земельних ділянок.

Ухвалою суду від 11.05.2023 задоволено заяву прокурора про зміну підстав позову.

Відповідач 1 - Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області заперечив задоволення позову, вказавши, що ТОВ «Атлас Воловець Енерджи» звернулось до Головного управління з клопотаннями про надання дозволів на розробку проектів відведення 39 земельних ділянок загальною площею 42,2247 га в довгострокове користування (оренду) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для зміни цільового призначення на землі енергетики, а саме: для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування вітрової електростанції з необхідною інфраструктурою на території Воловецької селищної ради Воловецького району (за межами населеного пункту) та на території Дусинської, Березниківської, Тибавської, Неліпинської сільських рад (за межами населеного пункту) Свалявського району Закарпатської області. До зазначених клопотань додано розпорядження голови Воловецької районної державної адміністрації Закарпатської області від 15 травня 2017 року № 123 Про затвердження детального плану території для розміщення вітрової електростанції з необхідною інфраструктурою на території Воловецької селищної ради, розпорядження голови Свалявської районної державної адміністрації Закарпатської області від 12 червня 2017 року № 154 Про затвердження детального плану території, копію Меморандуму включаючи календарний рік, графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельних ділянок, правовстановлюючі документи. Детальні плани території за межами сіл Березники, Дусино, Неліпино та Тибава Свалявського району Закарпатської області та Воловецької селищної ради Воловецького району Закарпатської області затверджені уповноваженими органами, рішення про їх затвердження не скасовано і не визнано недійсним в судовому порядку. При цьому, зауважує, що при проведенні геодезичних вишукувань та візуального обстеження в натурі земельних ділянок, що відводяться, земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного призначення, лісогосподарського призначення та водного фонду не виявлено. Земельні ділянки розташовані за межами об`єктів природно-заповідного фонду, за межами об`єктів культурної спадщини та не входять до території історичних ареалів населених місць.

Доводи прокурора щодо прийняття незаконного рішення про затвердження проектів землеустрою та передачу земельних ділянокділянок в оренду зі зміною цільового призначення ТОВ «Атлас Воловець Енерджи» без попереднього проведення оцінки впливу на довкілля, вважає безпідставними. Так як, дозвіл на розробку проектів землеустрою ТОВ «Атлас Воловець Енерджи» отримало 20.06.2017 року та 26.07.2017 року на підставі відповідних наказів ГУ ДГК у Закарпатській області. ТОВ «Атлас Воловець Енерджи» отримало рішення про провадження планованої діяльності до введення в дію Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», що виключає його поширення на правовідносини, що розглядаються. Відомості про зміну цільового призначення земельних ділянок, які були в подальшому надані в оренду ТОВ «Атлас Воловець Енерджи», були внесені до Державного земельного кадастру впродовж серпня - листопада 2017 року. Цільове призначення даних земельних ділянок станом на день введення в дію Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» вже було змінено.

Крім того, відповідач 1 вважає, що не було й доведено доказами посилання позивача, щодо порушень Головним управлінням екологічних вимог з огляду на те, що ініціатором звернення не надано жодних доказів на підтвердження існування таких порушень. Разом з тим, вважає за необхідне відмітити, що проведення процедури оцінки планової діяльності мало здійснюватися певним суб`єктом господарювання після оформлення відповідних прав на земельні ділянки, на яких він має намір здійснювати планову діяльність, що й мало місце в даному випадку, при цьому вважає, що протилежне Позивачем не доведено.

Зауважує, що позивач не надав жодних доказів, які б свідчили, що земельні ділянки, надані в оренду ТОВ «Атлас Воловець Енерджи» відносяться до особливо цінних земель. Водночас у висновках про розгляд проектів землеустрою, щодо відведення земельних ділянок, що містяться у матеріалах справи, зазначено, що земельні ділянки не належать до особливо цінних земель (підпункт 5 пункту 6 Висновків). Проекти землеустрою не підлягають проведенню обов`язкової державної експертизи (пункт 7 Висновку). Окрім цього, позивачем не надано також жодних доказів, щодо того, що спірні земельні ділянки відносяться до земель природоохоронного призначення.

Вважає, що доводи позивача, щодо неможливості розташування планованої діяльності на Полонині Боржава базуються виключно на припущеннях. При цьому акцентує увагу на тому, що Рамкова конвенція про охорону та сталий розвиток Карпат не забороняє, а навпаки рекомендує більш широке використання відновлюваних джерел енергії та енергозберігаючих технологій, до яких відноситься вітроенергетика, а за роз`ясненнями Бюро Бернської Конвенції, розвиток вітроенергетики на полонині Боржава не суперечить її визначенню.

Відповідач 2 - Товариство з обмеженою відповідальністю «Атлас Воловець Енерджи», також заперечив, проти задоволення позову. Зауважує, що частина 1 ст. 11 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» визначає рішення про провадження планованої діяльності, як документ дозвільного характеру або іншого акту органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, який є підставою для початку провадження цієї діяльності та встановлює (затверджує) параметри та умови її провадження. В свою чергу, за доводами відповідача 2 дозвіл на розробку проектів землеустрою ТОВ «Атлас Воловець Енерджи» отримало 20.06.2017 року та 26.07.2017 року, на підставі відповідних наказів ГУ ДГК у Закарпатській області. Відтак, оскільки дані накази ГУ ДГК у Закарпатській області є першими документами, з яких починається процедура зміни цільового призначення земельних ділянок, вважає, що вони і є рішеннями про провадження планованої діяльності. Отже, ТОВ «Атлас Воловець Енерджи» отримало рішення про провадження планованої діяльності до введення в дію Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», що виключає його поширення на правовідносини, що розглядаються.

З приводу доводів прокурора про порушення порядку виділення земельних ділянок через їх особливий статус, як земель іншого природоохоронного призначення, відповідач 2 зазначає, що доказів про створення в межах територій спірних земельних ділянок об`єктів природно-заповідного фонду у визначеному законодавством порядку, матеріали справи не містять. Крім того, за доводами відповідача 2 за результатами співставлення відомостей про земельні ділянки, надані в оренду ТОВ «Атлас Воловець Енерджи» на підставі спірних договорів з шаром «Природно-заповідний фонд» Публічної кадастрової карти України встановив, що жодна з них не знаходиться на землях природно-заповідного фонду України. З огляду на, вищезгадане, відповідач 2 констатує, що на Полонині Боржава відсутні об`єкти природно-заповідного фонду та не проведено резервування її територій з цією метою. Належність того чи іншого об`єкту до Смарагдової мережі законодавство не ототожнює з набуттям ним правового режиму об`єкту природно-заповідного фонду. Наразі на національному рівні не унормовано статусу Смарагдової мережі, її межі, а також порядку оцінки впливу на будь-яку господарську діяльність на такій.

На спростування обставин порушення містобудівного законодавства, відповідач 2 зазначає, що наданню спірних земельних ділянок в оренду передувало затвердження детальних планів території для розміщення вітрової електростанції з необхідною інфраструктурою (розпорядження голови Воловецької районної державної адміністрації 15.05.2017 № 123 «Про затвердження детального плану території на території Воловецької селищної ради» та розпорядження голови Свалявської районної державної адміністрації 12.06.2017 № 154 «Про затвердження детального плану території земельної ділянки»), які є чинними, видані уповноваженими органами та у визначений законом спосіб. Міністерство розвитку громад та територій України листом від 07.06.2021 року за №7/14.4.4/8197-21 роз`яснило, що до містобудівної документації та місцевому рівні віднесено генеральні плани населених пунктів, плани зонування та детальні плани території. З огляду на що вважає, що оформлення права користування земельною ділянкою та реалізація намірів, щодо її подальшої забудови має здійснюватися на підставі детального плану території, розташованої за межами населених пунктів.

З приводу спростування доводів про не проведення експертизи землевпорядної документації, відповідач 2, зауважує, що відповідно до ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» обов`язковій державній експертизі підлягають проекти землеустрою, щодо відведення земельних ділянок особливо цінних земель, земель лісогосподарського призначення, а також земель водного фонду, природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення. Разом з тим, оскільки спірні земельні ділянки до жодної з вказаних категорій земель не відносяться, обов`язкові підстави для проведення державної експертизи їх проектів землеустрою відсутні.

Крім того, відповідач 2 зауважує, що розміри охоронних та санітарно-захисних зон встановлюються залежно від конструкції об`єктів енергетики, а визначення та встановлення таких зон в натурі на місцевості (у разі необхідності), здійснюється, відповідно до затверджених проектів будівництва. Таким чином, на етапі відведення земельної ділянки, зміни її цільового призначення та до укладення договорів оренди, встановлення спеціальних зон є неможливим. Водночас, містобудівне законодавство виключає можливість реалізації права на забудову земельної ділянки до оформлення права власності чи користування на неї. Проекти землеустрою, щодо відведення земельної ділянки зі зміною цільового призначення ТОВ «Атлас Воловець Енерджи» були погоджені в порядку, визначеному законом, а позивачем не надано та матеріали справи не містять доказів зауважень до них з боку виконавчих органів відповідних рад у сфері містобудування та архітектури та/або Головного управління ДГК в Закарпатській області. Тому, навіть якщо і компетентними державними органами і були допущені помилки при погодженні та затвердженні відповідних проектів землеустрою, відповідальність за таку помилку повинна покладатись на державу, а не на ТОВ «Атлас Воловець Енерджи», яке мало право на правомірні законні очікування, що є складовою частиною принципу правової визначеності.

Також, відповідач 2, звертає увагу на те, що покладені в основу обґрунтування позовних вимог обставини перебувають поза межами сфери контролю державних інтересів Міндовкілля. Відсутність можливості відреагувати на можливі порушення, про які стверджує прокурор, тобто відсутність повноважень здійснювати захист інтересів держави у відповідній сфері, на думку відповідача 2, свідчить про те, що Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України не є компетентним органом в контексті даних обставин, а тому останнє, як позивач, визначено помилково. Водночас, у даній справі позов фактично пред`явлений державою (в особі прокурора) до неї самої (в особі ГУ ДГК у Закарпатській області), що не відповідає ч. 1 ст. 45 ГПК України, яка визначає, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні позивача - Громадська організація «Міжнародний інститут людини і глобалістики «Ноосфера» позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Вказавши на те, що територія Боржавських полонин, за рахунок якої здійснювалось відведення вказаних земельних ділянок, є об`єктом особливого природоохоронного значення Смарагдової мережі "Polonyna Borzhava" (код 0000263). Цей статус території, в силу визначень Земельного кодексу України (стаття 46), національного природоохоронного законодавства та міжнародних актів, учасником яких є Україна та примат яких закріплено на найвищому законодавчому рівні, дає підстави для застосування в процесі відведення земельних ділянок такої території окремої процедури на підставі спеціальних норм земельного законодавства, зокрема частини сьомої статті 20 Земельного кодексу України, частини третьої статті 186 Земельного кодексу України та норм Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» (стаття 3). За цих обставин відсутність при відведенні земельних ділянок погоджень проєктів та погоджень зміни їх цільового призначення уповноваженими органами у відповідності до вимог земельного законодавства свідчить про порушення процедури їх відведення. За доводами Громадської організації «Міжнародний інститут людини і глобалістики «Ноосфера» відповідачем 1 процедуру, встановлену законом, не дотримано, що в силу дії норм статті 21 Цивільного кодексу України, статей 21, 152 Земельного кодексу України є підставою для скасування його рішень як незаконних.

Із доводами відповідача 2, що рішення (наказ) відповідача 1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою може тлумачитись, як рішення про провадження планованої діяльності, не погоджується та вважає, що зміна цільового призначення земельної ділянки відбувається, з моменту ухвалення рішення відповідним органом про затвердження проєктів землеустрою. Оскільки станом на 18 грудня 2017 року, відповідачем 1, не видано жодного наказу про затвердження проєкту землеустрою, то рішення про плановану діяльність не можна вважати ухваленим.

Підсумовуючи вказує, що будь-які доводи про відсутність особливого статусу та правового регулювання території планованої діяльності, як земель іншого природоохоронного значення не можуть братись до уваги через встановлений Комітетом Бернської конвенції статус об`єкту Polonyna Borzhava і дію рішення Закарпатської обласної ради про екологічну мережу 3акарпатської області. Зауважує, що відповідачем - Головним управлінням Держгеокадастру у Закарпатській області (м. Ужгород), грубо порушені, як норми Бернської конвенції, так і Карпатської конвенції, які є невід`ємною частиною національного законодавства України. Згідно цих міжнародно-правових актів, земельні території Боржавської полонини апріорі не могли бути змінені за функціональним призначенням на землі промислової енергетики.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні відповідача: - Закарпатська обласна державна адміністрація у поданих письмових поясненнях по справі зокрема зазначає, що у зв`язку з оскарженням в судовому порядку висновку з оцінки впливу на довкілля планованої діяльності „Будівництво вітрової електростанції 120 МВт на території Воловецької селищної ради Воловецького району та на території Березняківської, Дусинської, Неліпинської та Тибавської сільських рад (за межами населених пунктів) Свалявського району Закарпатської області" від 07 березня 2019 року № 307/02-02 та відсутністю інформації про проведення оцінки впливу на довкілля при зміні цільового призначення земельних ділянок сільськогосподарського призначення у відомостях Єдиному реєстрі з ОВД, обласною державною адміністрацією не здійснювались заходи щодо реєстрації права державної власності в особі Закарпатської обласної державної адміністрації на земельні ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та не приймались рішення про внесення змін до договорів оренди землі, в частині зміни їх власника/розпорядника, у зв`язку з відсутністю згоди сторін договорів оренди земельних ділянок, укладених між Головним управлінням та ТОВ «Атлас Воловець Енерджі». Крім цього зазначає, що у зв`язку із прийняттям 28.04.2021 Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин", який набрав законної сили 27.05.2021, повноваження, щодо розпорядження земельними ділянками, які передані в користування на умовах оренди ТОВ «Атлас Воловець Енерджі», перейшли від обласної державної адміністрації до територіальних громад. Додатково вказує на те, що в 2017 році були прийняті розпорядження голови Воловецької районної державної адміністрації від 15.05.2017 року № 123 „Про затвердження детального плану території для розміщення вітрової електростанції з необхідною інфраструктурою на території Воловецької селищної ради" та розпорядження голови Свалявської райдержадміністрації від 12.06.2017 року № 154 „Про затвердження детального плану території земельної ділянки". Розпорядженням в.о. голови облдержадміністрації від 05.07.2019 року № 361 „Про приведення у відповідність до вимог законодавства розпоряджень голів районних державних адміністрацій", визнано такими, що суперечить статті 5 Закону України „Про основи містобудування", статтям 2 і 19 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності" та не відповідає Схемі планування території Закарпатської області, Проєкту районного планування Воловецького району, Проекту районного планування Свалявського району розпоряджень голови Воловецької райдержадміністрації від 15.05.2017 року № 123 та Свалявської райдержадміністрації від 12.06.2017 №154. Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 травня 2020 року у справі № 260/ 102/20 позов ТзОВ „Атлас Воловець Енерджи" до Закарпатської обласної державної адміністрації задоволено, визнано протиправним та скасовано розпорядження голови облдержадміністрації від 05.07.2019 року № 361 „Про приведення у відповідність до вимог законодавства розпоряджень голів районних державних адміністрацій". Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 травня 2020 року у справі № 260/102/20 залишено без змін.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 11 березня 2024 року у справі №907/801/20 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Дане рішення мотивоване тим, що ТОВ «Атлас Воловець Енерджи» отримало рішення про провадження планової діяльності до введення в дію Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», що виключає його поширення на правовідносини, що склалися після вступу закону у дію. Відтак зроблено висновок, що у Товариства не було обов`язку, встановленого законодавством, для отримання висновку з оцінки на довкілля при зміні цільового призначення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення.

Обґрунтовуючи рішення, суд також констатував, що національним законодавством на даний час не прийнято законодавчих актів з питань функціонування (менеджменту) території Смарагдової мережі та не визначено її межі, як земель іншого природоохоронного призначення, як і не здійснено їх резервування для наступного заповідання із встановленням їх спеціального режиму. Оскільки відведені товариству земельні ділянки не накладаються на землі природно-заповідного фонду, не відносяться до особливо цінних, суд прийшов до висновку про відсутність порушень, взятих державою, міжнародних природоохоронних зобов`язань, так і загалом порушень, при відведені земельних ділянок Смарагдової мережі.

Крім того, посилаючись на наявність детальних планів території для розміщення вітрової електростанції з необхідною інфраструктурою (розпорядження голови Воловецької районної державної адміністрації 15.05.2017 №123 «Про затвердження детального плану території на території Воловецької селищної ради» та розпорядження голови Свалявської районної державної адміністрації 12.06.2017 №154 «Про затвердження детального плану території земельної ділянки») вважає спростованими доводи прокурора про порушення містобудівного законодавства.

Також вважає безпідставними доводи прокурора про порушення вимог законодавства, зокрема «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів», ч. 3 ст. 50 Закону України «Про землеустрій», щодо необхідності визначення у документації із землеустрою охоронних та санітарно-захисних зон об`єктів вітрогенерації. Крім цього, вказав на відсутність підстав для представництва інтересів прокурором Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України.

Закарпатська обласна прокуратура, не погодившись з винесеним рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що таке прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним дослідженням матеріалів та обставин справи, а саме:

- скаржник стверджує про обов`язковість отримання висновку з оцінки впливу на довкілля при зміні цільового призначення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення через особливості строків введення у дію Закону України «Про оцінку впливу на довкілля»;

- порушено порядок відведення земель іншого природоохоронного призначення території об`єкта Смарагдової зони, що належним чином не дано оцінки судом першої інстанції. Вказує прокурор, що оскільки територія Полонини Боржава включена до Смарагдової мережі, а також до ключової території екологічної мережі Закарпатської області, відповідно, розташованій на ній земельні ділянки є землями природно-заповідного фонду або іншого природоохоронного значення з особливим статусом та режимим охорони , притаманним землям природно-заповідного фонду. А відтак вважає, що надання земельних ділянок в оренду зі зміною цільового призначення повинно здійснюватися у порядку встановленому ст. ст. 6, 20, 21, 150, 186 Земельного кодексу України;

- також, звертає увагу скаржник на те, що судом не в повній мірі досліджено те, що за схемою планування території Закарпатської області не передбачено можливості будівництва вітрової електростанції чи інших генеруючи об`єктів;

- звертає увагу на порушення при складанні та затвердженні проектів землеустрою вимог Закону України «Про землеустрій» та Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» не застосовано норми міжнародно-правових актів;

- щодо відсутності підстав для представництва прокурором інтересів держави в даній справі, то скаржник вважає, що ним дотримано порядку, передбаченого ст. 23 Закону України №1697-VII.

Відповідно до цього, просить, скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області від 11.03.2024 у справі №907/801/20 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити.

Відповідач 2 ТОВ «Атлас Воловець Енерджи», у відзиві на апеляційну скаргу заперечує доводи такої, вказуючи на те, що рішення про провадження планової діяльності ТОВ «Атлас Воловець Енерджи» було отримано до введення в дію Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», а отже, це виключає поширення на дані правовідносини обов`язку, щодо попереднього отримання висновку з оцінки впливу на довкілля. Покликання скаржника на те, що рішенням про затвердження планової діяльності є рішення уповноваженого органу про затвердження проекту землеустрою вважає помилковим, адже з його прийняттям закінчується процедура зміни цільового призначення земельної ділянки , тобто завершується і сама планова діяльність. Також вважає, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що дозвіл на розроблення проекту землеустрою не відноситься до визначених Законом України «Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності» видів документів дозвільного характеру, оскільки, положення ч.1 ст. 11 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» включають до поняття рішення про продовження планової діяльності, як документи дозвільного характеру, так і інші акти органів державної влади чи органів місцевого самоврядування. Вважає, що ГУ ДГК України у Закарпатській області не було допущено порушень законодавства при зміні цільового призначення земельних ділянок, оскільки ні ч.2 ст. 123 Земельного кодексу України , яка встановлює вимоги до клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки, ні ч.3 ст. 50 Закону України «Про землеустрій» , яка визначає складові частини проекту землеустрою, не передбачали та не передбачають подання звіту з оцінки впливу на довкілля при зміні цільового призначення земельних ділянок сільськогосподарського призначення. Щодо природно-заповідного фонду то , відповідач 2 зазначає, що жодних об`єктів природно-заповідного фонду в порядку ст. 53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» на земельних ділянках, переданих в оренду ТОВ «Атлас Воловець Енерджи» не створено та ці території, в порядку ст. 55 вищезгаданого Закону з цією метою не зарезервовані. Належність того чи іншого об`єкту до Смарагдової мережі не має наслідком набуття ним правового режиму об`єкту природно-заповідного фонду. Щодо даного також відмічає, що текст Бернської конвенції не містить термінів «Мережа Емеральд» або «Смарагдова мережа», і відповідно, не визначає її правовий режим та не покладає на країн учасниць жодних, пов`язаних з такою мережею обов`язків. Відтак вважає, що ні розгляд скарг, в рамках міжнародних природоохоронних угод, ні прийняття рішень рекомендаційного характеру, не є доказом порушення національного законодавства при наданні в оренду земельних ділянок ТОВ «Атлас Воловець Енерджи». Відмічає, що як встановлено, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.11.2020 у справі №260/770/19, на засідання, яке відбулось 10-11.09.2018 , Бюро Бернської конвенції повідомило, що визначення території Смарагдової мережі не суперечить розвитку вітроенергетики. У даній справі позов фактично пред`явлений державою ( в особі прокурора) до неї самої ( в особі ГУ ДГК у Закарпатській області), що не відповідає ч.1 ст. 45 ГПК України, яка визначає , що сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього кодексу. Відповідно до цього просить, рішення Господарського суду Закарпатської області від 11.03.2024 у справі №907/801/20 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні позивача ГО «Міжнародний інститут людини і глобалістики «Ноосфера» у відзиві , б/н від 29.04.2024 підтримує апеляційну скаргу Закарпатської обласної прокуратури , погоджується з її доводами , оспорювань рішення вважає незаконним, ухваленим з порушенням норм процесуального права і невірним застосуванням норм матеріального права. Вказує, що суд першої інстанції не встановив статус земель, за рахунок яких формувалися 53 земельні ділянки , що передані в користування відповідача 2 за спірними наказами та договорами оренди землі; наявна відсутність погодження 12-ти проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок з цільовим призначенням для розміщення, будівництва , експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій (код 14.01.) з суміжною територіальною громадою (Пилипецька територіальна громада колишнього Міжгірського району Закарпатської області ), всупереч вимогам Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» (ч.5 ст. 17), а саме земельних ділянок, межі санітарно-захисних зон ВЕУ (обмеження) яких поширюється на території Пилипецької ТГ із переліченими кадастровими номерами. Також наявна невідповідність проектів землеустрою, щодо відведення 53-х земельних ділянок містобудівній документації на місцевому рівні схемі планування території Закарпатської області, проекту районного планування Воловецького району та схемі планування Свалявського району (ст. 17 Закону України «Про основи містобудування», ч.2 ст. 2 , ч. 2 ст. 5 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Відсутність висновку з оцінки впливу на довкілля в процедурі зміни цільового призначення 53-х земельних ділянок (ст. ст. 3, 11 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля»), також відсутні погодження відведення та зміни цільового призначення 53-х земельних ділянок, в порядку вимог статей 20 та 186-1 Земельного кодексу України, як особливо цінних земель (земель особливого природоохоронного інтересу).

Також, третя особа відмічає, що вказавши на відсутність повноважень контролю у Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів по відношенню до відповідача, суд проігнорував повноваження вказаного центрального органу виконавчої влади, встановлені ст. 14-1 Земельного кодексу України та дійшов хибного висновку, щодо відсутності процесуальної заінтересованості позивача у спорі, коли суб`єктом господарювання не дотримано вимог Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» (п.2 ч.3 ст. 3).

Просить скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області від 11 березня 2024 року в даній справі та прийняти нове рішення, яким задоволити позов заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури в даній справі в повному обсязі.

Відповідач 1 Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, у відзиві на апеляційну скаргу заперечує доводи такого вказуючи на те, що дозвіл на розробку проектів землеустрою ТОВ «Атлас Воловець Енерджи» отримало 20.06.2017 та 26.07.2017 на підставі відповідних наказів ГУ ДГК у Закарпатській області . ТОВ «Атлас Воловець Енерджи» отримало рішення про провадження планової діяльності до введення в дію Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», що виключає його поширення на правовідносини , що розглядаються. Проект землеустрою, щодо відведення земельної ділянки, яким передбачена зміна її цільового призначення є підставою для внесення відомостей про цільове призначення земельних ділянок до Державного земельного кадастру. Покликаючись на п.121 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУкраїни №1051 від 17.10.2012, оригінал документації із землеустрою, щодо відведення земельної ділянки зі зміною її цільового призначення, яка подається Державному кадастровому реєстратору, є підставою для внесення до Державного земельного кадастру змін щодо цільового призначення земельної ділянки. Відомості про зміну цільового призначення земельних ділянок, які були в подальшому надані в оренду ТОВ «Атлас Воловець Енерджи», були внесені до Державного земельного кадастру впродовж серпня листопада 2017 року. Отже, цільове призначення даних земельних ділянок станом на день введення в дію Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» вже було змінено. Також, відмічає, що проведення процедури оцінки планової діяльності мало здійснюватись певним суб`єктом господарювання після оформлення відповідних прав на земельні ділянки , на яких він має намір здійснювати планову діяльність , що мало місце в даному випадку, при цьому зазначає, що протилежного позивачем не доведено. Враховуючи наведене, вважає, що ним не було перевищено своїх повноважень при наданні в оренду спірних земельних ділянок. Також відмічає, що позивач не надав жодних доказів , які б свідчили , що земельні ділянки , надані в оренду відповідачу 2 відносяться до особливо цінних земель і що такі відносяться до земель природоохоронного призначення. Відповідно до цього, просить у задоволенні апеляційної скарги Закарпатської обласної прокуратури в даній справі відмовити, а рішення Господарського суду Закарпатської області від 11 березня 2024 року залишити в силі.

Позивач Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів, у відзиві вказує, що підтримує апеляційну скаргу Закарпатської обласної прокуратури. Вказує, що необґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що відповідач 2, отримав рішення про провадження планової діяльності до введення в дію Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», що виключає його поширення на дані правовідносини. Щодо даного то посилається на постанови Верховного Суду від 03.11.2022 у справі №420/2218/19, від 13.12.2016 у справі №815/5987/14 та постановах Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі №545/808/17, від 22.02.2019 у справі №813/1631/14. Вказує, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність і надання такого також, не свідчить, що проект радою буде затверджено. Дозвіл на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки в оренду зі зміною цільового призначення не є рішенням про провадження планової діяльності, оскільки він не є підставою для початку провадження цієї діяльності. Також, зазначає, що судом першої інстанції невірно застосовано норми ст. 3 Закону «Про оцінку впливу на довкілля», оскільки обов`язковість здійснення оцінки впливу на довкілля при зміні цільового призначення земель сільськогосподарського призначення у спірних правовідносинах встановлена Законом.

Щодо твердження в рішенні про те, що прийняття наказів, щодо надання дозволу на затвердження проектів землеустрою, щодо відведення спірних земельних ділянок в оренду ТОВ «Атлас Воловець Енерджи» зі зміною цільового призначення та надання їх в оренду не порушує взятих державою міжнародних природоохоронних зобов`язань, то вказує, що у висновках Верховного Суду від 15.11.2021 у справі №480/2224/19 встановлено, що «вищезазначена територія підлягає збереженню, згідно із Бернською конвенцією та з урахуванням вимог директиви Ради 92/42/ЄЕС від 21.05.1992 про охорону природного середовища існування та дикої флори і фауни, директиви Європейського Парламенту і Ради 2009/147/ЄС від 30.11.2009 про збереження диких птахів, Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони та Європейським Союзом, з іншої сторони. Питання управління територіями Смарагдової мережі в Україні на сьогодні в національному законодавстві не врегульовано. Разом з тим, звертає увагу на те, що охорона природних середовищ , в тому числі Смарагдової мережі, в Україні унормована Законом України №2059-VIII через оцінку впливу на довкілля, шляхом: підготовки суб`єктом господарювання звіту з оцінки впливу на довкілля, проведення громадського обговорення, аналіз уповноваженим органом інформації , наданої у звіті з оцінки впливу на довкілля, будь-якої інформації, яку надає суб`єкт господарювання, а також інформації, отриманої від громадськості під час громадського обговорення, під час здійснення здійснення процедури оцінки транскордонного впливу , іншої інформації; надання уповноваженим органом мотивованого висновку з оцінки впливу на довкілля, врахування висновку з оцінки впливу на довкілля у рішенні про провадження планової діяльності. Належність території полонини «Боржава» до екологічної мережі, в розумінні ст. 111 Земельного кодексу України є обмеженням у використанні земель безпосередньо встановлені законами та прийнятими до них нормативно-правовими актами , зокрема , - регіональною схемою. З врахуванням даного, вказує на безпідставність та необґрунтованість висновків суду першої інстанції , щодо того, що земельні ділянки , надані в оренду відповідачу 2, не відносяться до особливо цінних земель.

Також, позивач відмічає, що судом не надано належної уваги остаточному звіту консультативної місії Постійного Комітету Бюро Бернської конвенції, за висновками якого плани на забудову вказаної території необхідно скасувати та як наслідок , зроблено помилковий висновок, що прийняття оскаржуваних наказів не порушує взятих державою міжнародних природоохоронних зобов`язань.

Таким чином , вказує, що відведення спірних земельних ділянок відбулось з порушенням вимог Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» , ст. ст. 50, 114 Закону України «Про землеустрій», ст. ст. 1, 3, 6, 7, 14, 17, 18, 24, 25 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів», ст. ст. 46, 111, 123, 150 Земельного кодексу України , що не в повній мірі досліджено судом першої інстанції.

Отже, просить, апеляційну скаргу Закарпатської обласної прокуратури задоволити повністю.

12.06.2024 в канцелярію суду від представника відповідача 2 поступили додаткові пояснення у справі , б/н від 12.06.2024 , в яких такий відмічає, що жодних об`єктів природно-заповідного фонду на земельних ділянках , які надані в оренду ТОВ «Атлас Воловець Енерджи» не створено та такі території для створення об`єктів природно - заповідного фонду не резервувалися, а тому відсутні підстави вважати їх землями природно-заповідного фонду.

Щодо положень Конвенції 1979 року про охорону дикої флори та фауни і природних середовищ існування в Європі (Бернська конвенція), то вказує, що така містить заборони тільки, щодо активних дій, безпосереднім предметом яких є охоронювані види, та які спрямовані на умисне заволодіння ними чи їх знищення і не врегульовує особливості здійснення на таких територіях господарської діяльності, відносячи це питання до повноважень держав учасниць. І як наголошувалось, спеціального законодавчого акту , який би визначав правовий статус території , що входить до Смарагдової мережі та врегульовував би особливості провадження на них господарської діяльності, Верховною Радою України не прийнято. Звертає увагу на те, що площа території UA 0000263 «Polonyna Borzhava» складає 4520 га, а площа наданих в оренду ТОВ «Атлас Воловець Енерджи» земельних ділянок - складає 42,22 га, тобто менше 1% . І відмічає, що жодних доказів існування охоронюваних Конвенцією видів флори та фауни на кожній з орендованих ТОВ «Атлас Воловець Енерджи» земельних ділянок матеріали справи не містять.

Також, відповідач 2 відмічає, що третя особа на стороні позивача покликається на обставини, які прокурор не обрав, як підстави позову та якими не аргументував апеляційну скаргу. Дане стосується тверджень про невідповідність розташування ВЕС проектам районного планування Воловецького району та Схемі планування Свалявського району , про порушення у процедурі поділу земельних ділянок за наслідками якого були утворені надані в оренду ТОВ «Атлас Воловець Енерджи» земельні ділянки, про порушення Рамкової конвенції про охорону та сталий розвиток Карпат (Карпатська конвенція), про непогодження розташування ВС з колишньою Пилипецькою сільською радою Міжгірського району Закарпатської області , а також про віднесення окремих земельних ділянок до Березниківської сільської ради Свалявського району Закарпатської області, які на думку третьої особи, відносяться до Голубинської сільської ради Свалявського району Закарпатської області не підлягають врахуванню та оцінці Західним апеляційним господарським судом на стадії апеляційного провадження.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, подала на розгляд суду заперечення проти доводів додаткових пояснень представника відповідача, в порядку ст. 42 ГПК України, б/н від 19.06.2024, де вказує, що міжнародний акт Бернська конвенція імплементований в національне законодавство і реалізується рядом Законів України, щодо охорони територій (земель) природоохоронного призначення, флори і фауни, природних комплексів і оселищ, а саме: Законом України «Про Червону книгу України», Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», Законом України «Про тваринний світ» , Законом України «Про рослинний світ», Законом України «Про природно-заповідний фонд України» а також Законом України «Про оцінку впливу на довкілля». Відмічає, що порядок використання земель іншого природоохоронного призначення, як територій, регулюється також нормами Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища». Також, вказує, на те, що розглядаючи скаргу громадської організації «Українська природоохоронна група», щодо проекту будівництва ВЕС на 120 МВт на об`єкті Смарагдової мережі «Polonyna Borzhava», Постійний комітет Бернської конвенції на засіданні 03 грудня 2021 року, нагадуючи про рекомендацію 109 (2004), щодо мінімізації несприятливого впливу виробництва енергії вітру на дику природу , рекомендував уряду України скасувати плани? щодо будівництва ВЕС на об`єкті Смарагдової мережі «Polonyna Borzhava» (UA 0000263) та вказував, що це матиме значний вплив на інтерес до біорізноманіття; таким чином, слід шукати альтернативні місця, де вплив буде набагато меншим і не впливатиме на Смарагдову мережу, але дозволить зробити подібний внесок у досягнення цілей України, щодо відновлювальної енергетики (Recommendation №213 (2021). Щодо виходу третьою особою за межі предмету спору в цій справі, то така, посилаючись на висновки Верховного Суду , вказує, що при вирішенні спору суд не обмежений доводами позовної заяви і зобов`язаний встановити всі дійсні обставини справи для об`єктивного вирішення спору. Також третя особа відмічає, що учасниками справи відомо і не оспорюється жодним із них факт знаходження спірних земельних ділянок, відведених за спірними наказами ТОВ «Атлас Воловець Енерджи» в користування на умовах оренди, в межах території Смарагдової мережі об`єкту «Polonyna Borzhava» (UA 0000263).

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 19 квітня 2024 року (головуючий суддя Малех І.Б., судді Гриців В.М., Панова І.Ю.) у справі №907/801/20 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Закарпатської обласної прокуратури від 11.04.2024 №15-1120-20 (вх. № апеляційного суду 01-05/1109/24 від 16.04.2024) на рішення Господарського суду Закарпатської області від 11 березня 2024 року у справі №907/801/20. Витребувано матеріали справи №907/801/20 в Господарського суду Закарпатської області.

08.05.2024 в канцелярію суду поступили матеріали справи №907/801/20.

В подальшому, ухвалою суду від 10.05.2024 розгляд справи №907/801/20 призначено до розгляду в судове засідання на 05 червня 2024 року.

З підстав зазначених в ухвалі суду від 05.06.2024 розгляд справи №907/801/20 відкладено в судове засідання на 19 червня 2024 року.

19.06.2024 заслухавши пояснення усіх представників учасників процесу розгляд справи №907/801/20 відкладено в судове засідання на 10.07.2024.

10.07.2024 в канцелярію суду через систему електронний суд від представника відповідача-2 поступило клопотання, б/н від 09.07.2024 (вх. № апеляційного суду 01-04/4598/24 від 10.07.2024) про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі. В обґрунтування даного доказів до клопотання не долучено.

10.07.2024 в канцелярію суду через систему електронний суд від представника третьої особи Воловецької селищної ради Мукачівського району Закарпатської області через систему електронний суд поступило клопотання про відкладення розгляду справи, б/н від 10.07.2024 (вх. № апеляційного суду 01-04/4605/24 від 10.07.2024), згідно якого просить відкласти розгляд справи у зв`язку з перебуванням нею у черговій щорічній відпустці, а також відсутності можливості забезпечення іншого представника . В обґрунтування даного доказів до клопотання не долучено.

Також, 10.07.2024 в канцелярію суду через систему електронний суд від представника відповідача 1 поступило клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи, б/н від 09.07.2024 (вх. № апеляційного суду 01-04/4600/24 від 10.07.2024) у зв`язку із зайнятістю в інших судових справах. В обґрунтування даного доказів до клопотання не долучено.

10.07.2024 в канцелярію суду через систему електронний суд від представника третьої особи Воловецької селищної ради Мукачівського району Закарпатської області поступило клопотання про відкладення розгляду справи, б/н від 10.07.2024 (вх. № апеляційного суду 01-04/4606/24 від 10.07.2024) у зв`язку з перебуванням нею у щорічній основній відпустці, в обґрунтування чого долучено розпорядження №50 від 26.06.2024.

Судова колегія вивчивши подані учасниками процесу клопотання про відкладення розгляду справи №907/801/20 ухвалила такі відхилити з огляду на їх документальну необґрунтованість та в зв`язку з тим, що апеляційне провадження в такій відкрито 19.04.2024, а відтак учасники процесу мали час та можливість висловити свої міркування з приводу поданої апеляційної скарги. Крім того, суд апеляційної інстанції відмічає, що в попередньому судовому засіданні заслухано пояснення учасників процесу та досліджено докази у справі, а розгляд справи відкладався лише до судових дебатів. Пояснення представників відповідачів було заслухано в попередніх судових засіданнях.

Згідно статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою, відзивами на неї та додатковими поясненнями, заслухавши пояснення представників учасників процесу, оцінивши зібрані у справі докази, судова колегія Західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку про не відповідність рішення Господарського суду Закарпатської області від 11 березня 2024 року у справі №907/801/20 нормам матеріального та процесуального права, матеріалам та обставинам справи, виходячи з наступного.

Обставини справи.

У 2017 році прийнято розпорядження голови Воловецької районної державної адміністрації від 15.05.2017 року № 123 „Про затвердження детального плану території для розміщення вітрової електростанції з необхідною інфраструктурою на території Воловецької селищної ради" та розпорядження голови Свалявської райдержадміністрації від 12.06.2017 року № 154 „Про затвердження детального плану території земельної ділянки".

Розпорядженням в.о. голови облдержадміністрації від 05.07.2019 року № 361 „Про приведення у відповідність до вимог законодавства розпоряджень голів районних державних адміністрацій", визнано такими, що суперечить статті 5 Закону України „Про основи містобудування", статтям 2 і 19 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності" та не відповідає Схемі планування території Закарпатської області, Проекту районного планування Воловецького району, Проекту районного планування Свалявського району розпоряджень голови Воловецької райдержадміністрації від 15.05.2017 року № 123 та Свалявської райдержадміністрації від 1 2 .06 .20 1 7 № 154.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 травня 2020 року у справі № 260/102/20 позов ТзОВ „Атлас Воловець Енерджи" до Закарпатської обласної державної адміністрації задоволено, визнано протиправним та скасовано розпорядження голови облдержадміністрації від 05.07.2019 року № 361 „Про приведення у відповідність до вимог законодавства розпоряджень голів районних державних адміністрацій".

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 травня 2020 року у справі № 260/102/20 залишено без змін. Ухвалою Верховного Суду від 29.12.2020 відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі №260/102/20.

02.08.2018 Департаментом екології та природних ресурсів Закарпатської обласної державної адміністрації оприлюднено в Єдиному реєстрі з оцінки впливу на довкілля отримане від ТОВ «Атлас Воловець Енерджи» повідомлення про плановану діяльність, яка підлягає оцінці впливу на довкілля (реєстраційна справа №); 31.08.2018-зауваження та пропозиції громадськості до планованої діяльності та обсягу досліджень; 04.09.2018 - зауваження та пропозиції до обсягу досліджень органу державної влади; 15.01.2019 - звіт з оцінки впливу на довкілля будівництва вітрової електростанції 120 МВт та повідомлення про початок громадського обговорення Звіту.

30.01.2019 у приміщеннях Воловецької селищної ради та Березняківської сільської ради Свалявського району, а 31.01.2019 року в приміщеннях Тибавської, Дусинської та Неліпинської сільських рад Свалявського району, Департаментом забезпечено громадські обговорення звіту з оцінки впливу на довкілля, під час яких представниками громадськості було задано 79 усних запитань, 8 усних та 5 письмових зауважень та пропозицій.

04.03.2019 Департаментом підготовлено звіт про громадське обговорення планованої діяльності, який 12.03.2019 разом з висновком з оцінки впливу на довкілля планованої діяльності було внесено до Єдиного реєстру з оцінки впливу на довкілля, а також оприлюднено на офіційному веб-сайті Департаменту.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.03.2020 в межах розгляду справи № 260/771/19 задоволено адміністративний позов від 03.06.2019 Громадської організації „Міжнародний інститут людини і глобалістики „Ноосфера" до Департаменту екології та природних ресурсів Закарпатської обласної державної адміністрації про визнання протиправним і скасування Висновку з ОВД. Однак, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.03.2020 скасовано постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.11.2020. Касаційний адміністративний суд постановою від 13.04.2022 залишив без змін постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.11.2020, залишено без задоволення касаційні скарги від 27.11.2020 та 10.12.2020 Міжнародної благодійної організації „Екологія-Право-Людина" і Громадської організації „Міжнародний інститут людини і глобалістики „Ноосфера".

Висновок з оцінки впливу на довкілля щодо планової діяльності будівництва вітрової електростанції 120 МВт, яка підлягає оцінки впливу на довкілля є дійсним та не скасованим.

Товариство з обмеженою відповідальністю "АТЛАС ВОЛОВЕЦЬ ЕНЕРДЖИ" звернулось до Головного управління з клопотаннями про надання дозволів на розробку проектів відведення 39 земельних ділянок загальною площею 42,2247 га в довгострокове користування (оренду) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для зміни цільового призначення на землі енергетики, а саме: для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування вітрової електростанції з необхідною інфраструктурою на території Воловецької селищної ради Воловецького району (за межами населеного пункту) та на території Дусинської, Березниківської, Тибавської, Неліпинської сільських рад (за межами населеного пункту) Свалявського району Закарпатської області.

До зазначених клопотань додано розпорядження голови Воловецької районної державної адміністрації Закарпатської області від 15 травня 2017 року № 123 "Про затвердження детального плану території для розміщення вітрової електростанції з необхідною інфраструктурою на території Воловецької селищної ради", розпорядження голови Свалявської районної державної адміністрації Закарпатської області від 12 червня 2017 року № 154 "Про затвердження детального плану територіі , копію Меморандуму включаючи календарний рік, графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельних ділянок, правовстановлюючі документи.

Розглянувши клопотання товариства з обмеженою відповідальністю "АТЛАС ВОЛОВЕЦЬ ЕНЕРДЖИ", згідно з наказами Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області ТОВ "АТЛАС ВОЛОВЕЦЬ ЕНЕРДЖИ" надано дозволи на розроблення проектів землеустрою, щодо відведення земельних ділянок в оренду зі зміною цільового призначення, загальною площею 42,2247 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергоутворюючих підприємств, установ і організацій (код цільового призначення згідно класифікації видів цільового призначення земель - 14.01), розташованих за межами населеного пункту на території за межами сіл Березники, Дусино, Неліпино та Тибава Свалявського району Закарпатської області та Воловецької селищної ради Воловецького району Закарпатської області.

На підставі зазначених наказів фізичною особою-підприємцем Соломко О.О., на замовлення ТОВ "АТЛАС ВОЛОВЕЦЬ ЕНЕРДЖИ" розроблено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду зі зміною цільового призначення ТОВ "АТЛАС ВОЛОВЕЦЬ ЕНЕРДЖИ".

Наказами Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області «Про затвердження проекту землеустрою та передачу в оренду земельних ділянок зі зміною цільового призначення» №№ 3637-сг, 3бЗб-сг, 3635-сг, 3634-сг,3633-сг, 3632-сг, 3631-сг, 3б30-сг, 3629-сг, 3628-сг , 3627-сг, 3626-сг, 3625-сг, 3624-сг, 3622-сг, 3621-сг від 20.12.2017 надано в оренду ТОВ «Атлас Воловець Енерджи» строком на 25 років зі зміною цільового призначення із земель сільськогосподарського призначення на землі для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій, що знаходяться за межами населеного пункту на території Воловецької селищної ради Воловецького району Закарпатської області 16 земельних ділянок загального площею 11,5968 га; №№109-сг, 108-ег, 107-сг, 106-сг, 105-сг, 104-сг, 103-сг, 102-сг, 101 -сг, 100-сг, 99-сг, 98-сг, 97-сг, 96-сг, 95-сг, 94-сг, 93-сг, 92-сг, 91-сг від 18.01.2018 надано в оренду ТОВ «Атлас Воловець енерджи» строком на 25 років зі зміною цільового призначення із земель сільськогосподарського призначення на землі для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій, що знаходяться за межами населеного пункту на території Дусинської, Березниківської, Тибавської, Неліпинської сільських рад Свалявського району Закарпатської області 30 земельних ділянок, загальною площею 24,6711 га; №1297-сг від 17.07.2018 надано в оренду ТОВ «Атлас Воловець Енерджи» строком на 7 років зі зміною цільового призначення із земель сільськогосподарського призначення на землі для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій, що знаходяться за межами населеного пункту на території Тибавської сільської ради Свалявського району Закарпатської області земельну ділянку загальною площею 0.5997 га; №№1365-сг, 1364-ег, 13б3-сг від 23.07.2018 надано в оренду ТОВ «Атлас Воловець Енерджи» строком на 7 років зі зміною цільового призначення із земель сільськогосподарського призначення на землі для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій, що знаходяться за межами населеного пункту на території Березниківської сільської ради Свалявського району Закарпатської області 6 земельних ділянок загальною площею 5,3571 га.

Відведення здійснювалось за рахунок земельної ділянки кадастровий номер :09:002:0005 площею 157,5876 га, :09:003:0003 площею 18,6814 га, :09:003:0005, :09:001:0009 площею 21,4822 га, :09:001:0005 площею 10,3838 га, :08:001:0010 площею 10,2755 га, :08:001:0016 площею 76,0045 га, :11:001:0017 площею 60,1045 га, :09:001:0006, :11:001:0016 площею 75,8551 га, :11:001:0006 площею 26,4976 га, :02:001:0002 площею 42,8623 га, :02:001:0001 площею 88,9844 га, :08:001:0001 площею 139,0204 га, :01:003:0002 площею 80,2190 га, :11:001:0004 площею 38,5087 га, які сформована в результаті інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності та належать Головному управлінню Держгеокадастру у Закарпатській області згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕЕТ № 932332 від 01.04.2015, реєстраційний номер 15.

Згідно відповіді ГУ ДГК у Закарпатській області № 29-7-0.5-3329/2-20 від 17.04.2020 року надані в оренду ТОВ «Атлас Воловець Енерджи» земельні ділянки не відносилися та не відносяться до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення та/або земель рекреаційного призначення. У ГУ ДГК у Закарпатській області відсутні відомості про наявність на даних земельних ділянках об`єктів природно-заповідного фонду та об`єктів рекреаційного призначення, про їх резервування з вказаною метою, а також про їх включення до складу екологічної мережі області.

Відповіддю Держаного підприємства «Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» № 01-16/239 від 26.02.2020 року стверджено, що на даних земельних ділянках відсутні особливо цінні ґрунти.

Згідно відповідей Воловецької РДА № 9/4 від 09.04.2020 року, а також Свалявської РДА № 505/01-14 від 14.04.2020 року рішення про затвердження проектів землеустрою, щодо відведення як територій рекреаційного та природо-заповідного фонду, щодо земельних ділянок, наданих в оренду ТОВ «Атлас Воловець Енерджи» районними державними адміністраціями не приймались.

За результатами співставленням відомостей про земельні ділянки, надані в оренду ТОВ «Атлас Воловець Енерджи» на підставі спірних договорів з шаром «Природно-заповідний фонд» Публічної кадастрової карти України встановлено, що жодна з них не знаходиться на землях природно-заповідного фонду України.

На виконання зазначених наказів між Головним управлінням та ТОВ "АТЛАС ВОЛОВЕЦЬ ЕНЕРДЖИ" укладено договори оренди землі від 26.12.2017 № 32/57-17-ДО, № 33/57-17-ДО, № 34/57-17-ДО, № 35/57-17-ДО, № 36/57-7-ДО, № 37/57-17-ДО, № 38/57-17-ДО, № 39/57-17-ДО, № 40/57-17-ДО, № 41/57-17-ДО, № 42/57-17-ДО, № 43/57-17-ДО, № 44/57-17-ДО, № 45/57-17-ДО, № 46/57-17-ДО, № 47/57-17-ДО, від 31.01.2018 № 2/57-18-ДО, № 3/57-18-ДО, № 4/57-18-ДО, № 5/57-18-ДО, № б/57-18-ДО, № 7/57-18-ДО, № 8/57-18-ДО, № 9/57-18-ДО, № 10/57-18-ДО, № 11 /57-18-ДО, № 12/57-18-ДО, № 13/57-18-ДО, № 14/57-18-ДО, № 15/57-18-ДО, № 1 б/57-18-ДО, № 17/57-18-ДО, № 18/57-18-ДО, № 19/57-18-ДО, № 20/57-18-ДО, від 24.07.2018 № 43/57-18-ДО, № 46/57-18-ДО, № 44/57-18-ДО, № 45/57-18-ДО.

За доводами прокурора зазначені накази управління, якими надано дозвіл на розробку та затвердження проектів землеустрою зі зміною цільового використання земельної ділянки сільськогосподарського призначення на землі енергетики (код 14.01), суперечать вимогам земельного, природоохоронного та містобудівного законодавства, з огляду на, що наявні підстави для визнання їх недійсними, скасування та визнання недійсним і скасування правочинів укладених між відповідачами.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 11 березня 2024 року у справі №907/801/20 в задоволенні позовних вимог відмовлено, з чим не погодився прокурор подавши апеляційну скаргу.

При перегляді рішення Господарського суду Закарпатської області від 11 березня 2024 року у справі №907/801/20, Західний апеляційний господарський суд керувався наступним.

Закарпатська обласна прокуратура звернулась з позовом в інтересах Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів до відповідачів Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області та ТОВ «Атлас Воловець Енерджи» за участю третіх осіб про визнання неправомірними дій, визнання недійсними та скасування наказів, щодо зміни цільового призначення землі та надання земельних ділянок в оренду , визнання недійсними договорів оренди загальною площею 42,2247 га вартістю 19 502 118 грн.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з ч.3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави , якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади , орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень , до компетенції якого віднесені відповідні повноваження , а також у разі відсутності такого органу.

З посиланням на положення ст. ст. 1, 3, 6-8, 13, 14, 16, 41 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про землеустрій» та мотиви позову, прокурор робить висновки, що правовідносини , пов`язані порушенням зміни цільового призначення землі та протиправне і невиправдане вилучення особливо цінних земель безумовно становлять «суспільний» , «публічний» інтерес, а незаконність наказів відповідача 1 (якщо така буде встановлена), на підставі якого земельна ділянка надана у користування , такому суспільному інтересу не відповідає.

З урахуванням наведеного, вказує, що з тих же підстав порушення інтересів держави полягає також у загрозі знищення природних об`єктів. Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища передбачено, що природні ресурси є власністю Українського народу.

Згідно п.1 положення про Міністерство захисту довкілля природних ресурсів України, затвердженого постановою КМ України від 25.06.2020 №614 Міндовкілля є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади , який, зокрема, забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, екологічної та в межах повноважень , передбачених законом, біологічної і генетичної безпеки; формування державної політики щодо здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища , раціонального використання , відтворення і охорони природних ресурсів.

Згідно положення до повноважень Міндовкілля віднесено, зокрема: здійснення управління , формування, збереження в використання національної екологічної мережі, веде державний кадастр територій та об`єктів природно-заповідного фонду; забезпечує відповідно до компетенції відображення в інтернеті геопросторових даних та метаданих, а також безперешкодний доступ користувачів до Державного кадастру територій та об`єктів природно-заповідного фонду, у тому числі : забезпечує замовлення, створення, використання, оновлення, оприлюднення та виконання інших дій з геопросторовими даними та метаданими для територій та об`єктів природно-заповідного фонду , їх функціональних та охоронних зон, територій, зарезервованих з метою наступного заповідання, території Смарагдової мережі, водно болотних угідь міжнародного значення, біосферних резерватів програми ЮНЕСКО «Людина і біосфера», об`єктів всесвітньої спадщини ЮНЕСКО,

Таким чином, прокурор вказує, органом, уповноваженим здійснювати захист інтересів держави з питань викладених в позові є Міністерство захисту довкілля природних ресурсів України.

Як вказує прокурор, ним попередньо повідомлено уповноважений орган про виявленні порушення, однак останнім не вжито заходів, щодо поновлення інтересів держави.

Отже, як вказує прокурор в позові, така бездіяльність уповноваженого органу державної влади оцінена, як невиконання функцій захисту інтересів держави, що відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» є достатньою підставою для захисту інтересів держави органами прокуратури, шляхом пред`явлення позову. В обґрунтування даного посилається на правову позиці. Великої Палати Верховного Суду викладену у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.

Крім цього, прокурор зауважує, що в грудні 2020 спливає 3 річний строк позовної давності, щодо вимог позову, зумовлений тривалою у часі бездіяльністю уповноваженого органу, що потребує невідкладного реагування з боку органів прокуратури.

Отже, з врахуванням наведеного вбачається, що прокурор вірно визначив позивача у справі (орган, уповноважений на захист інтересів держави в спірних правовідносинах), а отже прокурором дотримано приписів ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» щодо порядку звернення до суду з цим позовом.

Також, слід відмітити, що ні суб`єктом владних повноважень (Міністерством) , ні іншими учасниками спору, наявність підстав для представництва в даному випадку не оскаржено.

Натомість Міністерство в ході судового розгляду даної справи письмово та усно висловлювало свою чітку позицію на підтримку заявлених прокурором позовних вимог, як орган державної влади до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

Крім цього, суд апеляційної інстанції відмічає, що висновки суду першої інстанції про відмову прокурору у задоволенні позову, з підстав недоведеності представництва, не узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду у справі №912/2385/18, викладені у постанові від 26.05.2020, а саме якщо після відкриття провадження у справі, з урахуванням наведених учасниками справи аргументів та наданих доказів, установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, суд залишає позовну заяву, подану прокурором в інтересах держави в особі компетентного органу, без розгляду відповідно до положень п.2 ч.1 ст. 226 ГПК України (п.83 постанови).

Законом України «Про оцінку впливу на довкілля» встановлено правові та організаційні засади оцінки впливу на довкілля, спрямованої на запобігання шкоді довкіллю, забезпечення екологічної безпеки, охорони довкілля, раціонального використання і відтворення природних ресурсів, у процесі прийняття рішень про провадження господарської діяльності, яка може мати значний вплив на довкілля, з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Згідно з вимогами ч. ч. 2-3 ст. 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» зміна цільового призначення земель сільськогосподарського призначення (якщо нове призначення відноситься хоча б до одного виду діяльності, зазначеного у частинах другій та третій цієї статті) та зміна цільового призначення особливо цінних земель передбачає здійснення оцінки впливу на довкілля і є обов`язковою у процесі прийняття рішень про провадження планованої діяльності. Така планована діяльність підлягає оцінці впливу на довкілля до прийняття рішення про провадження планованої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через шість місяців з дня набрання ним чинності.

Даний Закон 17.06.2017 року був опублікований у газеті «Голос України» (№110), та набрав чинності 18.06.2017 року і, відповідно, був введений в дію 18.12.2017 року.

Як встановлено обставинами справи накази управління «Про затвердження проекту землеустрою та передачу в оренду земельної ділянки зі зміною цільового призначення» №№3637-сг, 3636-сг, 3635-сг, 3634-сг, 3633-сг, 3632-сг, 3631-сг, 3630-сг, 3629-сг, 3628-сг, 3626-сг, 3625-сг, 3624-сг, 3622-сг, 3621-сг від 20.12.2017; №№ 109-сг, 108-сг, 107-сг, 106-сг, 105-сг, 104-сг, 103-сг, 102-сг, 101-сг, 100-сг, 99-сг, 98-сг, 97-сг, 96-сг, 95-сг, 94-сг, 93-сг, 92-сг, 91-сг від 18.01.2018; №1297-сг від 17.07.2018; №№ 1365-сг, 1364-сг, 1363-сг від 23.07.2018 надано в оренду товариству строком на 25 років, на 7 років відповідно, земельні ділянки, що знаходяться за межами населених пунктів на території Воловецької селищної ради Воловецького району; Дусинської, Березниківської, Тибавської, Неліпинської сільських рад Свалявського району загальною площею 42, 2247 га.

В подальшому, упродовж грудня 2017 липня 2018 років, на підставі вище вказаних наказів Управлінням, укладено з Товариством договори оренди земельних ділянок.

Верховний Суд у постанові від 03.11.2022 у справі №420/2218/19 зазначив:

«Водночас отримання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність. Таку правову позицію висловлено у постанові Верховного Суду України від 13.12. 2016 у справі №815/5987/14 та постановах Верховного Суду від 27.02.2018 у справі №545/808/17, від 22.02.2019 у справі №813/1631/14.

Зміст статті 79-1 Земельного кодексу України свідчить , що метою надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок є формування земельної ділянки , яке полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі , меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Отже, надання дозволу на розробку проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки, як окремого об`єкта. Також не є визначальним за чиїм замовленням такий проект буде розроблено. Закон не виключає ситуації , коли проекти одночасно розробляються різними замовниками.

Надання дозволу на розроблення проекту відведення не свідчить , що проект радою буде затверджено. Якщо буде виявлено обставини, що за законом є підставами для відмови у затвердженні проекту , рада може відмовити».

Отже, суд апеляційної інстанції відмічає, що дозвіл на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки в оренду зі зміною цільового призначення не є рішенням про провадження планової діяльності.

Слід відмітити, що відповідно до вимог ч.3 п.4 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» обов`язковою є оцінка впливу на довкілля при плановій діяльності вітрових парків, вітрових електростанцій, що мають дві і більше турбіни або висота яких становить 50 метрів і більше.

З наявних матеріалів справ вбачається, що Товариство планує встановити турбіни висотою 109 метрів з розташованою на верхівці гондолою з ротором та лопаттями довжиною 69,3 м. на орендованих землях, для створення вітрової електростанції.

Державний реєстр оцінок впливу на довкілля не містить жодного такого висновку, щодо проектів землеустрою відведення земельних ділянок в оренду ТОВ «Атлас Воловець Енерджи» зі зміною цільового призначення. Даного не заперечується відповідачами.

Суд апеляційної інстанції відмічає, що згідно вимог ч.2 ст. 17 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» його дія не поширюється на суб`єктів господарювання, які отримали рішення про провадження планової діяльності до набрання чинності цим Законом. Законодавець визначив піврічний термін для адаптації усіх учасників правовідносин до встановлених вимог. Таким чином, як управління, так і суб`єкт господарювання, мали достатній у повній мірі час, як на ознайомлення з вимогами Закону, так і на вжиття заходів з його виконання.

Місцевий господарський суд приймаючи позицію відповідачів допустив невірне тлумачення «рішення про провадження планової діяльності» підміняючи його наявністю у відповідача 2 наказів Управління про надання дозволів на розробку проектів землеустрою.

Згідно ч.1 ст. 11 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» звіт з оцінки впливу на довкілля, звіт про громадське обговорення та висновок з оцінки впливу на довкілля подаються суб`єктом господарювання для отримання рішення органу державної влади або органу місцевого самоврядування про провадження планової діяльності, яке є підставою для початку провадження цієї діяльності , встановлює (затверджує) параметри та умови провадження планової діяльності і приймається у формі документа дозвільного характеру або іншого акта органу державної влади чи органу місцевого самоврядування у порядку, встановленому законодавством для відповідних рішень.

Планова діяльність підлягає оцінці впливу на довкілля до прийняття рішення про провадження планової діяльності (ст. 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля»). Як було відмічено вище, спірні накази Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області датовані 20.12.2017.

Суд першої інстанції в оспорюваному рішенні констатував, що прийняття наказів щодо надання дозволу на затвердження проектів землеустрою, щодо відведення спірних земельних ділянок в оренду ТОВ «Атлас Воловець Енерджи» зі зміною цільового призначення та надання їх в оренду, не порушує взятих державою міжнародних природоохоронних зобов`язань,з чим не погоджується суд апеляційної інстанції , з врахуванням наступного.

В оспорюваному рішенні, суд встановив на основі матеріалів справи та зробив вірні і послідовні висновки про належність усіх спірних відведених земельних ділянок до території Смарагдової мережі (візуалізація ділянок ВЕУ для ідентифікації оселищ «Смарагдової мережі, Т-4, а.с. 1-194, 61-133).

Україна є стороною ряду міжнародних договорів, в частині охорони видів флори і фауни: - Конвенції про охорону дикої фауни і флори і природних середовищ існування в Європі 1979 року (Бернська конвенція); яка ратифікована із застереженнями 29.10.1996; - Конвенції про міжнародну торгівлю видами дикої фауни і флори, що перебувають під загрозою зникнення 1973 року (CITES); ратифікована 14.05.1999; - Конвенції про збереження мігруючих видів диких тварин 1979 року (Боннська конвенція); ратифікована 19.03.1999.

Зазначені Конвенції є частиною національного законодавства України, відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України від 29.06.2004 № 1906-IV «Про міжнародні договори України».

Із ратифікації Бернської конвенції в України виникли зобов`язання перед Договірними Сторонами, зокрема, щодо: - вжиття заходів для здійснення національної політики охорони дикої флори, дикої фауни та природних середовищ існування, приділяючи особливу увагу видам, яким загрожує зникнення, та вразливим видам, особливо ендемічним, та середовищам існування, яким загрожує зникнення (ч. 1 ст. 3 Конвенції); - врахування у своїй політиці планування забудови і розвитку територій та у своїх заходах, спрямованих на боротьбу із забрудненням, необхідність охорони дикої флори та фауни (ч. 2 ст. 3 Конвенції); - вживання відповідних і необхідних законодавчих та адміністративних заходів для забезпечення охорони середовищ існування видів дикої флори та фауни, а також охорони природних середовищ існування, яким загрожує зникнення (ч. 1 ст. 4 Конвенції).

З метою виконання статей Конвенції у 1989 році, шляхом прийняття Рекомендацій №16, Постійний комітет Бернської конвенції, рекомендував Договірним сторонам визначити території особливого природоохоронного значення (Areas of Special Conservation Interest), щоб вжити необхідних і достатніх заходів для збереження кожного природного середовища (оселища), розташованого в межах цих територій і взяти відповідальність за їх збереження.

У 1996 році Постійний комітет Бернської конвенції, прийняв Резолюцію №3, щодо створення Загальноєвропейської екологічної мережі, яка буде включати в себе території особливого природоохоронного значення.

На підставі зазначених вище Рекомендації № 16 та Резолюції № 3 була заснована Смарагдова мережа.

Відповідальними за створення та функціонування територій Смарагдової мережі є державні органи, а також органи Бернської конвенції.

У програмі інтеграції України до Європейського Союзу, схваленій Указом Президента України від 14.09.2000 № 1072/2000 (втратив чинність 07.07.2015), Держава вперше окреслила пріоритетним розвиток в Україні Смарагдової мережі, згідно з рішенням Постійного Комітету Бернської конвенції (як продовження ініціативи Natura 2000, яка поширюється тільки на держави ЄС) та виконання конкретних планів дій щодо збереження видів дикої флори та фауни.

Формування Смарагдової мережі також є одним із завдань, визначених Угодою про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами (набрала чинності 01.09.2017), в частині поступового наближення національного законодавства до Директиви № 92/43/ЄС про збереження природного середовища існування, дикої флори та фауни, зі змінами і доповненнями, внесеними Директивами № 97/62/ЄС, 2006/105/ЄС та Регламентом (ЄС) № 1882/2003, а саме, підготовка реєстру місць, призначення цих місць та встановлення пріоритетів управління ними (включаючи завершення реєстру потенційних територій Смарагдової мережі та впровадження захисних заходів та заходів управління ними) (Додаток № XXX до Угоди про асоціацію).

Мапа затверджених територій Смарагдової мережі доступна на офіційних ресурсах Бернської конвенції (http://emerald.eea.europa.eu/), а також на Публічній кадастровій карті України (https://map.land.gov.ua/).

У грудні 2020 року у Верховній Раді України зареєстровано законопроєкт про території Смарагдової мережі, проте на теперішній час відповідний закон не прийнято.

Поряд з цим, в Україні продовжує існувати мережа об`єктів природно-заповідного фонду у вигляді природних та біосферних заповідників, національних природних парків, регіональних ландшафтних парків, заказників, пам`яток природи, заповідних урочищ, ін., що передбачена ст. 3 Закону України «Про природно-заповідний фонд України».

Між тим, за відсутності спеціального закону, який регулював би питання охорони територій Смарагдової мережі, суд першої інстанції не врахував, що в Україні діють норми міжнародних договорів (зокрема, Бернська конвенція), щодо охорони дикої флори та фауни.

Частиною 1 ст. 9 Конституції України встановлено , що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.1 ст. 15 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України підлягають сумлінному дотриманню Україною відповідно до норм міжнародного права.

Відповідно до п. «г» ч.1 ст. 150 Земельного кодексу України встановлено, що до особливо цінних земель відносяться землі природно-заповідного та іншого природоохоронного значення, землі історико-культурного призначення.

Згідно з ч.1 ст. 46 Земельного кодексу України до земель іншого природоохоронного призначення належать земельні ділянки, в межах яких є природні об`єкти, що мають особливу наукову цінність.

Як встановлено з обставин справи та не заперечується учасниками процесу, територія гірського масиву «Боржава» площею 4520 га створена у листопаді 2016 року для забезпечення збереження видів флори і фауни та типів природних оселищ, зокрема, 14 видів птахів, 3 види ссавців, 3 види рослин, 1 вид безхребетних, включених до Резолюції 6 (1998) Бернської конвенції, 12 типів природних оселищ, включених до Резолюції 4 (1996) Конвенції про охорону дикої флори та фауни і природних середовищ існування в Європі (Бернська конвенція) і включена до Смарагдової мережі (UA 0000263 «Polonіna Borzhava»).

Крім того, більша частина території полонини «Боржава» віднесена до ключової території екомережі, згідно із схемою екологічної мережі Закарпатської області, затвердженої рішенням Закарпатської обласної ради від 10.07.2014 №1033.

Отже, належність території полонини «Боржава» до екологічної мережі в розумінні ст. 111 Земельного кодексу України є обмеженням у використанні земель безпосередньо встановлених законами та прийнятими до них нормативно-правовими актами , зокрема регіональною схемою.

З врахуванням наведеного необґрунтованими та безпідставними є висновки суду , що земельні ділянки надані в оренду відповідача 2 не відносяться до особливо цінних земель.

Також слід відмітити, судом першої інстанції не надано належної уваги остаточному звіту консультативної місії Постійного Комітету Бюро Бернської конвенції, за висновками якого плани на забудову вказаної території необхідно скасувати та як наслідок , зроблено помилковий висновок , що прийняття оскаржуваних наказів не порушує взятих державою міжнародних природоохоронних зобов`язань.

У відповідності до вимог ч.3 ст. 123 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні . Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів , а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених панків , затверджених у встановленому законом порядку.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що схема планування території Закарпатської області не передбачає будівництво вітрової електростанції.

Також, суд апеляційної інстанції вказує, що відповідно до ч.3 ст. 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою, щодо відведення земельних ділянок включають, зокрема, акт перенесення в натурі (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режимі використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки).

Щодо висновку суду про відсутність порушень містобудівного законодавства при відведенні земельних ділянок товариству та безпідставності доводів прокурора про порушення вимог законодавства, зокрема Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних енергетичних об`єктів», ч.3 ст. 50 Закону України «Про землеустрій» та необхідності визначення у документації із землеустрою охоронних та санітарно-захисних зон об`єктів вітрогенерації, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

У відповідності до вимог ч.3 ст. 123 Земельного кодексу України невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, містобудівної документації, є підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

З наявного в матеріалах справи листа Управління містобудування та архітектури Закарпатської ОДА від 23.12.2019 №610/01-11, адресованого ГО «Міжнародний інститут людини і глобалістики «Ноосфера» (Т-2, а.с.28) вбачається, що схемою планування Свалявського району та проектом районного планування Воловецького району не передбачено будівництво ВЕС чи інших енергогенеруючих об`єктів в межах цих територіально-адміністративних одиниць.

Також, у листі ДП «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Дніпромісто» від 06.06.2019 (Т-2, а.с.32) відведення території під розвиток Воловецької вітрової електростанції на території 3 районів області не відповідає проектним рішенням Схеми планування території Закарпатської області.

Як відмічено в судових засіданнях апеляційної інстанції прокурором та представником громадської організації, до схеми планування території Закарпатської області надані в оренду земельні ділянки віднесено до територій гірсько-рекреаційного та туристичного функціонального призначення.

За таких обставин, надання дозволу на розробку проектів землеустрою, щодо відведення земельних ділянок в оренду для розміщення , будівництва та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, так і їх погодження вчинено відповідачем 1, з порушенням вимоги ст. 123 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів розмір площі, що надається у власність чи користування для розміщення енергогенеруючих об`єктів, визначається за проектами їх будівництва відповідно до проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Частинами 1-2 ст.18 Закону України Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів встановлено, що для забезпечення надійної експлуатації та охорони енергогенеруючих об`єктів і об`єктів передачі електричної та теплової енергії, а також безпеки населення і охорони навколишнього природного середовища встановлюються спеціальні зони об`єктів енергетики: санітарно-захисні зони атомних електростанцій; зони спостереження атомних електростанцій; охоронні зони об`єктів енергетики; санітарно-захисні зони об`єктів енергетики; охоронні зони магістральних теплових мереж. Земельні ділянки в межах спеціальних зон об`єктів енергетики не вилучаються (викупляються) у власників чи користувачів земельних ділянок, а використовуються з обмеженнями (крім випадків, коли встановлення спеціальних зон призводить до неможливості використання земельних ділянок за цільовим призначенням).

Згідно вимог ч. 5 ст. 17 Земельного кодексу України Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для розміщення об`єкта енергетики, для якого встановлюється спеціальна зона, погоджується із власниками чи постійними користувачами земельних ділянок, що знаходяться в межах зазначеної зони.

Частинами 1-2 ст.114 Земельного кодексу України санітарно-захисні зони створюються навколо об`єктів, які є джерелами виділення шкідливих речовин, запахів, підвищених рівнів шуму, вібрації, ультразвукових і електромагнітних хвиль, електронних полів, іонізуючих випромінювань тощо, з метою відокремлення таких об`єктів від територій житлової забудови. У межах санітарно-захисних зон забороняється будівництво житлових об`єктів, об`єктів соціальної інфраструктури та інших об`єктів, пов`язаних з постійним перебуванням людей.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів санітарно-захисна зона об`єктів енергетики - територія вздовж ліній електропередачі, навколо трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв, яка встановлюється для захисту населення від шкідливого впливу електричних полів, спричиненого певною їх напругою.

Межі спеціальних зон об`єктів енергетики зазначаються у документації із землеустрою з часу надання земельної ділянки для будівництва відповідного об`єкта та у разі необхідності, встановлюються в натурі (на місцевості) і позначаються відповідними попереджувальними знаками (ч.2 ст.25 Закону України Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів).

Відповідно до ч.3 ст. 50 Закону України Про землеустрій акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки) є складовою частиною проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

З огляду на наведені законодавчі приписи, санітарно-захисні зони встановлюються внаслідок планування розміщення об`єктів енергетики, їх встановлення не пов`язане із фактичним станом навколишнього середовища, а межі санітарно-захисних зон зазначаються в документації із землеустрою з часу надання земельної ділянки для будівництва відповідного об`єкта та, у разі необхідності, встановлюються в натурі (на місцевості) і позначаються відповідними попереджувальними знаками.

Згідно з інформацією відповідача 2, викладеною у листі №10-7-0.31-353/-23 від 10.02.2023, жоден з проектів землеустрою не містить відомостей про встановлення таких зон.

З врахуванням описано вище, суд апеляційної інстанції вважає, що відведення спірних земельних ділянок відбулось з порушенням вимог Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», ст. ст. 50, 114 Закону України «Про землеустрій», ст. ст. 1, 3, 6, 7, 14, 17, 18, 24, 25 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів», ст. ст. 46, 111, 123, 150 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Згідно ч. 5 ст. 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, таке не відповідає критеріям законності та обґрунтованості, визначеним ст. 236 ГПК України.

У відповідності до п.2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Водночас згідно ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: не з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

В частині другій ст. 277 ГПК України зазначено, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду Закарпатської області 11.03.2024 року у справі №907/801/20 є таким, що не відповідає критеріям законності та обґрунтованості, визначеним діючим процесуальним законодавством та прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, що є у свою чергу безумовною підставою для скасування такого рішення та прийняття нового рішення про повне задоволення позовних вимог.

Згідно з п.2 ч.1 ст.129 ГПК України у спорах, що виникають виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 4 ч.1 ст. 282 ГПК України встановлено, що резолютивна частина постанови складається із зазначенням, зокрема: висновку суду апеляційної інстанції по суті вимог апеляційної скарги; нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 114, 129, 236, 269, 275, 277, 278, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Закарпатської обласної прокуратури від 11.04.2024 №15-1120-20 (вх. № апеляційного суду 01-05/1109/24 від 16.04.2024) задоволити.

2. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 11 березня 2024 року у справі №907/801/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити.

3. Визнати неправомірними дії Головного управління Держгеокадастру України в Закарпатській області із прийняття наказів щодо надання дозволу, затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду ТОВ «Атлас Воловець Енерджи» зі зміною цільового призначення та надання в оренду земельних ділянок: - за №№ 3637-сг, З636-сг, 3635-сг, 3634-сг,3633-сг, 3632-сг, 3631-сг, 3630-сг, 3629-сг, 3628-сг, 3627-сг, 3626-сг, 3625-сг, 3624-сг, 3622-сг, 3621-сг від 20.12.2017, - №№ 109-сг, 108-сг, 107-сг, 106-сг, 105-сг, 104-сг, 103-сг, 102-сг, 101-сг, 100-сг, 99-сг, 98-сг, 97-сг, 96-сг, 95-сг, 94-сг, 93-сг, 92-сг, 91-сг від 18.01.2018, - № 1297-сг від 17.07.2018, - №№ 1365-сг, 1364-сг, 1363-сг від 23.07.2018.

Визнати недійсними та скасувати накази Управління «Про затвердження проекту землеустрою та передачу в оренду земельної ділянки зі зміною цільового призначення»: №№ 3637-сг, 3636-сг, 3635-сг, 3634-сг,3633-сг, 3632-сг, 3631-сг, 3630-сг, 3629-сг, 3628-сг, 3627-сг, 3626-сг, 3625-сг, 3624-сг, 3622-сг, 3621-сг від 20.12.2017, №№ 109-сг, 108-сг, 107-сг, 106-сг, 105-сг, 104-сг, 103-сг, 102-сг, 101-сг, 100-сг, 99-сг, 98-сг, 97-сг, 96-сг, 95-сг, 94-сг, 93-сг, 92-сг, 91-сг від 18.01.2018, - № 297-сг від 17.07.2018, - №№ 1365-сг, 1364-сг, 1363-сг від 23.07.2018.

Визнати недійсними договори оренди земельних ділянок укладених Управлінням та ТОВ «Атлас Воловець Енерджи», а саме: договір оренди землі від 26.12.2017 №З2/57-17-ДО, договір оренди землі від 26.12.2017 №33/57-17-ДО, договір оренди землі від 26.12.2017 №З4/57-17-ДО, договір оренди землі від 26.12.2017 №35/57-17-ДО, договір оренди землі від 26.12.2017 №36/57- 7-ДО, договір оренди землі від 26.12.2017 №37/57-17-ДО, договір оренди землі від 26.12.2017 №З8/57-17-ДО, договір оренди землі від 26.12.2017 №39/57-17-ДО, договір оренди землі від 26.12.2017 №40/57-17-ДО, договір оренди землі від 26.12.2017 №41 /57-17-ДО, договір оренди землі від 26.12.2017 №42/57-17-ДО, договір оренди землі від 26.12.2017 №43/57-17-ДО, договір оренди землі від 26.12.2017 №44/57-17-ДО, договір оренди землі від 26.12.2017№45/57-17-ДО, договір оренди землі від 26.12.2017 №46/57-17-ДО, договір оренди землі від 26.12.2017 №47/57-17-ДО, договір оренди землі від 31.01.2018 №2/57-18-ДО, договір оренди землі від 31.01.2018 №3/57-18-ДО, договір оренди землі від 31.01.2018 №4/57-18-ДО, договір оренди землі від 31.01.2018 №5/57-18-ДО, договір оренди землі від 31.01.2018 №6/57-18-ДО, договір оренди землі від 31.01.2018 №7/57-18-ДО, договір оренди землі від 31.01.2018 №8/57-18-ДО, договір оренди землі від 31.01.2018 №9/57-18-ДО, договір оренди землі від 31.01.2018 №10/57-18-ДО, договір оренди землі від 31.01.2018 № 11/57-18-ДО, договір оренди землі від 31.01.2018 № 12/57-18-ДО, договір оренди землі від 31.01.2018 №13/57-18-ДО, договір оренди землі від 31.01.2018 № 14/57-18-ДО, договір оренди землі від 31.01.2018 №15/57-18-ДО, договір оренди землі від 31.01.2018 №16/57-18-ДО, договір оренди землі від 31.01.2018 №17/57-18-ДО, договір оренди землі від 31.01.2018 №18/57-18-ДО, договір оренди землі від 31.01.2018 №19/57-18-ДО, договір оренди землі від 31.01.2018 №20/57-18-ДО, договір оренди землі від 24.07.2018 Ns43/57-18-ДО, договір оренди землі від 24.07.2018 №46/57-18-ДО, договір оренди землі від 24.07.2018 №44/57-18-ДО, договір оренди землі від 24.07.2018 №45/57-18-ДО.

5. Стягнути з Головного Управління Держгеокадастру у Закарпатській області (88000, м. Ужгород, пл. Народна, 4; ) на користь Закарпатської обласної прокуратури (88000, м. Ужгород, вул. Коцюбинського, 2-а; ) 122967,00 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 184473,00 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

6. Стягнути з ТОВ «Атлас Воловець Енерджи» (89100, Закарпатська область, Мукачівський район, смт. Воловець, вул. Пушкіна, 7; ) на користь Закарпатської обласної прокуратури (88000, м. Ужгород, вул. Коцюбинського, 2-а; ) 122967,00 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 184473,00 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

7. Місцевому господарському суду видати відповідні накази.

8. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів відповідно до ст.ст. 286 - 289 ГПК України.

9. Матеріали справи №907/801/20 повернути Господарському суду Закарпатської області.

Повний текст постанови складено та підписано 25. 07.2024 року.

Головуючий суддя І.Б. Малех

Суддя В.М. Гриців

Суддя І.Ю. Панова