УХВАЛА

м. Київ

25.07.2024Справа № 910/25118/15
Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., дослідивши у нарадчій кімнаті без повідомлення сторін клопотання (вх. №07-11/67169/24 від 23.07.2024) Житлово-будівельного кооперативу «Індикатор-13» про застосування наслідків закінчення виконавчого провадження у справі №910/25118/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київенерго-борг" до Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор-13" про стягнення 1 086 616,68 грн

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/25118/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київенерго-борг" до Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор-13" про стягнення 1 086 616,68 грн на стадії підготовчого провадження.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Постановою Верховного Суду від 10.04.2024 касаційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Індикатор-13» задоволено частково, постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2023 у справі № 910/25118/15 в частині задоволення позовних вимог про стягнення з Житлово-будівельного кооперативу «Індикатор-13» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київенерго-борг» 574 276,54 грн скасовано, а справу № 910/25118/15 у цій частині передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.06.2024 прийнято справу №910/25118/15 до свого провадження та призначено підготовче засідання 04.07.2024.

У підготовчому засіданні 04.07.24 судом на підставі ч.5 ст.183 ГПК України оголошено перерву до 23.07.2024.

Крім того, у підготовчому засіданні 04.07.2024 роз`яснено відповідачу, що заява про поворот виконання рішення буде розглянута в порядку ст. 238 ГПК України.

У підготовчому засіданні 23.07.2024 суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначив справу №910/25118/15 до судового розгляду по суті.

23.07.2024 до суду від відповідача надійшло клопотання про застосування наслідків закінчення виконавчого провадження. Відповідно до клопотання відповідач просив суд: «застосувати передбачені ст. 40 Закону №1404-VIII «Про виконавче провадження» наслідки закінчення виконавчого провадження; на підставі ч. 2, 7 ст. 27, ч. 3 ст. 45 Закону №1404-VIII повернути боржнику кошти, стягнуті як винагорода приватного виконавця, та інші кошти (витрати) виконавчого провадження (ст.42 Закону №1404-VIII).»

Вимоги клопотання мотивовані:

виконавче провадження ВП N9 НОМЕР_1 закінчено постановою від 12.04.2024, у зв`язку з чим до суду боржником подано заяву про поворот виконання;

(2) на даний час заяву про поворот виконання рішення суду з її забезпеченням судом у встановлені строки не розглянуто. За наслідками її вирішення судом боржнику має бути повернуте безпідставно стягнуте з нього на користь стягувана;

(3) витрати виконавчого провадження, винагорода приватного виконавця не є коштами, які стягувачем отримані, а тому не можуть бути ним повернуті. Оскільки одночасно відпала підстава для стягнення вказаних винагороди і витрат, вони підлягають поверненню тим, на чию користь були стягнені.

Таким чином, клопотання стосується питання стягнення виконавчого збору/постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди/витрат виконавчого провадження по виконавчому провадженню № НОМЕР_1.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VІІІ), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону № 1404-VІІІ рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Поряд із цим, частиною другою цієї статті передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З наведених норм права вбачається, що Законом встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, можна зробити висновок, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, утому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18), від 06.06.2018 у справі № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18), від 20.09.2018 у справі № 821/872/17 (провадження № 11-734апп18), від 17.10.2018 у справі № 826/5195/17 (провадження № 11-801апп18), від 16.01.2019 у справі № 279/3458/17-ц (провадження № 14-543цс18), від 09.10.2019 у справі № 758/201/17 (провадження № 14-468цс19), від 18.12.2019 у справі № 759/15553/14-ц (провадження № 14-579цс19) та інших.

Таким чином клопотання відповідача яке стосується витрат виконавчого провадження не належить до юрисдикції господарського суду.

За змістом п. 3 ч. 5 ст. 13 ГПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 232 ГПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Керуючись статтями 13, 42, 232, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Роз`яснити ЖБК «Індикатор-13», що розгляд клопотання про застосування наслідків закінчення виконавчого провадження, повернення коштів, стягнутих як винагорода приватного виконавця, та інших витрат виконавчого провадження віднесено до юрисдикції адміністративного суду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набрала законної сили 25.07.2024 та не підлягає оскарженню.

Повне судове рішення складено 25.07.2024

Суддя Ігор Курдельчук