ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2024 року м.Дніпро Справа № 908/1966/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач)

суддів: Іванова О.Г., Паруснікова Ю.Б.,

секретар судового засідання: Зелецький Р.Р.

представники сторін:

від скаржника: Гриценко В.С., представник АТНаціональна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом;

позивач та державний виконавець у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом на ухвалу господарського суду Запорізької області від 20.03.2024 року у справі №908/1966/22 (у складі колегії суддів: головуючий суддя: Проскуряков К.В., суддів: Боєвої О.С., Горохова І.С.)

за скаргою Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Депертаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна С.В. у справі

за позовом Приватного підприємства ЕНХОЛ (вул. Комунальна, буд. 15, м. Енергодар, Запорізька область, 71504, ідентифікаційний код юридичної особи 04860128)

до відповідача Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ, 01032, ідентифікаційний код юридичної особи 24584661) в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція (вул. Промислова, буд. 133, м. Енергодар, Запорізька область, ),-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 20.03.2024 року у справі №908/1966/22 (у складі колегії суддів: головуючий суддя Проскуряков К.В., судді: Боєва О.С., Горохов І.С.) відмовлено у задоволенні скарги Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Запорізька атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від 20.02.2024 року на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна Сергія Володимировича по справі № 908/1966/22 у виконавчому провадженні №73754770.

Ухвала мотивована тим, що судом не встановлено порушення прав боржника (заявника) державним виконавцем, яким було виведено виконавче провадження № 73754770 зі зведеного виконавчого провадження № 36363275 та вчинено всі відповідні дії для виконання судового наказу № 908/1966/252, що виданий 26.12.2023 року господарським судом Запорізької області.

Також суд врахував, що згідно ч. 3 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Суд також зазначив, що вимоги поданої скарги, які не поєднані з вимогами про скасування винесених в межах виконавчого провадження процесуальних документів (постанов), самі по собі не тягнуть відновлення можливих порушених прав скаржника як учасника виконавчого провадження та не відновлять будь-яке право скаржника, який є боржником у виконавчому провадженні №73754770, а тому є неналежним способом захисту.

Не погодившись з ухвалою суду, Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Запорізька атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" звернулась до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначав, що:

- судом першої інстанції не надана оцінка тому, що в даному судовому процесі предметом оскарження є постанова державного виконавця від 07.02.2024 року про виведення виконавчого провадження зі зведеного виконавчого провадження;

- судом не надана правова оцінка законності саме таких дій державного виконавця, а навпаки, наведено обґрунтування, чому посадова особа ДВС вживала процесуальні заходи у спосіб, який законодавством не передбачений.

Скаржник зазначає, що у державного виконавця були відсутні правові підстави для виведення виконавчого провадження №73754770 зі зведеного виконавчого провадження №36363275 і в подальшому вчинені незаконно дії по примусовому виконанню рішення суду в інтересах одного з боржників ПП "Енхол", чим порушено інтереси інших стягувачів.

Апелянт просить:

- задовольнити подану ним апеляційну скаргу;

- оскаржувану ухвалу скасувати;

- ухвалити нове рішення, яким задовольнити скаргу АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "ВП "Запорізька атомна електрична станція" АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна Сергія Володимировича у ВП №73754770;

- визнати неправомірними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна С, В. щодо винесення постанови від 07.02.2024 року про виведення виконавчого провадження №73754770 із зведеного виконавчого провадження №36363275; щодо винесення постанови від 12.02.2024 року у виконавчому провадженні №73754770 про арешт коштів боржника; щодо стягнення з АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в межах виконавчого провадження №73754770 коштів у розмірі 58 656 974,51 грн;

- судові витрати по справі покласти на позивача.

Відзив позивача та Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України до суду не надходив.

Відповідно до ч.3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 17.07.2024 року була присутня Гриценко В.С., представник АТНаціональна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом.

Позивач та державний виконавець у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Завданням органів державної виконавчої служби відповідно до ст. 3 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Частиною 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено обов`язок виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, як верховенство права, законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності ( ст. 2 Закону).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням господарського суду Запорізької області від 07.06.2023 року у справі № 908/1966/22 задоволено позовні вимоги Приватного підприємства "Енхол".

Стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" на користь Приватного підприємства "Енхол" основну заборгованість за договором № 75/217-20/48-121-01-20-10022 від 21.12.2020 року у розмірі 39 689 772,32 грн., 3 % річних на суму 1 714 387,29 грн., інфляційні втрати - 11 919 997,35 грн., судовий збір в розмірі 764 236,34 грн.

Стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" на користь Державного бюджету України судовий збір в розмірі 764 236,34 грн. (том 3 а.с.198-210).

26.12.2023 року на виконання вищевказаного рішенням судом видано відповідні накази (т.4 а.с.104-105).

09.01.2024 року державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №73754770 з виконання наказу господарського суду №908/1966/22 від 26.12.2023 року і в цей же день 09.01.2024 року прийнято постанову про приєднання виконавчого провадження №73754770 з примусового виконання наказу №908/1966/22, виданого 26.12.2023 року до зведеного виконавчого провадження № 36363275 про стягнення грошових коштів з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом".

Ухвалою суду від 29.01.2024 року у даній справі задоволено заяву Міністерства юстиції України № 3754770 від 22.01.2024 року про заміну сторони (боржника) у виконавчому провадженні № 73754770 по справі № 908/1966/22.

Замінено сторону у виконавчому провадженні №73754770 (боржника) - Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ, 01032; ) в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія " Енергоатом " (вул. Промислова, буд. 133, м. Енергодар, Запорізька область, 71503; ) по справі № 908/1966/23 на його правонаступника - Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ, 01032; ) в особі філії "Відокремлений підрозділ "Запорізька атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Промислова, буд. 133, м. Енергодар, Запорізька область, 71503; ) (т.5 а.с.32-33).

З матеріалів справи також встановлено судом, що 07.02.2024 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіним Сергієм Володимировичем у виконавчому провадженні №73754770 прийнято постанову про виведення виконавчого провадження №73754770 із зведеного виконавчого провадження №36363275 (т.5 а.с.76).

В обґрунтування постанови зазначено, що ухвалою господарського суду Запорізької області від 29.01.2024 року у справі №908/1966/22 задоволено заяву Міністерства юстиції України № 3754770 від 22.01.2024 року про заміну сторони (боржника) у виконавчому провадженні № 73754770 по справі № 908/1966/22.

При цьому державний виконавець послався на положення ст.30 Закону України "Про виконавче провадження".

В подальшому, 12.02.2024 року у виконавчому провадженні № 73754770 постановою державного виконавця накладено арешт на грошові кошти боржника (т.5 а.с.77) та за наявними у справі платіжними дорученнями заборгованість стягнута на користь Приватного підприємства "Енхол" (т.5 а.с.78 зворот).

На підставі ч.9 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із фактичним виконанням рішення суду.

Вважаючи дії державного виконавця з прийняття постанови про виведення виконавчого провадження №73754770 із зведеного виконавчого провадження №36363275, накладення арешту на грошові кошти боржника та дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна С.В. по виконанню наказу суду у даній справі неправомірними, боржник - Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в поданій суду першої інстанції скарзі просив:

- визнати неправомірними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна С. В. щодо винесення постанови від 07.02.2024 року про виведення виконавчого провадження №73754770 із зведеного виконавчого провадження №36363275;

- визнати неправомірними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна С. В. щодо винесення постанови від 12.02.2024 року у виконавчому провадженні №73754770 про арешт коштів боржника;

- визнати неправомірними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна С. В. щодо стягнення з АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в межах виконавчого провадження №73754770 коштів у розмірі 58 656 974,51 грн.

В обґрунтування скарги заявник посилався на норми ст. 2, 30, ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", п. 8 Розділу VIII, п. 14, 16 Розділу IІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, ст.ст. 339-341 Господарського процесуального кодексу України.

Вказував, що згадані дії державного виконавця Мурихіна С.В. є неправомірними та свідчать про умисне вчинення державним виконавцем дій на користь одного стягувача - ПП "Енхол", порушення норм Закону, яким визначено порядок виконання судових рішень у зведеному виконавчому провадженні.

Щодо вказаних доводів колегія суддів зазначає наступне:

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист, яка охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року № 18-рп/2012).

Положеннями ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Приписами ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначені права та обов`язки виконавців, закріплена обов`язковість вимог виконавців.

Згідно ч.1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

На думку колегії суддів при розгляді апеляційної скарги апелянт не спростував висновок оскаржуваного рішення про те, що ним не було доведено суду порушення його прав боржника оскаржуваними діями державного виконавця Мурихіна С.В.

Стаття ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає особливості виконання кількох рішень у разі надходження на виконання кількох виконавчих документів щодо одного боржника. За частиною першою вказаної статті виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.

Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.

Дійсно, апелянт вірно зазначає, що приписи ст.30 Закону України "Про виконавче провадження", якою керувався державний виконавець при прийнятті постанови від 07.02.2024 року про виведення виконавчого провадження №73754770 із зведеного виконавчого провадження №36363275, не передбачають підстави виведення із зведеного виконавчого провадження окремого виконавчого провадження. За змістом вказаної норми слід керуватися єдиним критерієм у зведеному виконавчому провадженні боржником є одна і та ж особа.

Згідно п.п.16,17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року, за наявності підстав для закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа виконавчий документ виводиться із зведеного виконавчого провадження за постановою виконавця про виведення виконавчого документа зі зведеного виконавчого провадження.

За наявності обставин, передбачених статтею 34 Закону, виконавець виносить постанову про зупинення вчинення виконавчих дій, крім випадків, визначених Законом.

За наявності підстав для зупинення вчинення виконавчих дій з виконання одного виконавчого провадження, яке приєднано до зведеного виконавчого провадження, зведене виконавче провадження зупиняється лише в частині виконання цього виконавчого провадження.

Апелянт вірно зазначає, що у зв`язку із зверненням стягувача до суду з заявою про заміну сторони боржника її правонаступником, у державного виконавця були підстави для зупинення вчинення виконавчих дій у зведеному виконавчому провадженні в частині виконання наказу господарського суду у даній справі, як то передбачено п.п.16,17 Інструкції з організації примусового виконання рішень та ст.34 Закону України "Про виконавче провадження".

Між тим, згідно наданих державним виконавцем Мурихіним С.В. суду першої інстанції письмових пояснень, він керувався тими обставинами, що у виконавчому провадженні з виконання наказу господарського суду у даній справі №73754770 ухвалою господарського суду Запорізької області від 29.01.2024 року здійснено заміну боржника. У зведеному виконавчому провадженні боржник Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", а у виконавчому провадженні №73754770 боржник Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом".

Колегія суддів вважає таку правову позицію державного виконавця помилковою, оскільки відповідно до ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Є встановленим, що на час звернення скаржника до господарського суду наказ на виконання рішення у даній справі повністю виконаний.

З цього приводу суд першої інстанції вірно зазначив, що можливе задоволення скарги, яка розглядається у даній справі, не відновить будь-яке право скаржника, який є боржником у виконавчому провадженні №73754770.

Як вказано вище, приписи ст. 339 Господарського процесуального кодексу України передбачають право сторони виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо ця сторона вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06. 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11.09.2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30.01. 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 04.06.2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18).

Крім того, засіб юридичного захисту має бути ефективним як за законом, так і на практиці.

У рішенні у справі Дорани проти Ірландії від 31.07.2003 року Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття ефективний засіб передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту.

Тому, посилання скаржника на те, що суд необґрунтовано відмовив в задоволенні його скарги на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна С. В. щодо винесення постанови від 07.02.2024 року про виведення виконавчого провадження №73754770 із зведеного виконавчого провадження №36363275 безпідставне, оскільки висновок суду щодо мотивів такої відмови апелянт не спростував.

Щодо інших вимог скарги слід зазначити наступне:

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

З матеріалів справи вбачається, що загальна сума боргу з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження становила 58 656 974, 51 грн.

На підставі ст. ст. 18, 48, 56 згаданого Закону державним виконавцем 12.02.2024 року у виконавчому провадженні №73754770 винесено постанову про арешт коштів боржника АТ "НАЕК "Енергоатом" в особі філії "ВП ЗАЕС" у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження - 58 656 974,51 грн.

Грошові кошти, стягнуті з боржника, зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби (ч. 1 ст. 47 Закону).

Розподіл стягнутих з боржника грошових сум здійснюється в порядку, визначеному 6 розділом Закону України "Про виконавче провадження" у визначеній черговості, в міру їх стягнення.

За результатами здійснення заходів примусового виконання, на депозитний рахунок відділу надійшли кошти для задоволення вимог стягувача, які відповідно до платіжної інструкції №73 від 13.02.2024 року перераховані ПП "Енхол".

Відповідно до ст.129 Конституції України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обов`язковість судового рішення є однією з основних конституційних засад судочинства.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Отже, скаржник не довів порушення саме його прав оскаржуваними діями державного виконавця.

Посилання апелянта на можливе порушення прав інших учасників - стягувачів за іншими виконавчими документами в межах зведеного виконавчого провадження, не підтверджуються матеріалами справи, а за приписами ст. 339 Господарського процесуального кодексу України інші сторони виконавчого провадження мають право самостійно звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. При цьому, один учасник виконавчого провадження не наділений Кодексом правом звернення до суду за захистом прав інших учасників (сторін) виконавчого провадження.

Крім того, вимоги скарги щодо визнання неправомірними дій державного виконавця, які не поєднані з вимогами щодо скасування винесених ним в межах виконавчого провадження процесуальних документів (постанов), самі по собі не тягнуть відновлення можливих порушених прав скаржника як учасника виконавчого провадження та не відновлять будь-яке право скаржника, який є боржником у виконавчому провадженні №73754770, а тому не є належним способом захисту.

Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 № З-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

В даному випадку задоволення вимог скаржника до відновлення його прав не призведе.

Під час розгляду апеляційної скарги апелянт акцентував увагу, що ним оскаржується неправомірність дій державного виконавця саме щодо винесення постанови в межах зведеного виконавчого провадження про виведення з цього провадження окремого виконавчого провадження з виконання наказу суду у даній справі.

На ці обставини суд першої інстанції також звернув увагу, вірно вказавши, що господарський суд Запорізької області наділений повноваженнями щодо розгляду скарги за ст. 339 Господарського процесуального кодексу України виключно в межах виконавчого провадження №73754770.

Оцінка правомірності дій державного виконавця в межах зведеного виконавчого провадження №36363275 мала б здійснюватися відповідним адміністративним судом за правилами адміністративного судочинства.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги, правильність висновків суду першої інстанції.

За викладеного вимоги апелянта не підлягають задоволенню. Оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України суд, - ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 20.03.2024 року у справі №908/1966/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 29.07.2024 року.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя О.Г. Іванов

Суддя Ю.Б. Парусніков