РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.07.2024Справа № 910/2116/21 (910/17883/23)

За позовом Приватного акціонерного товариства «Укртранс» (ідентифікаційний код: 22890514) в особі ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Беркута Максима Сергійовича

до ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1 )

ОСОБА_2 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2 )

третя особа ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 )

про визнання правочину недійсним та витребування майна з незаконного володіння

у межах справи № 910/2116/21

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН»

(ідентифікаційний код: 42567894)

до Приватного акціонерного товариства Автомобільна компанія «Укртранс» (ідентифікаційний код: 22890514)

про банкрутство

Суддя Омельченко Л.В.

За участю секретаря Олійника Б.М.

Особи, присутні у судовому засіданні:

Позивач - адвокат Мурга О.Г. (ордер серії АІ № 1634529 від 12.07.2024);

Відповідач - 1- Радзивіл І.О. ;

Відповідач - 2 - не з`явився;

Третя особа - адвокат Поліщук Р.М. (ордер серії АА № 146917 від 15.07.2024)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У листопаді 2023 року позивач Приватне акціонерне товариство «Укртранс» (ідентифікаційний код: 22890514) в особі ліквідатора арбітражного керуючого Беркута Максима Сергійовича звернувся з позовом до ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) про визнання правочину недійсним, в якому просив суд:

- визнати недійсним Договір про інвестування будівництва житла № 18-інв12 від 02.02.2012;

- витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12 вересня 2003 року між Відкритим акціонерним товариством «Автомобільна компанія «Укртранс» та Печерською районною у м. Києві державною адміністрацією укладено Договір № 315 участі в будівництві житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним гаражем на АДРЕСА_2 . Сертифікатом серії КВ № 0 від 06.04.2012 Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві засвідчила відповідність закінченого будівництвом об`єкта: Будівництво житлового будинку на перетині АДРЕСА_2 (загальна площа квартир - 25 022,2 кв. м, житлова площа квартир - 12 865,4 кв. м, кількість квартир -192 квартири, кількість поверхів - 25 поверхів, площа вбудованих, вбудовано-прибудованих та прибудованих приміщень - 3339,7 кв. м, офісні приміщення, площа 1 та 2 рівнів підвалів (паркінгів) - 6509,1 кв. м) проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, та підтвердила його готовність до експлуатації. ПрАТ «Автомобільна компанія «Укртранс», як генеральний інвестор, після виконання умов Договору № 315 набуло майнові права, зокрема, на квартиру АДРЕСА_3 і після завершення будівництва об`єкта нерухомості та прийняття його до експлуатації майнові права на зазначену квартиру трансформуються у право власності.

Позивач стверджує, що відповідно до інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, стало відомо про незаконне вибуття з володіння ПрАТ Автомобільна компанія «Укртранс» зазначеної квартири, а саме: 04.11.2019 відбулася реєстрація права власності на квартиру за ОСОБА_2 . Зазначена реєстрація відбулася на підставі договору про інвестування будівництва житла № 18-інв12, від 02.02.2012 (надалі-Договір № 18-інв12).

Крім того, позивач звертає увагу суду, що зі змісту Договору № 18-інв12 про інвестування будівництва житла від 02.02.2012 та додаткових угод, які є його невід`ємною частиною, зокрема, розділу 2 зазначеного вище договору, вбачається, що сторони визначили загальну суму інвестицій у розмірі 1 902 051,50 грн, яка вноситься інвестором відповідно до графіку з кінцем терміном до 15.05.2014 на розрахунковий рахунок виконавця, а саме: р/р НОМЕР_4 в АКБ «Київ» МФО 322498. Відповідно до виписки по вищевказаному рахунку кошти від ОСОБА_2 на виконання договору за період з 02.02.2012 по 02.07.2015 не надходили. Так, Договір № 18-інв12 ОСОБА_2 не було виконано, оскільки не було сплачено коштів, передбачених розділом 2 Договору.

При цьому, позивач стверджує, що сторонами за інвестиційним договором не дотримано встановленого ч. 3 ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» (в редакції, чинній станом на 02.02.2012) порядку інвестування та фінансування, зокрема, шляхом створення фондів фінансування будівництва, фондів операцій з нерухомістю, інститутів спільного інвестування або шляхом емісії цільових облігацій, що свідчить про недотримання сторонами норм законодавства України, що регулює спірні відносини та с спеціальним нормативним актом в галузі інвестиційної діяльності.

На момент укладання оспорюваного правочину законодавством було заборонено залучення коштів фізичних та юридичних осіб на будівництво житла безпосередньо будівельними організаціями та передбачено, що зазначені дії можуть здійснюватися виключно через фінансові установи за наявності дозволу на здійснення фінансової діяльності.

Оскільки спірний Договір № 18-інв12 не передбачає визначеного частиною З статті 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» порядку інвестування та фінансування, що свідчить про його укладання всупереч вимогам закону, позивач вважає, що він має бути визнаний недійсним на підставі ст. ст. 203, 215 ЦК України.

Ухвалою суду від 04.01.2024 прийнято до розгляду у межах справи № 910/2116/21 про банкрутство Приватного акціонерного товариства Автомобільна компанія «Укртранс» (ідентифікаційний код: 22890514) позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Укртранс» (ідентифікаційний код: 22890514) в особі ліквідатора арбітражного керуючого Беркута Максима Сергійовича до ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) про визнання правочину недійсним; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; роз`яснено учасникам справи, що відповідно до частини 7 статті 252 Господарського процесуального кодексу України клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач може подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву; встановлено відповідачам строк - п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання до суду відзиву на позовну заяву, оформленого відповідно до вимог статті 165 Господарського процесуального кодексу України, а також всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову; забезпечити надіслання (надання) позивачу копії відзиву та доданих до нього документів одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду; попереджено відповідачів, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України. При цьому, якщо докази не можуть бути подані разом з відзивом з об`єктивних причин, відповідач повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (частини 3, 4 статті 80 Господарського процесуального кодексу України); встановлено позивачу строк - протягом 5-ти днів з дня отримання відзиву на позов (якщо такий буде поданий) - для подання суду: відповіді на відзив на позов в порядку статті 166 Господарського процесуального кодексу України, а також доказів направлення відповіді на відзив відповідачу; встановлено відповідачам строк - протягом 5-ти днів з дня отримання відповіді на відзив для подачі до суду (якщо такі будуть): заперечень на відповідь на відзив та доказів направлення заперечень на відповідь на відзив позивачу.

04.01.2024 від ОСОБА_3 надійшла заява про залучення його до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні Відповідачів.

Ухвалою суду від 22.01.2024 залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 ).

Між тим, 16.01.2024 від заявника - ліквідатора Приватного акціонерного товариства «Укртранс» - арбітражного керуючого Беркута Максима Сергійовича надійшло клопотання щодо розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 12.02.2024 клопотання ліквідатора Приватного акціонерного товариства «Укртранс» - арбітражного керуючого Беркута Максима Сергійовича про перехід до розгляду справи у загальному позовному провадженні задоволено; постановлено здійснити перехід до розгляду справи № 910/2116/21 ( 910/17883/23) за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання; підготовче судове засідання у справі призначено на 11.03.2024 о 12:45 год.; здійснено виклик у судове засідання учасників справи.

13.02.2024 від ОСОБА_3 надійшло клопотання про витребування оригіналів документів, копії яких долучені до позовної заяви, клопотання про зупинення провадження у справі та письмові пояснення щодо предмету спору.

11.03.2024 від позивача в особі ліквідатора банкрута надійшли заперечення на відповідь на відзив.

У судове засідання 11.03.2024 з`явились представник позивача ОСОБА_5 , представник відповідача-1 Радзивіл І.О. та третя особа ОСОБА_3 . Судом були оголошені клопотання, які надійшли до матеріалів справи, зокрема, заяву про застосування строків позовної давності, клопотання про зупинення провадження у справі, письмові пояснення та з`ясовано, що в матеріалах справи відсутні докази направлення цих клопотань відповідачу ОСОБА_2 . З огляду на викладене, судом було відкладено розгляд вказаних клопотань. У той же час, ОСОБА_3 підтримав подане ним клопотання про витребування доказів у справі, зокрема, просив суд витребувати у ПрАТ «АК «Укртранс» (ідентифікаційний код: 22890514) в особі ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Беркута Максима Сергійовича оригінали документів, копії яких додані до позовної заяви. Представник відповідача-1 Радзивіл І.О. підтримав подане клопотання, представник позивача ОСОБА_5 заперечував стосовно заявленого клопотання.

Ухвалою суду від 11.03.2024 відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 15.04.2024 о 14:15 год.; клопотання ОСОБА_3 про витребування доказів задоволено; постановлено витребувати у ПрАТ «АК «Укртранс» (ідентифікаційний код: 22890514) в особі ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Беркута Максима Сергійовича оригінали документів, копії яких додані до позовної заяви; викликано у судове засідання учасників справи.

15.04.2024 від ОСОБА_3 надійшли письмові пояснення до клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою суду від 15.04.2024 відкладено розгляд справи на 03.06.2024 о 14:30 год.; здійснено виклик у судове засідання учасників справи; копію ухвали направлено учасникам справи.

03.06.2024 від ОСОБА_3 надійшла заява про зміну прохальної частини клопотання про зупинення провадження у справі.

У судове засідання 03.06.2024 з`явився представник позивача ОСОБА_5 . Судом було оголошено клопотання третьої особи ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішення у справі № 910/2116/21-ц. Представник позивача ОСОБА_5 заперечував щодо поданого клопотання, вважав його безпідставним.

Ухвалою суду від 03.06.2024 у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі відмовлено; закрито підготовче провадження у справі; призначено розгляд справи по суті на 15.07.2024 о 13:00 год.; здійснено виклик у судове засідання учасників справи.

У судове засідання 15.07.2024 з`явились представник позивача ОСОБА_6 , представник відповідача - 1 Радзивіл І.О., представник третьої особи - Поліщук Р.М. Представник позивача ОСОБА_6 підтримав позовні вимоги, надав пояснення, просив суд позов задовольнити. Судом було постановлено запитання позивачу стосовно того, чим підтверджується його право власності на спірну квартиру, а також має він докази оплати за договором № 315, на що позивач відповів, що не готовий надати відповідні докази. Представник відповідача Радзивіл І.О. заперечував щодо позовних вимог у повному обсязі, зазначив, що право власності на квартиру було зареєстровано в законному порядку, на момент придбання квартири в реєстрі нерухомого майна не було жодних обтяжень та заборон, які б могли перешкоджати реєстрації права власності, надав суду інформаційну довідку про відсутність будь-яких обтяжень на спірну квартиру, просив суд у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, повно та всебічно дослідивши всі обставини справи, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності та взаємозв`язку,

ВСТАНОВИВ:

15.12.2003 між ВАТ Автомобільна компанія «Укртранс» та ТОВ «Центрінвестбуд 2000» було укладено Договір № 31 про інвестування будівництва житла. Відповідно до п. 1.1. Договору № 31 ТОВ «Центрінвестбуд-2000» зобов`язується здійснити інвестування будівництва житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним гаражем (місцями паркування машин) на земельній ділянці, що розташована по АДРЕСА_4 (з урахуванням всіх Додаткових угод до Договору № 31) (надалі - Будинок), а ВАТ Автомобільна компанія «Укртранс» зобов`язується здійснити капітальне будівництво Будинку своїми або залученими силами за власні або залучені кошти і надати ТОВ «Центрінвестбуд-2000» всі необхідні документи для оформлення у власність Об`єкту інвестування, визначеного п. 1.2. даного Договору, за умови виконання Інвестором інвестиційних зобов`язань за даним Договором у повному обсязі.

Пунктом 1.2. Договору № 31 встановлено, що об`єктом інвестування за цим договором є квартири, зокрема, і квартира АДРЕСА_5 (з урахуванням всіх Додаткових угод до Договору № 31).

15.11.2005 ВАТ Автомобільна компанія «Укртранс» та ТОВ «Центрінвестбуд-2000» було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 31, відповідно до якої було додано до Договору № 31 п. 3.2., викладено його в наступній редакції: «ТОВ «Центрінвестбуд 2000» має право здійснювати передачу своїх майнових прав і зобов`язань окремим договором третім особам відповідно до чинного законодавства».

Між тим, судом встановлено , що 27.12.2005 між ТОВ «Центрінвестбуд-2000», Акціонерним комерційним банком «Київ» та ОСОБА_7 було укладено Інвестиційний договір № 43.

У відповідності до п. п. 1.1.-1.4. Інвестиційного договору № 43 ОСОБА_7 за рахунок власних та/ або залучених грошових коштів здійснює інвестування будівництва квартири АДРЕСА_5 (з урахуванням всіх Додаткових угод до Інвестиційного договору № 43) з метою отримання права власності на квартиру після введення будинку в експлуатацію.

Як встановлено судом, свої зобов`язання перед ТОВ «Центрінвестбуд-2000» ОСОБА_7 виконав у повному обсязі, сплативши на користь ТОВ «Центрінвестбуд-2000» 1 005 941,00 грн, що вбачається з первинних бухгалтерських документів, довідки про інвестування загальної площі квартири.

19.11.2007 ВАТ Автомобільна компанія «Укртранс» передало ТОВ «Центрінвестбуд2000» майнові права на квартиру АДРЕСА_3 у відповідності до Акту.

У подальшому ОСОБА_7 відступив ОСОБА_3 (своєму сину) право вимоги за Інвестиційним договором № 43, уклавши Договір № 43-В/МП відступлення права вимоги від 09.09.2009.

Відповідно до п. 3.1. Договору № 43-В/МП право вимоги за Інвестиційним договором № 43 переходить в момент підписання Договору № 43-В/МП.

Отже, судом встановлено , що ОСОБА_3 набув майнові права на квартиру АДРЕСА_5 з урахуванням всіх Додаткових угод до Договору № 31.

15.04.2013 квартиру АДРЕСА_3 було передано ТОВ «Центрінвестбуд-2000» ОСОБА_3 згідно Акту прийому-передачі. 15.04.2013 ТОВ «Центрінвестбуд-2000» БТІ було надано Довідку № 37 про виконання умов Інвестиційного договору.

Крім того, судом встановлено, що 08.02.2020 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено Договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального кругу Кондрою Людмилою Вікторівною, реєстраційний номер № 236. Згідно умов зазначеного Договору ОСОБА_1 набув право власності на нерухоме майно, а саме: на квартиру за адресою: АДРЕСА_6 .

На момент укладення вищезазначеного договору купівлі-продажу жодних обтяжень та заборон щодо спірного нерухомого майна не було, що перевірено нотаріусом при вчиненні реєстраційних дій та не оспорено в судовому порядку.

Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Положеннями ч. 2 ст. 328 ЦК України встановлюється презумпція правомірності набуття права власності, котра означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не встановлено в судовому порядку або незаконність набуття права власності прямо не випливає із закону.

Отже, факт неправомірності набуття права власності, якщо це не випливає із закону, підлягає доказуванню, а правомірність набуття права власності включає в себе законність і добросовісність такого набуття. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Переданням майна вважається вручення його набувачеві, зокрема, на об`єкти нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації. Право власності у набувача за договором відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України виникає з дня державної реєстрації (ст. 182 ЦК України), а не в момент фактичного передання майна або в будь-який інший момент, визначений угодою сторін.

Водночас, за приписами ч.1 ст.215 ЦК, підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст.203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, установлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю

Як було встановлено судом, ОСОБА_3 набув майнові права на квартиру АДРЕСА_5 з урахуванням всіх Додаткових угод до Договору № 31. 15.04.2013 квартиру АДРЕСА_3 було передано ТОВ «Центрінвестбуд-2000» ОСОБА_3 згідно Акту прийому-передачі. 15.04.2013 ТОВ «Центрінвестбуд-2000» БТІ було надано Довідку № 37 про виконання умов Інвестиційного договору.

Крім того, судом встановлено, що на момент укладення Договору купівлі-продажу № 238 від 08.02.2020 продавець - ОСОБА_2 володів нерухомим майном на законних підставах, його право власності було зареєстровано в державному реєстрі речових прав з 04.11.2019 та жодних арештів, або інших заборон на відчуження продавцем нерухомого майна не було.

У свою чергу, позивачем не доведено факту належності спірної квартири ПрАТ «Укртранс», не надано суду належних доказів на підтвердження зазначених обставин, як і не наведено підстав для визнання недійсним Договору про інвестування будівництва житла № 18-інв12 від 02.02.2012 у відповідності до норм чинного законодавства.

У відповідності до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на встановлені вище обставини, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів позивача та наявність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи, позиція суду ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006).

Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення формулювання рішень.

Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Враховуючи приписи частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на позивача.

Керуючись ст.ст. 240-241, 256 ГПК України, суд

ВИРІШИВ :

1. У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Укртранс» в особі ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Беркута Максима Сергійовича до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним Договору про інвестування будівництва житла № 18-інв12 від 02.02.2012 та витребування з незаконного володіння нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи протягом двадцяти днів з дня його проголошення до або через відповідні суди. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст складено 23.07.2024.

Суддя Л.В. Омельченко