ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"29" липня 2024 р. Справа№ 925/100/15

Північний апеляційний господарський суд

суддя: Шапран В.В.

перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 05.07.2024

у справі №925/100/15 (суддя - Скиба Г.М.)

за заявою ініціюючих кредиторів:

1) Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк"

2) Публічного акціонерного товариства "Сбербанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сван"

про банкрутство юридичної особи,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 05.07.2024 у справі №925/100/15 продовжено установлений ухвалою суду від 07.07.2023 строк здійснення ліквідації боржника та подання суду ліквідатором банкрута відомостей щодо проведення ліквідаційної процедури за цей період - до 05.01.2025, зобов`язано ліквідатора надати суду до 01.10.2024 відомості про виконання передбачених заходів завершення ліквідаційної процедури та звіт про проведення ліквідаційної процедури.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, 15.07.2024 (в передбачений законодавством строк) через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, згідно якої просить:

- скасувати оскаржувану ухвалу суду;

- стягнути з Державного бюджету України на його користь судові витрати;

- винести і направити до Вищої ради правосуддя окрему ухвалу про перевірку діянь судді Господарського суду Черкаської області Скиби Г.М. на ознаки дисциплінарних проступків і вирішити питання про звільнення Скиби Г.М. з посади судді;

- винести і направити до Вищої ради правосуддя окрему ухвалу про перевірку діянь судді Господарського суду Черкаської області Скиби Г.М. на предмет наявності в його діях ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.07.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 05.07.2024 у справі №925/100/15 передано на розгляд колегії суддів: головуючий суддя - Шаптала Є.Ю., судді: Гончаров С.А., Тищенко О.В.

22.07.2024 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Шаптала Є.Ю., судді: Гончаров С.А., Тищенко О.В. було заявлено про самовідвід від розгляду справи №925/100/15, обґрунтовуючи його тим, що під час автоматизованого розподілу справи №925/100/15 не було враховано спеціалізацію суддів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2024 заяву колегії суддів у складі: головуючого судді - Шаптали Є.Ю., суддів: Гончарова С.А., Тищенко О.В. про самовідвід від розгляду справи №925/100/15 задоволено, матеріали справи передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою у відповідності до положень ст. 32 ГПК України.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 24.07.2024 апеляційну скаргу у справі №925/100/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, суддя-доповідач встановив, що наведена апеляційна скарга не відповідає вимогам Глави 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України з наступних підстав.

Так, статтею 258 ГПК України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2. ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено у Законі України "Про судовий збір".

Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до господарського суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду, заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду судовий збір справляється у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пп. 7 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

Згідно з Законом України "Про державний бюджет України на 2024 рік", розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2024 року складає 3028,00 грн.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" унормовано, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

З огляду на вищевикладені приписи Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що скаржником оскаржується ухвала місцевого господарського суду, апеляційна скарга подана в електронній формі, сума судового збору, яка повинна бути сплачена заявником за подання даної апеляційної скарги, становить 2422,40 грн (3028,00*0,8=2422,40).

Разом з цим, до апеляційної скарги ОСОБА_1 не додано жодних доказів сплати судового збору за її подання. Натомість скаржник порушив клопотання про зменшення суми судового збору до 1 грн, звільнення від сплати судового збору, відстрочення сплати судового збору в сумі 1 грн за подання апеляційної скарги.

Клопотання мотивоване тим, що розмір судового збору для відповідача є занадто обтяжливим та "непереборною перешкодою в доступі до правосуддя". На підтвердження своїх доводів скаржником долучено до апеляційної скарги відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за 2023 рік.

Розглянувши подане скаржником клопотання суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Статтею 8 Закону "Про судовий збір" передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у ч. 1 цієї статті.

У пункті 37 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №0940/2276/18 зроблено висновок про те, що з аналізу статті 8 Закону України "Про судовий збір" чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію "суд, враховуючи майновий стан сторони, може…", тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Суд зазначає, що положення статей ГПК України та Закону України "Про судовий збір" не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (пункт 44 рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2005 у справі "Княт проти Польщі" ("Kniat v. Poland"), заява №71731/01; пункти 63-64 рішення Європейського суду з прав людини від 26.07.2005 у справі "Єдамскі та Єдамска проти Польщі" ("Jedamski and Jedamska v. Poland"), заява №73547/01).

З урахуванням зазначених рішень Європейського суду з прав людини, Верховний Суд у постановах від 21.10.2022 у справі №905/1059/21 та від 30.11.2022 у справі №905/1060/21, зробив висновок, що скрутний майновий стан підтверджується відповідними доказами, які містять інформацію, у тому числі, щодо наявності/відсутності коштів (на банківських або депозитних рахунках), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів.

Крім того, Верховний Суд неодноразово вказував, що загальна сума отриманих доходів фізичною особою може бути підтверджена довідкою про доходи фізичної особи за попередній рік, виданою органом Державної податкової служби України, інформацією із Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та довідкою Пенсійного фонду України форми ОК-5 або ОК-7 (див. ухвали Верховного Суду від 24.01.2024 у справі №921/2/21(921/463/22), від 17.07.2023 у справі №757/14112/20-ц, від 03.05.2022 у справі №914/1147/20, від 10.11.2021 у справі №922/1429/19, від 06.06.2021 у справі №922/1775/19 та інші).

На підтвердження свого фінансового становища ОСОБА_1 надано відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку за період з 1 кварталу 2023 року по 2 квартал 2024 року. При цьому, скаржником не надано: довідки про доходи фізичної особи за попередній рік (2023) виданою органом Державної податкової служби України, довідки Пенсійного фонду України форми ОК-5 або ОК-7; документів щодо наявності банківських рахунків із зазначенням коштів на них, тощо.

Водночас суд звертає увагу на те, що надані скаржником відомості про відсутність у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків інформації стосовно його доходів у період часу з лютого 2023 року по 4 квартал 2023 року (дохід за січень 2023 року складав 136,18 грн) свідчать саме про відсутність такої інформації у відповідному реєстрі, а не про відсутність доходів у ОСОБА_1 за цей період.

За наведеного, оцінивши доводи ОСОБА_1 , наведені в обґрунтування клопотання про зменшення суми судового збору до 1 грн, звільнення від сплати судового збору, відстрочення сплати судового збору в сумі 1 грн за подання апеляційної скарги та докази додані до нього, з огляду на відсутність інших документів, які б свідчили, що розмір судового збору перевищує 5% розміру річного доходу скаржника за попередній календарний рік, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні даного клопотання, оскільки скаржником не вжито всіх можливих заходів задля доведення відсутності реального доходу.

Поряд з цим суд апеляційної інстанції зауважує, що судовий збір сам по собі не обмежує право особи на справедливий суд.

Так, у пунктах 59-61 рішення від 19.06.2001 у справі «Kreuz v. Poland» (заява № 28249/95) ЄСПЛ зазначив, що він ніколи не виключав можливості того, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду.

Більше того, Суд вважає, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Відповідно Суд постановляє, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону України «Про судовий збір» платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України.

Отже, за загальним правилом судовий збір за подання апеляційних та касаційних скарг сплачується будь-якою особою, яка подає відповідну скаргу. Тобто за загальним правилом особи, які подають апеляційну та касаційну скарги (як позивачі, так і відповідачі), мають рівні обов`язки щодо сплати судового збору за подання таких скарг.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 не надав документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до Закону, апеляційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених п. 2. ч. 3 ст. 258 ГПК України.

Крім того відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 258 ГПК України в апеляційній скарзі має бути зазначено, у чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо);

Проте, з аналізу апеляційної скарги встановлено, що скаржником не зазначено у чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість оскаржуваної ухвали.

Північний апеляційний господарський суд наголошує, що п. п. 2, 8, 9 ч. 3 ст. 2 ГПК України передбачено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

З урахуванням приписів ст. 42 ГПК України всі учасники справи мають однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків, а тому маючи намір добросовісної реалізації належного особі права на апеляційне оскарження судового рішення, скаржник повинен забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно форми та змісту апеляційної скарги для чого, особа, зацікавлена у її поданні, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Положеннями 43 ГПК України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасника справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом, упродовж визначених для цього строків.

Разом з тим, як встановлено судом, ОСОБА_1 звертаючись до суду з даною апеляційною скаргою не забезпечив неухильне виконання вимог процесуального закону, а саме, не надав доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі (не довів підстав для звільнення, відстрочення, розстрочення судового збору), а також не зазначив у чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість оскаржуваної ухвали.

Частиною 2 статті 260 ГПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

У свою чергу частина 1 статті 174 ГПК України містить положення, відповідно до якого суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 05.07.2024 у справі №925/100/15 підлягає залишенню без руху на основі вищезазначених приписів процесуального законодавства з підстав несплати судового збору за її подання у встановлених законом порядку та розмірі, а також з підстав не відображення у чому саме полягає незаконність і (або) необґрунтованість оскаржуваної ухвали.

При цьому, суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою (ч. 4 ст. 174 ГПК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 260 ГПК України питання про залишення апеляційної скарги без руху суддя-доповідач вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги. Питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Керуючись статтями 174, 234, 256, 258, 259, 260 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зменшення суми судового збору / звільнення від сплати судового збору / відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

2. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 05.07.2024 у справі №925/100/15 залишити без руху, надавши скаржникові строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.

3. Попередити ОСОБА_1 , що у випадку неусунення у встановлений термін недоліків, дана апеляційна скарга буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню скаржникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя В.В. Шапран