СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року м. Харків Справа №922/1130/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику сторін у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Харківської обласної прокуратури (вх.№1496Х/1) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 29.05.2024 року у справі №922/1130/23,

за позовом Богодухівської окружної прокуратури (62103, Харківська обл., м. Богодухів, пл. Свято-Духівська, 1),

в інтересах держави, в особі Богодухівської міської ради Харківської області (62103, Харківська обл., м.Богодухів, пл. Соборності, 2),

до 1. Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (61165, м. Харків, вул. Космічна, 21, 8-9 пов.),

2. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ),

3. Фермерського господарства «Сластін» (62002, Харківська обл., смт. Краснокутськ, пров. Чернещанський, 2),

про визнання наказу незаконним, визнання недійсним договору, скасування реєстрації та повернення ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

Керівник Богодухівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Богодухівської міської ради Харківської області (позивач) звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (перший відповідач), ОСОБА_1 (другий відповідач), Фермерського господарства «Сластін» (третій відповідач), в якій просить суд, з урахуванням заяви про зміну предмету позову:

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 07.03.2017 року №2997-СГ про надання в оренду земельних ділянок ОСОБА_1 ;

- визнати недійсним договір оренди землі від 18.12.2017 року, укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області та ОСОБА_1 , щодо оренди земельної ділянки площею 16,0000 га, кадастровий номер :02:002:0430;

- скасувати рішення про державну реєстрацію від 26.12.2017 року №38944861, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право оренди №24139693 від 19.12.2017 року про реєстрацію права оренди на земельну ділянку (кадастровий номер :02:002:0430) за ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Фермерське господарство «Сластін» повернути земельну ділянку (кадастровий номер :02:002:0430), площею 16,0000 га, вартістю 259376,17 грн, яка розташована за межами населених пунктів колишньої Дмитрівської сільської ради на території Богодухівського району державі в особі Богодухівської міської ради Харківської області.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що оскаржуваний наказ прийнято з порушенням вимог ст. 116, 118, 121, 123, 134 Земельного кодексу України, статей 7, 12 Закону України «Про фермерське господарство», оскільки ОСОБА_1 вже отримувала від Головного управління Держгеокадастру у Харківській області земельну ділянку для ведення фермерського господарства, а отже надання в оренду наступної земельної ділянки повинно було проведено за встановленою процедурою земельних торгів (аукціону).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 29.05.2024 року (повний текст складено 03.06.2024 року, суддя Аюпова Р.М.) задоволено клопотання (вх.№12450) другого відповідача про зупинення провадження у справі №922/1130/23.

Провадження по справі зупинено до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судових рішень у справі №925/1133/18 та оприлюдненні у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Харківська обласна прокуратура з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодилася та звернулася до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті ухвали норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить:

- скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 29.05.2024 року;

- справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції;

- судові витрати відшкодувати на користь Харківської обласної прокуратури за рахунок відповідачів;

- справу розглянути за участі представника Харківської обласної прокуратури;

- про дату, час та результати розгляду апеляційної скарги повідомити сторони та Харківську обласну прокуратуру.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції зроблено хибний висновок про наявність підстав для зупинення провадження у справі №922/1130/23.

Апелянт наполягає на тому, що правовідносини у справі №922/1130/23 не є подібними до правовідносин у справі №925/1133/18, а отже відсутні підстави для зупинення провадження у справі №922/1130/23.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.06.2024 року відкрито апеляційне провадження за скаргою Харківської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Харківської області від 29.05.2024 року у справі №922/1130/23. Встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, а також встановлено учасникам справи строк на протязі якого вони мають право подати до суду клопотання, заяви та документи в обґрунтування своїх вимог і заперечень по справі. При цьому, судом роз`яснено про можливість надання та звернення до суду засобами електронного зв`язку і порядок такого звернення. Враховуючи, що предметом апеляційного перегляду у даній справі є ухвала про зупинення провадження у справі, що передбачена п.12 ч.1 ст.255 Господарського процесуального кодексу України, судом попереджено учасників справи, що апеляційна скарга буде розглядатися за правилами ч.10 ст.270 та ч.2 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Витребувано з Господарського суду Харківської області матеріали справи (матеріали оскарження ухвали) №922/1130/23.

Ухвала суду про відкриття апеляційного провадження була направлена учасникам справи через підсистему Електронний суд до кабінету користувача і доставлена їм 25.06.2024 року.

Колегія суддів вважає, що судом апеляційної інстанції було вчинено всі належні та допустимі заходи направленні на повідомлення учасників справи про відкриття апеляційного провадження у даній справі і її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження.

Клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням не надійшло.

За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження, в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.

27.06.2024 року матеріали справи №922/1130/23 на вимогу надійшли до Східного апеляційного господарського суду.

Від учасників справи відзиви на апеляційну скаргу не надійшли.

Відповідно до ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи в суді першої інстанції - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 Господарського процесуального кодексу України, а також з урахуванням положень ч.2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм права при винесенні оскаржуваного рішення, а також проаналізувавши докази, котрі стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в обґрунтування своїх вимог та заперечень, колегія суддів апеляційної інстанції встановила наступне.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно з пунктом 11 частини 1 статті 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Згідно з постановою Верховного Суду від 29.03.2017 року у справі №444/2909/15-ц визначено поняття судових рішень в подібних правовідносинах, під якими Верховний Суд вказав розуміти такі рішення, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин. Так, Об`єднана Палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 27.03.2020 у справі №910/4450/19 зазначила, що подібність правовідносин в іншій аналогічній справі визначається за такими критеріями: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет).

Колегією суддів встановлено, що ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2023 року прийнято до розгляду справу №925/1133/18 за позовом заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури до Черкаської міської ради, ПП «Інвестиційно-будівельна компанія «Будгарант» про визнання незаконним і скасування рішення Черкаської міської ради та визнання недійсними змін до договору оренди землі, скерованому до суду внаслідок встановлених порушень вимог чинного земельного законодавства, яке полягало у зміні цільового призначення земельних ділянок, внесенні відповідних змін до договору оренди землі на підставі незаконного рішення органу місцевого самоврядування й без розробки землевпорядної документації.

Суб`єктом відповідного порушеного права у спірних правовідносинах є держава і територіальна громада м. Черкаси в особі Черкаської міської ради, а порушення її прав безпосередньо пов`язане з необхідністю оспорення законності рішення цього представницького органу місцевого самоврядування, який не має можливості ні самостійно, ні в судовому порядку оскаржити власні дії та ефективно захистити права територіальної громади, як суб`єкта порушеного права.

Враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду у справі №910/5201/19 від 20.07.2022 року про те, що в таких правовідносинах Держгеокадастр України не наділений, згідно з чинним законодавством повноваженнями на звернення в інтересах держави з позовом про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування для того, щоб цивільні права територіальної громади не залишились незахищеними, прокурор у справі №925/1133/18 звернувся до суду на захист інтересів держави як самостійний позивач, відповідно до приписів статті 23 Закону України «Про прокуратуру» та статті 53 Господарського процесуального кодексу України. Позаяк, Конституцією України передбачено окремий самостійний тип представництва - представництво прокурором інтересів держави в суді (sui generis).

Приймаючи справу до провадження, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про обґрунтованість мотивів, на підставі яких постановлено ухвалу Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 07.09.2023 року у даній справі №925/1133/18, а саме: «питання про наявність/відсутність підстав для представництва інтересів держави прокурором як самостійним позивачем у разі, коли один орган, уповноважений здійснювати функції держави в спірних правовідносинах, прокурор визначив одним з відповідачів, а інший компетентний (контролюючий) орган прокурор не зазначив як позивача, має характер виключної правової проблеми, яка з огляду на істотні розбіжності у судовій практиці судів різних інстанцій є підставою для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду» (пп. 34, 38 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2023 року у справі №925/1133/18).

Тобто, касаційний перегляд справи №925/1133/18 саме Великою Палатою Верховного Суду зумовлений необхідністю формування єдиної правозастосовчої практики щодо комплексного застосування норм матеріального та процесуального права (частини 3, 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» та частини 4, 5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України) у разі звернення прокурора до суду на захист інтересів держави як самостійного позивача.

Водночас, правовідносини у справі №925/1133/18 не є подібними до правовідносин у даній справі №922/1130/23, з огляду на таке.

Так, за обставинами справи №925/1133/18, що переглядалася Великою Палатою Верховного Суду, прокурором встановлено порушення інтересів держави й територіальної громади у сфері розпорядження та раціонального використання землі, яке полягало у зміні цільового призначення земельних ділянок та внесення відповідних змін до договору оренди землі на підставі незаконного рішення органу місцевого самоврядування й без розробки землевпорядної документації.

Тобто, безпосереднім предметом спірних правовідносин є визнання незаконним та скасування рішення Черкаської міської ради та визнання недійсними внесених на його підставі змін до договору оренди землі.

Натомість, у справі №922/1130/23 підставою для звернення прокурора до суду став факт порушення вимог законодавства при надані земельної ділянки для ведення фермерського господарства без проведення торгів (аукціону).

Прокурор у даних спірних правовідносинах звернувся до суду з позовними вимогами про визнання незаконним та скасування наказу, недійсним договору, скасування рішення про державну реєстрацію та повернення земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на порушенням вимог ст. 116, 118, 121, 123, 134 Земельного кодексу України, статей 7, 12 Закону України «Про фермерське господарство».

Отже має місце різні предмети та безпосередні об`єкти спорів у справі №925/1133/18 та у справі №922/1130/23; відмінне і матеріально-правове регулювання спірних правовідносин за нормами Земельного кодексу України.

Відмінним є і суб`єктний склад спірних правовідносин, а саме: у справі №925/1133/18 прокурор звернувся до суду на захист інтересів держави й територіальної громади міста Черкаси, відповідно до приписів статті 23 Закону України «Про прокуратуру» та статті 53 Господарського процесуального кодексу України, як самостійний позивач до Черкаської міської ради, яка власне і є порушником за викладеними у позові обставинами справи. При цьому, вказано про відсутність будь-яких інших уповноважених суб`єктів владних повноважень, до сфери яких входив би захист інтересів держави у даному спорі.

У той же час, у справі №922/1130/23 прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі уповноваженого суб`єкту владних повноважень - Богодухівської міської ради Харківської області.

Колегія суддів вважає, що правовідносини у справі №925/1133/18 не є подібними до правовідносин у справі №922/1130/23, оскільки вони різняться за усіма критеріями подібності: змістовним, об`єктами спорів та суб`єктним складом.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції вказав, що результат розгляду справи №922/1130/23 пов`язаний із результатом касаційного перегляду судових рішень у справі №925/1133/18 Великою Палатою Верховного Суду, однак не визначено в чому саме такий результат пов`язаний.

Як вже зазначалось на перегляді Великої Палати Верховного Суду у справі №925/1133/18 є питання про наявність/відсутність підстав для представництва інтересів держави прокурором як самостійним позивачем у разі, коли один орган, уповноважений здійснювати функції держави в спірних правовідносинах, прокурор визначив одним з відповідачів, а інший компетентний (контролюючий) орган прокурор не зазначив як позивача, має характер виключної правової проблеми, яка з огляду на істотні розбіжності у судовій практиці судів різних інстанцій є підставою для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Так, у справі №925/1133/18 за позовом заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури до Черкаської міської ради, Приватного підприємства «Інестиційно будівельна компанія «Будгарант» про визнання незаконним і скасування рішення Черкаської міської ради та визнання недійсними змін до договору оренди землі заступник керівника Черкаської місцевої прокуратури виступає як одноособовий, самостійний позивач.

Водночас, у справі №922/1130/23 керівник Богодухівської окружної прокуратури звернувся з позовною заявою саме в інтересах держави в особі Богодухівської міської ради Харківської області, не виступаючи при цьому у справі як самостійний позивач, а діючи в інтересах держави в особі відповідного суб`єкта владних повноважень.

Тобто покладена в основу виключна правова проблема у справі №925/1133/18 не відноситься до змісту правових відносин та предмету дослідження у справі №922/1130/23.

Колегія суддів вважає, що у даній справі суд першої інстанції не був позбавлений можливості розглянути позовні вимоги по суті, без зупинення провадження у справі і самостійно надати оцінку доказам.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу.

Не звернувши уваги на наведені обставини, господарський суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зупинення провадження у даній справі, оскільки правовідносини у справі №925/1133/18 не є подібними до правовідносин у справі №922/1130/23.

Згідно інформації з веб-сайту Єдиного державного реєстру судових рішень 11.06.2024 постановою Великої Палати Верховного Суду у справі №925/1133/18 касаційну скаргу заступника керівника Черкаської обласної прокуратури задоволено; постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.03.2021 року у справі №925/1133/18 скасовано; справу №925/1133/18 направлено до Північного апеляційного господарського суду для продовження розгляду.

Доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, судом апеляційної інстанції визнаються обґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010 року у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).

Згідно з п. 6 ч. 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 статті 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оцінюючи в сукупності усі матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги Харківської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Харківської області від 29.05.2024 року у справі №922/1130/23 та скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської обласної прокуратури задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 29.05.2024 року у справі №922/1130/23 скасувати.

Матеріали справи №922/1130/23 повернути до Господарського суду Харківської області для подальшого розгляду.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя В.В. Россолов

Суддя О.І. Склярук