УХВАЛА

17 липня 2024 року

м. Київ

cправа № 924/1279/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратової І. Д. - головуючої, суддів - Баранця О. М., Губенко Н. М.,

розглянув касаційну скаргу Волочиського районного споживчого товариства

на рішення Господарського суду Хмельницької області

(суддя - Заверуха С. В.)

від 26.02.2024

та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду

(головуючий - Маціщук А.В., судді - Василишин А.Р., Бучинська Г.Б.)

від 14.06.2024

у справі за позовом Фізичної особи-підприємця Коваль Лариси Василівни

до Волочиського районного споживчого товариства

про стягнення 111 040,71 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. У грудні 2023 року Фізична особа-підприємець Коваль Лариса Василівна (далі - позивачка) звернулася до Господарського суду Хмельницької області з позовом до Волочиського районного споживчого товариства (далі - відповідач, скаржник) про стягнення 72 015,38 грн безпідставно отриманих коштів, 32 656,41 грн інфляційних нарахувань, 6 368,92 грн - 3% річних.

2. Позов обґрунтовано тим, що позивачка не користувалась орендованим нею приміщенням площею 14,8 кв.м, це приміщення офіційно перебувало в оренді Бачкова І. П., який сплачував орендні платежі, натомість, отримання від Коваль Л.В. орендних платежів за цю кладову площею 14,8 кв.м відповідачем було безпідставним, оскільки йому було відомо, що таким приміщенням користується інша особа.

3. Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 26.02.2024, яке залишено без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.06.2024, позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивачки 57 240,00 грн безпідставно отриманих коштів, 25 956,30 грн інфляційних втрат, 5 062,21 грн 3 % річних та 2 684,00 грн відшкодування судового збору.

4. Суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погодився суд апеляційної інстанції, про відсутність істотного порушення позивачем (орендарем) умов договору, тому відсутні підстави для розірвання договору, що зазначено у рішенні Господарського суду Хмельницької області від 31.08.2022 у справі № 924/202/22, яким встановлені преюдиційні обставини щодо нікчемності додаткової угоди від 28.03.2019 до договору оренди приміщення, а також встановлено факт зайво сплачених підприємцем Коваль Л.В. коштів у сумі 57 240 грн за договором оренди приміщення від 16.03.2016, тому задовольнив позов стосовно безпідставно отриманих коштів у зазначеному розмірі.

5. 08.07.2024 відповідач подав до Верховного Суду через систему "Електронний суд" касаційну скаргу, в якій просить судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасувати та у задоволенні позову відмовити повністю.

6. Верховний Суд перевірив форму і зміст касаційної скарги та дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких мотивів.

7. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

8. Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 2 ГПК України, одним з основних засад (принципів) господарського судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження у визначених законом випадках.

9. Частина сьома статті 12 ГПК України визначає, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

10. Позов у зазначеній справі подано у 2023 році. При цьому, статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2023 встановлено у розмірі 2 684, 00 грн.

11. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

12. Згідно з пунктом 1 частини п`ятої статті 12 ГПК України справа, що розглядається, є малозначною, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (100 х 2 684,00 грн = 268 400,00 грн).

13. Так, відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 цього Кодексу, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

14. Скаржник у касаційній скарзі визначає підставами касаційного оскарження пункти 1 та 4 частини другої статті 287 ГПК України та зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми статті 1212 ЦК України та статті 75 ГПК України, не застосували норми статті 216 ЦК України, не в повній мірі дослідили всі обставини справи, що призвело до порушення норм процесуального права, та не врахували висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 31.01.2024 у справі № 640/17086/18.

15. Натомість, Суд звертає увагу, що норма пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України передбачає виключні випадки, за умови доведення скаржником їх наявності, посиланням на відповідні обставини, судове рішення у малозначних справах може бути предметом касаційного оскарження.

16. Скаржник у касаційній скарзі не зазначає жодних обґрунтувань, які могли б бути визнані такими, що підпадають під дію підпунктів "а" - "г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України.

17. Верховний Суд вивчив та проаналізував зміст оскаржуваних судових рішень, а також матеріали поданої касаційної скарги, не вбачає підстав для прийняття до розгляду касаційної скарги, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК, тому дійшов висновку, що скаржник не дотримав умову допуску справи до касаційного оскарження, у якій предметом позову є стягнення 111 040,71 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

18. При цьому, Верховний Суд звертає увагу, що учасники судового процесу повинні розуміти, що визначені пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки є винятком із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип "правової визначеності" буде порушено.

19. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

20. Зважаючи на те, що скаржник не зазначив підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою відповідача згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись нормами статті 234, пункту 2 частини третьої статті 287, пункту 1 частини першої статті 293 ГПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 924/1279/23 за касаційною скаргою Волочиського районного споживчого товариства на рішення Господарського суду Хмельницької області від 26.02.2024 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.06.2024.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуюча І. Кондратова

Судді О. Баранець

Н. Губенко