ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2024 р. Справа№ 910/14996/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шевчук С.Р.

суддів: Ходаківської І.П.

Демидової А.М.

за участю секретаря судового засідання: Бондар Л.В.

за участю представників учасників справи:

від позивача: Пікульська К.В.;

від відповідача: Іоніцой-Доценко О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укргазвидобування"

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 17.04.2024 (повний текст складено та підписано 24.04.2024) (суддя Нечая О.В.)

у справі №910/14996/23

за позовом Акціонерного товариства "Укргазвидобування"

до DS&F Future s.r.o.

про стягнення 128493,75 євро

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст додаткового рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Додатковим рішення Господарського суду міста Києва від 17.04.2024 у справі №910/14996/22 заяву DS&F Future s.r.o. про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/14996/22 задоволено частково. Стягнути з Акціонерного товариства "Укргазвидобування" на користь DS&F Future s.r.o. витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 40000,00 грн. В іншій частині заяви відмовлено.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходячи з предмету позову, характеру спірних правовідносин, складністю справи, обсягу та змісту наданих адвокатом послуг, з урахуванням заперечень позивача, а також беручи до уваги принципи диспозитивності та змагальності господарського судочинства, дійшов висновку про не обґрунтованість (не розумність) заявленого відповідачем розміру витрат на професійну правничу допомогу в сумі 102304,75 грн і його не співмірність зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, виконаних робіт, а тому на підставі статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, обмежив розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідача, що підлягають покладенню на позивача, до суми у розмірі 40000,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із вказаним додатковим рішенням, Акціонерне товариство "Укргазвидобування" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 17.04.2024 у справі № 910/14996/22 та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви DS&F Future s.r.o. про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач зазначає, що суд першої інстанції належним чином не дослідив та не врахував, що надані відповідачем документи на підтвердження понесених судових витрат є сумнівними, як вбачається з платіжної інструкції № 1 від 20.12.2023 року, остання нібито свідчить про перерахування гонорару АО «Авер Лекс» від DS&F Future s.r.o. у розмірі 2500 євро, однак, з аналізу копії платіжної інструкції вбачається, що 20.12.2023 року від платника АО«Авер Лекс» (код платника 38377541) перераховані кошти у розмірі 2500 євро на рахунок АО «Аверлекс» (код платника 38377541) з призначенням платежу «From DS&F Future s.r.o. NAM SNP. 13 81106 Bratislavа for invoice № 245», з огляду на це можна дійти висновку, що АО «Авер Лєкс» перерахувало кошти саме собі, відтак суд не може приймати цю платіжну інструкцію в якості доказу фактичного понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу.

При цьому, у апеляційній скарзі позивач наголошує на тому, що згідно правової позиції викладеної у додаткових постановах Верховного Суду від 22.03.2018 у справі № 910/9111/17, від 11.12.2018 у справі № 910/2170/18, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи. Тоді як, у даному випадку відповідач не надав доказів оплати, заявлених витрат, які б свідчили про реальність їх здійснення.

Окрім того, скаржник наголошує на тому, що з урахуванням всіх аспектів, та з огляду на предмет позову, характер спірних правовідносин, складністю справи, а також обсягу та змісту наданих адвокатом послуг, виходячи з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, покладена на позивача вартість судових витрат відповідача є значно завищеною та неспіврозмірною, витрати у сумі 40000,00 грн, є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у Господарському суді м. Києва, затраченим ним часом на надання таких послуг, з урахуванням критерію розумності розміру таких витрат, виходячи з конкретних обставин справи та обсягу наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді, а також те, що їх стягнення з позивача становить надмірний тягар для нього, що суперечить принципу розподілу таких витрат.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

14.05.2024 матеріали апеляційної скарги надійшли до Північного апеляційного господарського суду та згідно з протоколом передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 14.05.2024 передані колегії суддів у складі: Шевчук С.Р. - головуючий, Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укргазвидобування" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 17.04.2024 у справі №910/14996/22; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 24.06.2024; розгляд апеляційної скарги призначено на 26.06.2024.

У судовому засіданні 26.06.2024 суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання про продовження строк розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укргазвидобування" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 17.04.2024 у справі №910/14996/22 та про оголошення перерви у судовому засіданні до 24.07.2024.

Позиції учасників справи

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу проти апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укргазвидобування" заперечував і просив суд залишити її без задоволення, а оскаржуване додаткове рішення - без змін.

Явка представників учасників справи

У судове засідання 24.07.2024 з`явились представник позивача та відповідача.

У судовому засіданні представник позивача (скаржник) вимоги апеляційної скарги підтримав з викладених у ній підстав та просив апеляційну скаргу задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Акціонерне товариство "Укргазвидобування" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до DS&F Future s.r.o. (далі - відповідач) про стягнення 128493,75 євро, з яких 95786,25 євро пені та 32707,50 євро штрафу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.03.2024 у справі № 910/14996/22 в позові було відмовлено, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 74947,58 грн покладено на позивача.

02.04.2024 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, відповідно до якої відповідач просить стягнути з позивача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 102304,75 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.04.2024 розгляд заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/14996/22 було призначено на 17.04.2024.

16.04.2024 року представником позивача сформовано в системі "Електронний суд" клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, яке 17.04.2024 зареєстровано в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду".

У судове засідання 17.04.2024 з`явились представники сторін. Представник відповідача у судовому засіданні надав усні пояснення щодо заяви, просив її задовольнити, у свою чергу, представник позивача у судовому засіданні надав усні пояснення, проти задоволення заяви заперечував.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно з п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, як вбачається з матеріалів справи відповідач просив покласти на позивача витрати на правову допомогу у розмірі 102304,75 грн.

Частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляції, відповідач на підтвердження понесених витрат на правову допомогу було надано належним чином засвідчені копії договору про надання правничої допомоги № 342 від 14.12.2023 (далі - договір), додаткової угоди № 1 від 15.12.2023 до договору про надання правничої допомоги № 342 від 14.12.2023, інвойсу № 245 від 15.12.2023 на суму 2500,00 євро, рахунку на оплату № 245 від 15.12.2023 на суму 2500,00 євро, платіжної інструкції № 1 від 20.12.2023 на суму 2500,00 євро, акту надання послуг № 32 від 22.03.2024 на суму 2500,00 євро та звіту про виконані роботи за період з 15.12.2023 до 20.03.2024, ордер про надання правової (правничої) допомоги, серії АА №1421236 від 19.03.2024 та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, серії ХМ №000434 від 13.03.2024.

За умовами пункту 1.1 договору об`єднання бере на себе зобов`язання надати клієнтові на його запит на умовах, передбачених цим договором та додатковими угодами до нього, юридичну допомогу, а клієнт зобов`язується прийняти та оплатити надані послуг.

Відповідно до пункту 2.1 договору об`єднання за завданням (запитом доручення) клієнта та / або додатковою угодою до договору надає наступні послуги: представництво інтересів та захист клієнта у відносинах з усіма судовими і правоохоронними органами України, в т. ч. під час проведення слідчих дій; надання клієнту правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; представництво інтересів клієнта (або вказаних ним осіб), забезпечення захисту його (їхніх) прав, свобод та законних інтересів у кримінальному провадженні; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта (або показаних ним осіб), недопущення їх порушень, а також сприяння їх відновленню в разі порушення; надання клієнту правової допомоги під час розгляду державними органами усіх питань щодо нього, а також під час кримінальних проваджень, які стосуються клієнта; консультування клієнта або вказаних цим осіб з питань чинного законодавства, а також правозастосовної практики в усій чи письмовій формі; підготовка юридичних висновків з питань, що цікавлять клієнта, зокрема стосовно документів, які направляються клієнтом об`єднанню для юридичного аналізу; сторони можуть додатково обумовити надання об`єднання інших видів послуг, не передбачених договором.

Умовами пункту 4.1 договору сторони погодили, що надання об`єднанням послуг в межах договору може підтверджуватися на підставі: додаткових угод, що укладаються сторонами в межах договору чи за письмовими завданням (запитом, дорученням) клієнта.

За результатами надання юридичних послуг об`єднання надає клієнту акт приймання-передавання наданих послуг. В акті має бути вказаний обсяг послуг, наданих об`єднанням, та сума цих послуг. Об`єднання направляє клієнту акт у двох примірниках. Клієнт підписує, проставляє дату і провертає об`єднанню один примірник такого акту протягом 10 (десяти) робочих днів після одержання акту (згідно пункту 4.5 договору).

Згідно пункту 4.7 договору до акту передавання наданих послуг об`єднання додає звіт про надання за договором послуги (українською мовою та англійською мовою окремо) із зазначенням виду, предмету кожної окремої послуги (дії, складених документів, мета тощо), виконавця (статус залученого юриста об`єднання), витраченого часу на кожну послугу, ціна послуги та загальна вартість.

Відповідно до пункту 5.1 договору вартість послуг за цим договором визначається сторонами окремо в додатковій угоді або завданні (запиті, дорученні).

Оплата за договором здійснюється в українській гривні. Сторони можуть визначити фіксований розмір еквіваленту ціни послуг в іноземній валюті (пункт 5.2 та 5.3 договору).

За умовами пункту 5.4 договору загальний розмір гонорару за договором складає суму гонорарів, визначену у підписаних сторонами актах приймання-передавання наданих послуг за цим договором (за усіма додатковими угодами, завданнями (запитами, дорученнями) до договору).

Договір набирає чинності і вважається укладеним з моменту його підписання сторонами або уповноваженими представниками сторін та діє протягом до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором з дати його підписання сторонами.

Згідно з пункту 1 додаткової угоди № 1 від 15.12.2023 до договору про надання правничої допомоги № 342 від 14.12.2023 на підставі та на виконання положень цього договору DS&F Future s.r.o. (клієнт) доручає, а Адвокатське об`єднання "Авер Лєкс" (об`єднання) бере на себе зобов`язання надати правничу (правову) допомогу клієнту щодо представництва інтересів клієнта під час розгляду Господарським судом міста Києва справи № 910/14996/22 за позовом Акціонерного товариства "Укргазвидобування" до DS&F Future s.r.o. про стягнення 128 493,75 євро, що включає у себе наступний перелік послуг:

- підготовка та подання до Господарського суду міста Києва відзиву клієнта на позовну заяву Акціонерного товариства "Укргазвидобування" у справі № 910/14996/22 (пункту 1.1);

- підготовка та подання процесуальних документів у вищевказаній господарській справі, в тому числі, але не виключно, пояснень у справі, клопотання про відшкодування судових витрат, заяв та інших клопотань тощо (пункту 1.2);

- представництво інтересів клієнта у всіх судових засіданнях у рамках вищевказаної господарської справи у Господарському суді міста Києва (пункту 1.3);

- здійснення всіх процесуальних дій, необхідних для належного супроводу вказаної господарської справи у суді першої інстанції у відповідності до вимог Господарського процесуального кодексу України, в тому числі, але не виключно, ознайомлення з матеріалами справи, отримання копій судових рішень тощо (пункту 1.4).

У пунктах 3, 4 цієї додаткової угоди сторони погодили, що гонорар об`єднання за супроводження справи клієнта у Господарському суді міста Києва становить 2500,00 євро. Оплата послуг здійснюється в євро. Клієнт оплачує всю суму гонорару об`єднання, визначеного в пункті 3 цієї додаткової угоди, на підставі виставленого рахунку (в тому числі на умовах передоплати) протягом 3 робочих днів з дня отримання ним такого рахунку.

Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг № 32 від 22.03.2024 Адвокатським об`єднанням "Авер Лєкс" надано, а відповідачем прийнято правничу допомогу вартістю 2500,00 євро.

Колегіє суддів встановлено, що Іоніцой-Доценко Олег Павлович є адвокатом у розумінні Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», що підтверджується інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України). Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

В той же час, Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові №922/445/19 від 03.10.2019 зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Окрім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

Отже, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень ст. 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи та витрачений адвокатом час.

Cтягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу, як на тому зауважено Верховним Судом у постанові від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому, у вже згаданому рішенні Європейського суду з прав людини у справі "East/West Alliance Limited" проти України" суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Вирішуючи питання відповідача про компенсацію понесених витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до відзиву/заяви/клопотання документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

З аналізу приписів статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок позивач, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними саме в межах розглядуваної справи і розмір цих витрат є розумним та виправданим у співвідношенні зі справою, в межах якої ці витрати заявляються.

Як встановлено судом першої інстанції, Адвокатським об`єднанням "Авер Лєкс" було надано відповідачу послуги з підготовки клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, ознайомлення зі справою та підготовкою клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження, понесення яких, за висновком суду, спричинено виключно поведінкою відповідача, якому документи по справі були вручені компетентним органом Словацької Республіки ще 06.08.2023, що свідчить про те, що відповідач мав достатньо часу для реалізації процесуальних прав до первинного закриття підготовчого провадження.

У даному випадку колегія суддів погоджується з висновки суду першої інстанції, що доводи позивача з приводу необґрунтованого і надмірного витрачання часу для підготовки до судових засідань є слушними, оскільки з урахуванням складності справи та за умови подання заяв по суті справи і з процесуальних питань в письмові формі, місцевий господарський суд правомірно не визнав обґрунтованим витрачання майже 10 годин часу для підготовки до судових засідань 20.12.2023 та 24.01.2024.

Доводи апеляційної скарги, щодо неналежного дослідження та оцінки судом першої інстанції платіжної інструкції № 1 від 20.12.2023, спростовуються наведеними у оскаржуваному рішенні доводами.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду, що платіжну інструкцію № 1 від 20.12.2023, як доказ понесених судових витрат слід оцінювати критично, оскільки, як вірно встановив місцевий господарський суд відповідно до цієї платіжної інструкції Адвокатське об`єднання "Авер Лєкс" перерахувало кошти само собі, а тому суд не може прийняти цю платіжну інструкцію в якості доказу фактичного понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу.

В той же час, як вірно зауважив суд першої інстанції, судові витрати у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (подібні за змістом висновки викладені у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19).

Місцевий господарський суд цілком правомірно з урахуванням заперечень позивача, а також беручи до уваги принцип диспозитивності та змагальності господарського судочинства, дійшов висновку про не обґрунтованість (не розумність) заявленого відповідачем розміру витрат на професійну правничу допомогу в сумі 102304,75 грн і його не співмірність зі складністю справи та обсягу наданих адвокатом послуг, виконаних робіт, а тому на підставі статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, правомірно обмежив розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідача, що підлягають покладенню на позивача до суми 40000,00 грн.

Щодо посилань скаржника на правову позицію викладену у постановах Верховного Суду від 22.03.2018 у справі № 910/9111/17, від 11.12.2018 у справі № 910/2170/18, колегія суддів зазначає наступне.

Так, зі змісту наведених постанов вбачається, що необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Тоді як, у даному випадку відповідач не надав належних, допустимих та достовірних доказів оплати, заявлених витрат, які б свідчили про реальність їх здійснення, в контексті наведеного позивач просив відмовити у задоволенні заяви позивача.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими доводами скаржника, оскільки останні спростовуються наведеними місцевим господарським судом у додатковому рішенні висновками Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від від 03.10.2019 у справі №922/445/19, за яких, судові витрати у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Колегія суддів звертає увагу на те, що господарський процесуальний закон визначає процесуальні механізми забезпечення єдності судової практики, що полягають у використанні спеціальної процедури відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше постановлених рішеннях Верховного Суду. Логіка побудови й мета існування цих процесуальних механізмів указує на те, що з метою застосування норм права в подібних правовідносинах за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції необхідно виходити з того, що висновки, які містяться в судових рішеннях судової палати Касаційного господарського суду, мають перевагу над висновками колегії суддів, висновки Об`єднаної палати Касаційного господарського суду - над висновками палати чи колегії суддів цього суду, а висновки Великої Палати Верховного Суду - над висновками об`єднаної палати, судової палати й колегії суддів Касаційного господарського суду (постанови Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №911/1418/17, від 15.01.2020 у справі № 914/261/18, від 12.02.2020 у справі №916/2259/18, від 19.04.2023 у справі № 909/615/15).

У контексті наведеного, апеляційний господарський суд не приймає до уваги посилання скаржника на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах 22.03.2018 у справі № 910/9111/17, від 11.12.2018, адже останні не мають переваги над висновками Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19, які підлягають застосування під час вирішення спору.

Отже, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем у повній мірі не доведено неспівмірності вартості понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу та не надано доказів на спростування факту її надання у визначеному обсязі.

З урахуванням викладеного, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши докази, надані відповідачем на підтвердження понесення ним витрат на професійну правничу допомогу, їх обсягу, вартості, з урахуванням складності справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду, та вражає, що додаткове рішення прийнято на підставі та у відповідності до норм законодавства з урахуванням фактичних обставин справи, при цьому обмеження розміру витрат відповідача на професійну правничу допомогу у повній мірі відповідає критеріям співмірності та розумної необхідності таких витрат.

Відтак, з урахуванням відмови у задоволенні позову у даній справі, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про покладення на позивача витрат відповідача на професійну правничу допомогу в розмірі 40000,00 грн.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення від 18.07.2006), де зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У справі "Трофимчук проти України" Європейського суду з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

У даній справі скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до положень ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Нормою ст. 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладені обставини, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 17.04.2024 у справі № 910/14996/22 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування або зміни не вбачається.

За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укргазвидобування" відсутні.

Судові витрати

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги судові витрати за її розгляд відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укргазвидобування" залишити без задоволення.

2. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 17.04.2024 у справі №910/14996/22 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст складено та підписано 24.07.2024.

Головуючий суддя С.Р. Шевчук

Судді І.П. Ходаківська

А.М. Демидова