ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2024 року м.Дніпро Справа № 908/2475/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О.

суддів: Кощеєва І.М., Чус О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Рахімі Вахід Рахман на рішення Господарського суду Запорізької області від 13.10.2023 (повний текст складено та підписано 13.10.2023 суддя Мірошниченко М.В.) у справі №908/2475/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "СІГМА", м. Запоріжжя

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Рахімі Вахід Рахман, м.Запоріжжя

про стягнення 17 250,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 13.10.2023 у справі №908/2475/23 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "СІГМА".

Стягнуто з Фізичної особи - підприємця Рахімі Вахід Рахман на Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "СІГМА" відновну вартість втраченого обладнання у розмірі 15000,00 грн., неустойку у розмірі 2250,00 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, в порушення умов укладенного 25.03.2021р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок «СІГМА» (далі - дистриб`ютор) та Фізичною особою - підприємцем Рахімі Вахід Рахман (далі - торгова точка або ТТ) договору № UA_93_2917_923660 про експлуатацію обладнання (далі - договір), відповідач не повернув обладнання позивачу у встановлений у вимозі строк (до 19.06.2023) або доказів сплати його вартості. Заперечень проти позову відповідач також не надав. Вищенаведене є підставою для з відповідача згідно з умовами договору відновної вартості втраченого обладнання в загальній сумі 15 000,00 грн. та неустойки у розмірі 2250,00 грн.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаним рішенням, Фізичною особою - підприємцем Рахімі Вахід Рахман було подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 13.10.2023 у справі №908/2475/23 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "СІГМА".

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Згідно доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що ухвалу суду у справі №908/2475/23 від 14.08.2023 р. ФОП Рахімі В.Р. не отримував, а отже, не є ознайомлений, та взагалі не обізнаний, що в Господарському суді Запорізької області знаходилася справа за позовом ТОВ «Торговий будинок «СІГМА» до нього.

Апелянт стверджує, що посилання господарського суду Запорізької області у Рішенні на доставку вказаної Ухвали відповідачу 16.08.2023 до електронної скриньки не є беззаперечним доказом отримання Відповідачем процесуального документу, оскільки суд після виготовлення та підписання процесуального документа паралельно з порядком, визначеним процесуальним законодавством, надсилає електронні копії процесуального документа, скріплені електронним цифровим підписом судді (судді-доповідача, головуючого судді), електронною поштою на поштову скриньку учасника судового процесу, кримінального провадження, якщо такий учасник зареєстрований у Системі як користувач (пункт 1 розділу 4 Тимчасового регламенту).

На думку скаржника, суд першої інстанції був зобов`язаний надіслати судові рішення у паперовій формі рекомендованим листом або електронним листом на офіційну електронну адресу, зареєстровану в Системі, чого зроблено не було. Докази вручення оскаржуваного рішення особі в матеріалах справи відсутні. Крім того, доставка судового рішення електронним листом на особисту електронну пошту особи не є врученням такого рішення. Відповідне положення міститься у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 279/5407/20.

Скржник зазначає, що Відповідач у справі був позбавлений можливості надати відзив на позовну заяву у встановлений законодавством строк та розгляд справи проводився за наявним матеріалами. З оскаржуваним рішенням суду Відповідач не погоджується та вважає його таким, що прийняте на підставі неправильного встановлення обставин справи виходячи з наступного.

За доводами апелянта, у рішенні суду не встановлено, що вказані документи підписані представниками сторін та скріплені їх печатками без зауважень. Також, Позивачем не надано доказів того, що вказане Позивачем обладнання взагалі було передано за Актом прийому-передачі Відповідачу для експлуатації за певною адресою та не було передано Позивачу у встановлений у вимозі строк, а саме 19.06.2013, згідно письмової вимоги про повернення. Як і не надано підтвердження отримання Відповідачем вищевказаної вимоги.

На цій підставі, як зхазначає скаржник, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову.

ФОП Рахімі В.Р. заперечує той факт, що надані Позивачем до суду документи є допустимими та достовірним доказами на підтвердження порушення Відповідачем умов договору про експлуатацію обладнання.

Апелянт стверджує, що з його сторони відсутні будь-які порушення умов Договору, а надані Позивачем до суду документи не можуть бути прийняті у якості допустимих та достовірних доказів, оскільки господарські операції, відображені у цих документах, за участі ФОП Рахімі В.Р. не відбувалися.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Позивач не скористався своїм правом згідно ч.1 ст. 263 ГПК України та не надав суду відзив на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваної рішення суду першої інстанції.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.11.2023 року у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Дармін М.О. (доповідач), судді: Чус О.В., Кощеєв І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.11.2023 року відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи №908/2475/23. Доручено Господарському суду Запорізької області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи №908/2475/23.

20.11.2023 року матеріали справи №908/2475/23 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Також скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивовано тим, що повне рішення апелянтом отримано 24.10.2023, що підтверджується наданою до апеляційної скарги копією конверта.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.11.2023 задоволено клопотання Фізичної особи - підприємця Рахімі Вахід Рахман про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Запорізької області від 13.10.2023 року у справі №908/2475/23. Поновлено строк на апеляційне оскарження. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Рахімі Вахід Рахман на рішення Господарського суду Запорізької області від 13.10.2023 у справі №908/2475/23. Ухвалено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

З матеріалів справи свідчить, що ухвалою від 14.08.2023 Господарським судом Запорізької області відкрито провадження у справі № 908/2475/23, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Вказана ухвала від 14.08.2023 була надіслана на адресу відповідача засобами поштового зв`язку 15.08.2023. Вказану ухвалу повернуто на адресу суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

Також, в матеріалах справи міститься довідка про доставку електронного листа, якою підтверджується доставлення 16.08.2023 до електронної скриньки відповідачу на електронну адресу ухвали про відкриття провадження у справі (а.с.54), яку було спрямовано на поштову адресу апелянта: АДРЕСА_1 та на електронну адресу апелянта: , які відповідають інформації, наявній в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (Безкоштовний запит, а.с. 36).

Крім того, вказану поштову адресу також було зазначено представником відповідача у поданій до Центрального апеляційного господарського суду апеляційній скарзі.

Абзацом п`ятим пункту 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС передбачено, що особам, які не мають зареєстрованих "Електронних кабінетів", документи у передбачених цим пунктом випадках можуть надсилатися засобами підсистем ЄСІТС на адресу електронної пошти, вказану такими особами під час подання документів до суду.

Тобто, чинним процесуальним законодавством передбачено два способи належного повідомлення сторони - шляхом направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення та в електронній формі - через "Електронний кабінет", у тому числі шляхом направлення листа на офіційну електронну пошту засобами підсистем ЄСІТС у випадках, передбачених пунктом 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС.

З огляду на це суд, який комунікує з учасником справи з допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з "презумпції обізнаності": особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення, яке суд направив на електронну адресу позивача 16.08.2023.

Про хід розгляду справи відповідач міг дізнатись з офіційного веб-порталу Судової влади України "Єдиний державний реєстр судових рішень"://reyestr.court.gov.ua/. Названий веб-портал згідно з Законом України "Про доступ до судових рішень" № 3262-IV від 22.12.2005 є відкритим для безоплатного цілодобового користування.

Ухвалу про відкриття провадження у справі було оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень та забезпечено надання загального доступу 15.08.2023, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень (https://reyestr.court.gov.ua/Review/112800122).

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла вичновку, що судом першої інстанції було вжито необхідних та достатніх заходів для повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі № 908/2475/.

Вищенаведене спростовує доводи відповідача, наведені в апеляційній скарзі щодо необізнаності про розгляд даної справи, а саме «… Слід зазначити, що вищевказану Ухвалу суду у справі №908/2475/23 від 14.08.2023 р. ФОП Рахімі В.Р. не отримував, а отже, не є ознайомлений, та взагалі не обізнаний, що в Господарському суді Запорізької області знаходилася справа за позовом ТОВ «Торговий будинок «СІГМА» до нього.

Посилання ГС Запорізької області у Рішенні на доставку вказаної Ухвали відповідачу 16.08.2023 до електронної скриньки не є беззаперечним доказом отримання Відповідачем процесуального документу, оскільки суд після виготовлення та підписання процесуального документа паралельно з порядком, визначеним процесуальним законодавством, надсилає електронні копії процесуального документа, скріплені електронним цифровим підписом судді (судді-доповідача, головуючого судді), електронною поштою на поштову скриньку учасника судового процесу, кримінального провадження, якщо такий учасник зареєстрований у Системі як користувач (пункт 1 розділу 4 Тимчасового регламенту).

Згідно підпункту 1 пункту 2 розділу 1 Тимчасового регламенту електронна адреса - адреса електронної пошти, що складається з ідентифікатора, позначки "@" та доменного імені. При цьому ідентифікатором для юридичних осіб є ідентифікаційний код юридичної особи, для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - ідентифікаційний номер платника податків - фізичної особи (у разі відсутності ідентифікаційного номера - серія та номер паспорта громадянина). Доменним іменем є ім`я у домені "mail.gov.ua".

За таких обставин суд першої інстанції був зобов`язаний надіслати судові рішення у паперовій формі рекомендованим листом або електронним листом на офіційну електронну адресу, зареєстровану в Системі, чого зроблено не було. Докази вручення оскаржуваного рішення особі в матеріалах справи відсутні.

Крім того, доставка судового рішення електронним листом на особисту електронну пошту особи не є врученням такого рішення. Відповідне положення міститься у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 279/5407/20.

День належного вручення копії судового рішення може бути встановлений виключно з відповідної відмітки на поштовому повідомленні, або розписки про отримання копії судового рішення. На цьому наголосив Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у справі № 914/1191/20.

Таким чином, Відповідач у справі був позбавлений можливості надати відзив на позовну заяву у встановлений законодавством строк та розгляд справи проводився за наявним матеріалами. З оскаржуваним рішенням суду Відповідач не погоджується та вважає його таким, що прийняте на підставі неправильного встановлення обставин справи виходячи з наступного…».

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 25.03.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "СІГМА" (далі - дистриб`ютор) та Фізичною особою - підприємцем Рахімі Вахід Рахман (далі - торгова точка або ТТ), враховуючи, що торгова точка а) здійснює реалізацію (продаж) кінцевим споживачам придбаного торговою точкою у дистриб`ютора пива та енергетичного напою, які дистриб`ютор придбаває у компанії, що обумовлює зацікавленість і компанії, і дистриб`ютора у збільшенні обсягів продажу товару кінцевим споживачам, оскільки це об`єктивно призводитиме до збільшення обсягів продажу товару дистриб`ютором торговій точці і до збільшення внаслідок цього доходів дистриб`ютора, а відтак - і до збільшення обсягів продажу товару компанією дистриб`ютору і до збільшення внаслідок нього доходів компанії: б) обсяги продажів товару торговою точкою залежить від умов його реалізації кінцевому споживачу, які покращуються наявністю в місцях реалізації торгової точки, зокрема, холодильного обладнання для зберігання товару згідно з санітарними вимогами та вимогами до зберігання пива, обладнання для розливу пива з КЕГ, операційного торгівельного обладнання для належного оформлення місць реалізації товару кінцевим споживачам: в) з метою просування товару на ринку компанія передала дистриб`ютору для подальшої передачі ним торговим точкам холодильне обладнання, обладнання для розливу пива з КЕГ, операційне торгівельне обладнання (далі - обладнання), за погодженням і з дозволу ІІрАТ "АБІНБЕВ ЕФЕС УКРАЇНА'' (далі - компанія), уклали договір № UA_93_2917_923660 про експлуатацію обладнання (далі - договір).

Згідно п. 1.1. договору дистриб`ютор передав торговій точці вказане в цьому договорі обладнання, а торгова точка прийняла вказане в цьому договорі обладнання та зобов`язується експлуатувати таке обладнання відповідно до умов цього договору та "Умов ПрАТ "АБІНБЕВ ЕФЕС УКРАЇНА" щодо обігу та експлуатації обладнання" (з додатками)" (далі - Умови) для реалізації з його використанням виключно товару і відповідно до цього договору та Умов торгова точка зобов`язується повернути таке обладнання дистриб`ютору або компанії в тому ж стані, в якому торгова точка отримувала таке обладнання з урахуванням його нормального зносу.

Необхідність експлуатації обладнання торговою точкою обумовлена придбанням торговою точкою товару у дистриб`ютора. Вартість користування обладнанням торговою точкою включена до ціни товару, який постачається дистриб`ютором торговій точці (п. 1.2 договору).

Пунктом 1.3. договору передбачено, що цей договір не може бути підписаний сторонами за відсутності його погодження компанією у вигляді підпису уповноваженого представника компанії, скріпленого печаткою/штампом компанії. За відсутності описаного вище погодження компанії дистриб`ютор не має права укладати цей договір та передавити торговій точці зазначене у ньому договорі обладнання, а торгова точка не має права приймати обладнання від дистриб`ютора. У випадку підписання сторонами цього договору без описаного вище погодження компанії, дистриб`ютор або торгова точка (на вибір компанії) повинні повернути компанії таке обладнання.

Обладнання, яке передане дистриб`ютором торговій точці та прийняте торговою точкою за цим договором: IcеStream Prime 520, Белый Медведь (1.00), заводський № (за наявності) - 448I9064D, рік виробництва - 01.02.2019, кількість обладнання - 1 шт., ціна одиниці - 15 000,00 грн., адреса розташування/монтажу обладнання - вул. Військбуд, 71а, м. Запоріжжя, Апельмон, загальна вартість 15 000,00 грн. (п. 1.4 договору).

Згідно п. 1.5 договору передбачено, що передача дистриб`ютором обладнання торговій точці не зумовлює передачі права власності на нього, власником обладнання залишається компанія.

Відповідно до п. 1.6. договору, з використанням обладнання торгова точка має право здійснювати реалізацію/продаж виключно товару, визначеного додатком до Умов, та іншого товару за письмовим погодженням компанії. Використання обладнання з будь-якою іншою метою є порушенням торговою точкою умов нього договору, за що торгова точка повинна сплатити компанії або дистриб`ютору штраф у розмірі 500,00 грн. (за кожен випадок порушення).

Торгова точка несе ризик випадкового знищення та/або випадкового пошкодження (псування) обладнання з моменту отримання обладнання від дистриб`ютора і до моменту його повернення компанії або дистриб`ютору (п. 1.8 договору).

Згідно з п. 1.9 договору, обладнання, яке передане торговій точці, торгова точка зобов`язана повернути дистриб`ютору (а у випадках, передбачених цим договором та Умовами компанії) в стані, в якому воно було отримано з урахуванням його нормального зносу у вказаний у відповідній вимозі термін (строк). Вимога має бути подана письмово. Інші вимоги до змісту і форми вимоги вказані в Умовах.

Пунктом 1.10 договору передбачено, що у випадку закінчення строку дії цього договору, припинення строку його дії, його розірвання, торгова точка повинна повернути дистриб`ютору (а у випадках, передбачених ним договором та Умовами - повернути компанії) обладнання протягом 3 календарних днів з дня закінчення строку дії цього договору, припинення строку його дії, його розірвання.

Повернення обладнання торговою точкою дистриб`ютору оформлюється відповідним актом приймання-передачі між дистриб`ютором та торговою точкою за формою згідно з Умовами, який в обов`язковому порядку має бути попередньо погоджений підписом уповноваженого представника компанії та скріплений печаткою/штампом компанії.

Повернення обладнання торговою точкою компанії оформлюється відповідним актом приймання-передачі між компанією та торговою точкою за формою згідно з Умовами (п. 1.11 договору).

У випадку; якщо торгова точка не виконала обов`язку щодо повернення обладнання, торгова точка повинна: 1) сплатити компанії (у випадках, передбачених цим договором та Умовами) або дистриб`ютору (за погодженням компанії) неустойку у розмірі 0,5 % від передбаченої цим договором ціни (вартості) неповернутого обладнання за кожний день прострочення строку його повернення, 2) повернути компанії (у випадках, передбачених цим договором та Умовами) або дистриб`ютору (за погодженням Компанії) обладнання або сплатити компанії (у випадках, передбачених цим договорам та Умовами) або дистриб`ютору (за погодженням компанії) визначену цим договором ціну (вартість) неповернутого обладнання, розмір яких визначається Умовами для збитків, завданих втратою обладнання торговою точкою. З метою стягнення з торгової точки передбачених цим пунктом неустойки, ціни (вартості) обладнаних збитків, та з метою повернення обладнання від торгової точки дистриб`ютор має право від свого імені (за наявності письмової згоди компанії) звернутись до суду з відповідними позовними заявами. У разі викрадення, знищення, пошкодження обладнання третіми особами торгова точка та дистриб`ютор зобов`язані та мають право самостійно вчиняти всі передбачені законодавством дії, необхідні для розшуку, повернення обладнання, стягнення з винних осіб ціни (вартості) знищеного пошкодженого, викраденого обладнання, тощо - подавати в правоохоронні органи відповідні заяви про викрадення обладнання, надавати правоохоронним органам відповідні свідчення та документи, виступати в якості потерпілого та цивільного позивача, тощо (п. 1.13 договору).

Згідно пункту 1.14 строк дії цього договору - з дня підписання його всіма сторонами та погодження компанією і до 31.12.2022. Якщо за 30 календарних днів до дня закінчення строку дії договору жодна із сторін не надішле іншій стороні (або компанія не надішле обом сторонам) письмове повідомлення із підтвердженням закінчення строку дії договору у визначену цим договором дату, цей договір вважається продовженим до кінця календарного року, наступного за роком, на який припадає дата закінчення строку дії цього договору. Це правило про автоматичне продовження строку дії нього договору поширюється на всі наступні випадки закінчення строку договору.

Цей договір припиняє свою дію з дня припинення/розірвання договору дистрибуції, укладеного між компанією та дистриб`ютором, або з дня повернення торговою точною визначеній відповідно до умов нього договору особі всього обладнання, яке було передано торговій точці за цим договором (п. 1.15 договору).

Вищевказаний договір підписано та скріплено печатками сторін: Товаритсвом з обмеженою відповідальністю «Сігма» та Фізичною особою - підприємцем Рахімі Вахід Рахман.

Крім того, договір підписано сторонами за погодження Компанією ПрАТ «АБІНБЕВ ЕФЕС УКРАЇНА» у відповідності до пункту 1.3 спірного договору, про що свідчить печатка компанії та підпис повноваженої особи.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивачем 12.06.2023 надіслано на адресу Фізочної особи - підприємця Рахімі Вахід Рахман вимогу №19/05/23/1 від 19.05.2023 про повернення обладнання, за змістом якої дистриб`ютор вимагає від Торгової точки відповідно до умов договору №UA_93_2917_923660 від 25.03.2021 повернути 19.06.2023 наступне Обладнання: холодильне обладнання IseStream Prime 520, Белый Медведь (1.00), заводський номер 52819064D, рік виробництва 01.02.2019, цін (вартість) одиниці 15 000,00 грн., яке розміщене за адресою: 69000, м. Запоріжжя, вул. Військбуд, буд. 71А, Апельмон.

Окрім того у вказаній вимозі зазначено, що для отримання від Торгової точки вказаного вище обладнання Дистриб`ютор у зазначену вище дату (19.06.2023) прибуде до Торгової точки та за вказаними вище адресами розташування Обладнання.

Дана вимога отримана відповідачем 15.06.2023, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення на ім`я ФОП Рахім Вахід Рахман (а.с. 10).

Представником компанії дистриб`ютора Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Будинок «Сігма» складено акт від 30.06.2023, згідно якого торгова точка не повернула обладнання у зв`язку з відсутністю обладнання (зазначеного в акті) за адресою: 69000, м. Запоріжжя, вул. Військбуд, буд. 71А, магазин «Апельмон», так само як і знаходження торгової точки.

Доводи скаржника в частині того, що «…У рішенні суду не встановлено, що вказані документи підписані представниками сторін та скріплені їх печатками без зауважень. Також, Позивачем не надано доказів того, що вказане Позивачем обладнання взагалі було передано за Актом прийому-передачі Відповідачу для експлуатації за певною адресою та не було передано Позивачу у встановлений у вимозі строк, а саме 19.06.2013, згідно письмової вимоги про повернення. Як і не надано підтвердження отримання Відповідачем вищевказаної вимоги.

На цій підставі суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову.

ФОП Рахімі В.Р. заперечує той факт, що надані Позивачем до суду документи є допустимими та достовірним доказами на підтвердження порушення Відповідачем умов договору про експлуатацію обладнання...» відхиляються колегією суддів з огляду на наступне:

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку та відносини між ними врегульовані, зокрема, Правилами надання послуг поштового зв`язку, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 (надалі Правила, в редакції чинній на час відправлення вимоги за вих.№738 від 30.04.2018).

Рекомендовані поштові відправлення (крім рекомендованих листів з позначкою "Судова повістка"), повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним.

У разі відсутності адресата (одержувача) або повнолітніх членів його сім`ї про надходження поштового відправлення, поштового переказу адресат (одержувач) інформується у спосіб, визначений оператором поштового зв`язку (п. 81 Правил)

Поштові відправлення, адресовані "До відділення", вручаються у приміщенні об`єкта поштового зв`язку адресату (одержувачу) або іншій уповноваженій особі, інформація про яку надана відправником або одержувачем (п. 90 Правил).

Таким чином, обов`язок щодо перевірки повноважень відповідача (або його представника) на отримання поштового відправлення покладено на працівників АТ "Укрпошта", а положення Правил надання послуг поштового зв`язку свідчать, що видача рекомендованого поштового відправлення одержувачу здійснюється відділенням поштового зв`язку виключно за умови пред`явлення документів, що посвідчують особу, і власноруч зазначеного прізвища та підпису одержувача в книзі (на окремому аркуші) встановленого зразка.

Відповідачем не надано суду доказів того, що ним узгоджувався порядок доставки пошти з АТ "Укрпошта" та визначалися конкретні уповноважені особи на отримання поштової кореспонденції, а тому колегія суддів (за відсутності доказів протилежного) доходить до висновку, що пошта для відповідача доставлялася на загальних умовах, зокрема, рекомендовані поштові відправлення могли бути вручені одержувачу за умови пред`явлення ним документів, що посвідчують особу згідно із законодавством.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази неналежного виконання посадовими особами ПАТ "Укрпошта" своїх обов`язків щодо вручення поштового відправлення №066, а тому вказане відправлення вважається врученим ФОП Рахімі Вахід Рахман 15.06.2023.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що письмова вимога за вих. № 19/05/23/1 від 19.05.2023 була надіслана відповідачу в порядку, визначеному умовами договору, а в матеріалах справи містяться докази належного дотримання дистриб`ютором процедури повідомлення ФОП Рахімі Вахід Рахман про вимогу стосовно усунення порушення.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (статті 13, 74 ГПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (частини перша, друга статті 73 ГПК України).

Верховний Суд неодноразово наголошував, що дотримання фундаментального принципу змагальності господарського судочинства забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Подібний висновок є усталеним і викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц, від 16.11.2021 у справі №904/2104/19, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, від 18.01.2021 у справі № 915/646/18).

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

17.10.2019 набув чинності Закон України № 132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

У рішенні Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain" від 19.12.1997 наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Відповідно до частини четвертої статті 11 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд акцентує, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

Пунктом 1.4. договору зазначено, що обладнання, яке передане дистриб`ютором торговій точці та прийняте торговою точкою за цим договором: IcеStream Prime 520, Белый Медведь (1.00), заводський № (за наявності) - 448I9064D, рік виробництва - 01.02.2019, кількість обладнання - 1 шт., ціна одиниці - 15 000,00 грн., адреса розташування/монтажу обладнання - вул. Військбуд, 71а, м. Запоріжжя, Апельмон, загальна вартість 15 000,00 грн. (п. 1.4 договору).

Згідно п. 1.5 договору передбачено, що передача дистриб`ютором обладнання торговій точці не зумовлює передачі права власності на нього, власником обладнання залишається компанія.

Враховуючи викладене, колегія суддів констатує, що сторонами при укладенні договору про експлуатацію обладнання було узгоджено передання вищевказаного обладнання саме умовами договору (пунктом 1.4. договору).

Таким чином, посилання скаржника на відсутність акту приймання - передачі вищевказаного обладнання не приймаються судом до уваги, оскільки дана вимога не передбачена умовами договору від 25.03.2021 № UA_93_2917_923660 про експлуатацію обладнання (далі - договір).

Також, скаржником не надано до суду доказів передачі Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок Сігма» обладнання у встановлений у вимозі позивача строк.

Згідно з частиною 1 статті 199 ГК України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором, а за частинами 1 та 2 статті 217 ГК України такими санкціями є заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, серед яких - застосування штрафних санкцій.

Згідно із частиною 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За частиною четвертою статті 231 ГК України розмір штрафних санкцій встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідано до пункту 1.13 договору встановлено, що у випадку, якщо торгова точка не виконала обов`язку щодо повернення обладнання, торгова точка повинна: 1) сплатити компанії (у випадках, передбачених цим договором та Умовами) або дистриб`ютору (за погодженням компанії) неустойку у розмірі 0,5 % від передбаченої цим договором ціни (вартості) неповернутого обладнання за кожний день прострочення строку його повернення,

На підставі вищенаведеного пункту договору, позивачем нараховано неустойку в розмірі 2 250,00 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, колегія суддів встановила, що його здійснено арифметично правильно.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про правомірність висновків суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі, а саме: 15 000,00 грн - вартості втраченого обладнання та 2 250,00 грн неустойки.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Відповідно до частин 1, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Під час розгляду справи, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в рішенні суду першої інстанції, яке є предметом апеляційного оскарження.

З урахуванням вищевикладеного, рішення Господарського суду Запорізької області від 13.10.2023 у справі №908/2475/23 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Рахімі Вахід Рахман на нього, відповідно, підлягає залишенню без задоволення.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 3 220,80 грн покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Рахімі Вахід Рахман на рішення Господарського суду Запорізької області від 13.10.2023 у справі №908/2475/23 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 13.10.2023 у справі №908/2475/23 - залишити без змін.

Вирати за подання апеляційної скарги у розмірі 3 220,80 грн покласти на скаржника.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, за винятком випадків передбачених п. 2 ч. 1 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв