ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2024 р. Справа№ 910/1632/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Станіка С.Р.

Гончарова С.А.

за участю секретаря судового засідання: Дюкарєвої І.М.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 10.07.2024 у справі №910/1632/23 (в матеріалах справи)

розглянувши у відкритому судовому засіданні

матеріали апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю «Самбірський радіозавод «Сигнал» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Львівського електролампового заводу «Іскра»

на рішення Господарського суду міста Києва від 04.05.2023, повний текст якого складений 16.05.2023

у справі № 910/1632/23 (суддя Котков О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Самбірський радіозавод «Сигнал»

до Антимонопольного комітету України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Львівського електролампового заводу «Іскра»

про визнання недійсним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про визнання недійсним та скасування рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 27.10.2022 № 39-р/тк «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» в частині, що стосується позивача.

У обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що оспорюване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, з недоведеністю обставин, які свідчать про вчинення позивачем разом з іншими суб`єктами господарювання антиконкурентних узгоджених дій та з невідповідністю висновків, викладених у рішенні щодо вчинених правопорушень фактичним обставинам справи.

Відповідач проти доводів позивача та задоволення позовних вимог заперечив з тих підстав, що при прийнятті оскаржуваного рішення він діяв у межах своїх повноважень, у порядок та спосіб, встановлений законом, а висновки, викладені в оскаржуваному рішенні, відповідають фактичним обставинам справи та є обґрунтованими.

Також відповідач зауважив на тому, що:

- сама узгоджена поведінка учасників конкурсу, торгів (тендеру) не відповідає суті конкурсу, відповідно, в даному випадку негативним наслідком є сам факт спотворення результатів тендеру (через узгодження поведінки учасниками);

- посилання позивача у позовній заяві на постанови Верховного Суду в інших справах, - не можуть бути взяті до уваги, оскільки ці постанови прийняті хоча й за правового регулювання спірних правовідносин, схожого з тим, що має місце в даній справі, але за іншої, ніж у цій справі, фактично-доказової бази, тобто, за інших обставин, і за іншими поданими сторонами доказами. Наведене свідчить про неподібність правовідносин у зазначених справах та в даній справі.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.05.2023 у справі № 910/1632/23 в позові відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач в оскаржуваному рішенні дійшов обґрунтованих висновків, що позивач вчинив порушення, передбачене п. 1 ст. 50 та п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів аукціону, під час участі у процедурі закупівлі «Державний пакет акцій АТ «Тернопільський радіозавод «Оріон» у кількості 99 543 480 штук номінальною вартістю 24 885 870,00 грн., що становить 96,1290 відсотка статутного капіталу товариства, яка проводилася Регіональним відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області, ідентифікатор аукціону в системі «PROZORRO.SALE» - UА-РS-2018-09-07-000016-2.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Самбірський радіозавод «Сигнал» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Львівського електролампового заводу «Іскра» звернулись до Північного апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами, в яких просили скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 04.05.2023 у справі № 910/1632/23 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач послався на ті ж самі обставини, що під час розгляду справи в суді першої інстанції, додатково зауваживши на тому, що:

- за наслідком проведення спірного аукціону позивачем придбано майно (контрольний пакет акцій АТ «ТРЗ «Оріон») за ціною на 32 114 230,00 грн. більше початкової вартості пакету акцій, з моменту приватизації погашено борги на 12,9 млн. грн., позивачем усі умови договору купівлі-продажу виконані, зокрема утримується державне майно (в тому числі бомбосховище), збережено основні види діяльності товариства, АТ «ТРЗ «Оріон» безперервно працює для забезпечення армії;

- вказане свідчить про те, що продавець, в особі Держави, отримав найбільш ефективний для нього результат (продав пакет акцій в рази дорожче ніж планував, позбувся колосальних боргів, отримав збільшення виробництва необхідної продукції, майно яке належить державі (являється критично необхідним) утримується новим власником та перебуває в належному стані).

Також позивачем до апеляційної скарги додано додаткові докази, а саме акти перевірки виконання умов договору купівлі-продажу, договір купівлі-продажу № 01-П, довідку АТ ТРЗ «Оріон» за 2018-2022, звіти про фінансовий стан та зазначено про те, що вказані докази ним були отримані за наслідком проведених зборів акціонерів АТ «ТРЗ «Оріон», що відбулися 28.04.2023, а у період з 25.04.2023 по 05.05.2023 представник позивача перебував у відпустці , а відтак в суді першої інстанції не вбачалося за можливе долучити вказані докази.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги третя особа послалась на ті ж самі обставини, що під час розгляду справи в суді першої інстанції, додатково зауваживши на тому, що:

- суд першої інстанції розпочав розгляд справи по суті без участі представника позивача і таким чином, з формальної точки зору, незрозумілим залишився зміст та об`єм позовних вимог адже позовна заява не була підтримана позивачем;

- судом першої інстанції протиправно відмовлено у клопотанні про призначення судової комп`ютерно - технічної експертизи.

Також третьою особою до апеляційної скарги додано додатковий доказ, а саме висновок експерта від 02.05.2023 № 1455-Е.

У відзивах на апеляційні скарги, відповідач проти їх задоволення заперечив.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.11.2023 рішення Господарського суду міста Києва від 04.05.2023 у справі № 910/1632/23 скасовано та прийнято нове рішення яким позов задоволено, визнано недійсним та скасовано рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 27.10.2022 за № 39-р/тк «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладання штрафу» в частині, що стосується позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Самбірський радіозавод «Сигнал», до стягнення з відповідача на користь позивача та третьої особи присуджено по 4 026,00 грн. витрат на подання апеляційної скарги.

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.03.2024 у справі № 910/1632/23 касаційну скаргу Антимонопольного комітету України задоволено частково, постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.11.2023 у справі № 910/1632/23 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалюючи вказану постанову суд касаційної інстанції зазначав про те, що:

- суд апеляційної інстанції помилково оцінив кожний доказ окремо, не здійснивши належної оцінки всіх встановлених обставин справи, виходячи з усієї сукупності обставин і доказів, з`ясованих і досліджених у справі, в їх взаємозв`язку, проте питання про наявність/відсутність узгоджених антиконкурентних дій має досліджуватися судами, виходячи саме з усієї сукупності обставин і доказів, з`ясованих і досліджених у справі, враховуючи їх вірогідність і взаємозв`язок, у відповідності до статті 86 ГПК України;

- апеляційний господарський суд вказав на те, що оскаржуване рішення АМК має переважно ймовірний характер, оскільки ґрунтується на зроблених відповідачем припущеннях, а не беззаперечно встановлених фактах, проте суд апеляційної інстанції не врахував того, що законодавчими приписами, станом на прийняття рішення АМК про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу, не регламентовано чіткого обов`язку АМК щодо викладення структури рішення АМК (останній не зобов`язаний давати детальну відповідь на кожен аргумент особи, яка бере участь у справі, а межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру порушення), водночас рішення АМК має бути максимально вичерпним, ґрунтовним та повинно розкривати мотиви його ухвалення. У свою чергу суд у розгляді спору про визнання недійсним/скасування/зміну рішення АМК має дослідити та оцінити наведені АМК докази, і, в разі їх підтвердження, дійти висновку щодо достатності/недостатності висновків, викладених у такому рішенні;

- висновки апеляційного господарського суду щодо того, що «З матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» є єдиним національним виробником продукції, яка була предметом закупівель - ламп електричних. Пов`язаність позивача та третьої особи як дилерів з ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» не вказує на синхронність та узгодженість дій позивача та третьої особи. Крім того, нормами чинного законодавства не передбачено обмежень щодо участі у торгах учасників, які пропонують предмет закупівлі одного виробника. Поряд з тим, АМК України не з`ясовував та не досліджував питання наявності або відсутності у ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» статусу єдиного українського виробника продукції (яка була предметом закупівель)» є такими, що зроблені без урахування дійсного змісту рішення АМК.

- сукупна оцінка доказів, вказаних АМК у оспорюваному рішенні, може вважатися більш вірогідною для підтвердження узгоджених дій саме позивачем лише у тому випадку, коли вона повністю виключає можливість вірогідності у одночасному існуванні обставин, які на думку АМК, підтверджують таке узгодження;

- судом апеляційної інстанції не досліджені та не перевірені покладені в основу рішення АМК висновки в аспекті того, чи є у даному випадку встановлені обставини пов`язаності суб`єктів господарювання (та чи виключає така сукупність у взаємозв`язку вірогідність, що виключає саме у контексті позивача), які брали участь у аукціоні і наявність між ними господарських відносин та інші встановлені у рішенні АМК обставини в сукупності та взаємозв`язку підтвердженням тієї обставини, яка надавала їм можливість обмінюватися інформацією та координувати свою діяльність під час підготовки і участі в аукціоні, та чи така сукупність виключає вірогідність.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями та відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) визначений наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді - Станік С.Р., Тищенко О.В..

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2024 прийнято до свого провадження апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Самбірський радіозавод «Сигнал» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Львівського електролампового заводу «Іскра» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.05.2023 у справі № 910/1632/23 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Станік С.Р., Тищенко О.В., розгляд апеляційних скарг призначено на 18.06.2024 об 11:00 год.

27.05.2024 до суду від відповідача надішли письмові пояснення по справі з урахуванням постанови Верховного Суду від 26.03.2024.

07.06.2024 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Львівського електролампового заводу «Іскра», а 12.06.2024 - від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Самбірський радіозавод «Сигнал» надійшли заяви, в яких заявники просили надати їм можливість приймати участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи відеоконференцзв`язку ЄСІТС. Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2024 та від 12.06.2024 вказані заяви задоволено.

У зв`язку з перебуванням судді Тищенко О.В., яка не є головуючим суддею, у відпустці розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/2104/24 від 13.06.2024 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/1632/23.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.06.2024, визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Станік С.Р., Гончаров С.А..

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.06.2024 апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Самбірський радіозавод «Сигнал» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Львівського електролампового заводу «Іскра» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.05.2023 у справі № 910/1632/23 прийнято до свого провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Станік С.Р., Гончаров С.А., розгляд апеляційних скарг призначено на 10.07.2024 о 14:45 год.

Щодо наданих апелянтами додаткових доказів, колегія суддів зазначає таке.

Враховуючи, що апелянти додали ці документальні докази під час розгляду апеляційної скарги, на дату прийняття оспорюваного рішення таких доказів суд першої інстанції в своєму розпорядженні не мав.

Згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3 ст. 269 ГПК України).

У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства, зокрема є: змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Законом можуть бути визначені також інші засади судочинства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ГПК України частини 3 статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема: верховенство права; змагальність сторін; пропорційність; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами тощо.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Виходячи з аналізу вищенаведених норм процесуального законодавства, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, зобов`язаний забезпечувати дотримання принципу змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, доведенні перед судом їх переконливості, сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом задля прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, яке буде відповідати завданням господарського судочинства.

У рішенні від 03.01.2018 «Віктор Назаренко проти України» (Заява №18656/13) ЄСПЛ наголосив, що принцип змагальності та принцип рівності сторін, які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції. Вони вимагають «справедливого балансу» між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Під загрозою стоїть впевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, зокрема, на усвідомленні того, що вони матимуть змогу висловити свої думки щодо кожного документа в матеріалах справи (див. рішення у справі «Беер проти Австрії» (Beer v. Austria), заява №30428/96, пункти 17, 18, від 06 лютого 2001 року)

Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992).

У пункті 7 розділу II рішення у справі «Мінак та інші проти України» ЄСПЛ указав, що принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною (рішення від 27.10.1993 у справах «Авотіньш проти Латвії», заява №17502/07, пункт 119 та «Домбо Бехеєр Б. В. проти Нідерландів», пункт 33). Кожній стороні має бути забезпечена можливість ознайомитись із зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, у тому числі з апеляційною скаргою іншої сторони, та надати власні зауваження з цього приводу. Під загрозою стоїть впевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, зокрема, на усвідомленні того, що вони мали змогу висловити свою позицію щодо кожного документа в матеріалах справи (пункти 17 - 18 рішення від 06.02.2021 у справі «Беер проти Австрії», заява №30428/96).

Колегія суддів вважає за доцільне, для забезпечення сторонами рівних прав під час судового розгляду, розглядати справу по суті з врахуванням всіх наданих апелянтами в суді апеляційної інстанції доказів.

Станом на 10.07.2024 до Північного апеляційного господарського суду інших відзивів на апеляційну скаргу та клопотань від учасників справи не надходило.

Під час розгляду справи представники апелянтів апеляційній скарги підтримали та просили їх задовольнити, представник відповідача проти задоволення апеляційних скарг заперечив, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційних скарг та відзиву, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні, з наступних підстав.

Рішенням тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 39-р/тк від 27.10.2022 Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» (далі Рішення):

- визнано, що третя особа та позивач вчинили порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене п. 1 ч. 1 ст. 50 та п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів аукціону під час продажу об`єкта малої приватизації «Державний пакет акцій АТ «Тернопільський радіозавод «Оріон» у кількості 99 543 480 штук номінальною вартістю 24 885 870,00 грн., що становить 96,1290 відсотка статутного капіталу товариства, проведеного Регіональним відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області (ідентифікатор аукціону в системі «PROZORRO.SALE» - UА-РS-2018-09-07-000016-2) (п. 1 резолютивної частини Рішення);

- - за порушення, зазначене в пункті 1 резолютивної частини цього рішення відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» на позивача накладено штраф у розмірі 11 329 710,00 грн. (п. 2 резолютивної частини Рішення);

- за порушення, зазначене в пункті 1 резолютивної частини цього рішення відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції», на третю особу накладено штраф у розмірі 11 329 710,00 грн. (п. 3 резолютивної частини Рішення).

Частиною 1 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» встановлено, що заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

З матеріалів справи слідує, що копію Рішення позивачем було отримано 07.12.2022, що підтверджується інформацією, яка міститься веб-порталі Акціонерного товариства «Укрпошта» щодо кореспонденції з штрихкодовим ідентифікатором 191, а відтак, враховуючи, що з цим позовом позивач до суду звернувся 01.02.2023, встановлений ч. 1 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» строк на оскарження Рішення позивачем пропущено не було.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач просить визнати недійсним та скасувати Рішення в частині, що стосується позивача.

Третя особа позов підтримала, відповідач проти його задоволення заперечив.

Правові позиції сторін детально наведені вище.

Суд першої інстанції у задоволенні позовних вимог відмовив, що колегія суддів вважає вірним з огляду на таке.

З матеріалів справи слідує, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області (далі - Замовник) 07.09.2018 у системі «PROZORRO.SALE» розмістило оголошення про проведення продажу на аукціоні об`єкта малої приватизації, а саме: «Державний пакет акцій АТ «Тернопільський радіозавод «Оріон» у кількості 99 543 480 штук номінальною вартістю 24 885 870,00 грн., що становить 96,1290 % статутного капіталу товариства».

Відповідно до реєстру отриманих цінових пропозицій для участі в аукціоні подали пропозиції такі суб`єкти господарювання: ТОВ «Оріон Інвест Компані», ТОВ «ТД ЛЕЗ «Іскра», ТОВ «АЙ К`Ю ІНВЕСТ», ТОВ «СР «Сигнал».

Згідно з протоколом результатів електронного аукціону від 11.10.2018 переможцем визнано ТОВ «СР «Сигнал».

09.11.2018 між переможцем аукціону - ТОВ «СР «Сигнал» та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Тернопільській області укладено договір № 01-П купівлі-продажу об`єкта малої приватизації на суму 57 000 100,00 грн.

При розгляді справи № 928-УД відповідачем встановлено, що позивач та третя особа узгоджували між собою умови участі в торгах.

У Рішенні відповідачем зазначено, що за результатами аналізу інформації та матеріалів, отриманих під час розгляду справи встановлено, що позивач та третя особа (далі відповідачі у антимонопольній справі ) узгоджували умови участі в аукціоні, що підтверджується наступним:

1. Взаємозв`язок відповідачів у антимонопольній справі з одним і тим же суб`єктом господарювання.

Між відповідачами у антимонопольній справі та Приватним акціонерним товариством «Львівський електроламповий завод «Іскра» до оприлюднення замовниками оголошення про проведення аукціону, у період їх проведення та після існували сталі господарські відносини.

Згідно з наданою Головним управлінням ДПС у Львівській області інформацією з Єдиного реєстру податкових накладних (лист від 16.06.2021 року № 7181/5/13-01-18-08) протягом 2017 - 2019 років між відповідачами у антимонопольній справі та ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» регулярно здійснювалися грошові операції з продажу-купівлі товарів, робіт та послуг (здійснення ТОВ «Самбірський радіозавод «Сигнал» та ТЗОВ «ТД ЛЕЛЗІ» на користь ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» та ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» на користь відповідачів у антимонопольній справі значної кількості операцій з продажу).

Відповідачі у антимонопольній справі уповноважені правами дилера та представника ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра», товари якого пропонували на торги (лист ТЗОВ «ТД ЛЕЛЗІ» від 18.09.2020 № 18-09/01 та лист ТОВ «Самбірський радіозавод «Сигнал» від 17.09.2020 № 55).

Відповідно до відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридичні адреси ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» і ТЗОВ «ТД ЛЕЛЗІ» однакові, а саме: вул. Вулецька, 14, м. Львів, а ТОВ «Самбірський радіозавод «Сигнал» орендує приміщення за зазначеною адресою (договір з ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» від 01.10.2015 № 4/011015).

Відповідачами у антимонопольній справі укладені договори на транспортне перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному та міжміському сполученні з ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» (договір від 01.12.2015 № 01/12/15 - з ТЗОВ «ТД ЛЕЛЗІ»; від 09.11.2016 № 091116/09 - з ТОВ «Самбірський радіозавод «Сигнал»).

Згідно з інформацією наданою АТ «Кредобанк» (лист від 03.09.2019 року № 52-7084бт/19) ТЗОВ «ТД ЛЕЛЗІ» починаючи з травня 2018 року по грудень 2018 року здійснювало платежі на користь ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра». Також ТЗОВ «ТД ЛЕЛЗІ» взяло на себе добровільне зобов`язання перед кредиторами ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» за виконання ним свого обов`язку, наприклад, за договорами поруки. В рішенні зазначено договори поруки, на підставі яких ТЗОВ «ТД ЛЕЛЗІ» щомісячно з моменту укладення договорів (2016, 2017 роки) і по лютий 2021 року оплачувало, зокрема телекомунікаційні послуги.

Згідно з інформацією, отриманою від ГУ ПФУ у Львівській області (листи від 26.03.2021 № 1300-5704-5/28207 та від 07.05.2021 № 1300-5704-4/40529), одні і ті ж застраховані особи у період з 2017 по 2018 рік працювали одночасно у відповідачів та у ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» та/або відбувався їх перехід між зазначеними суб`єктами господарювання (дані наведені у таблиці 1 Рішення).

Згідно з інформацією, наданою у листі ТОВ «Самбірський радіозавод «Сигнал» від 07.05.2021 № 159, попереднім місцем роботи частини працівників керівного складу ТОВ «Самбірський радіозавод «Сигнал» було Публічне акціонерне товариство «Іскра», яке 19.05.2017 змінило назву на ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра», зокрема Рабець В.М. до 11.09.2015 займав посаду директора БО ВП «Скляний завод» (структурної одиниці ПАТ «Іскра») до 09.09.2015 був членом Правління ПАТ «Іскра», а з 14.09.2015 прийнятий на посаду директора ТОВ «Самбірський радіозавод «Сигнал», Кіс М.М. до 16.09.2015 займав посаду заступника начальника з податкового обліку ПАТ «Іскра», з 17.09.2015 прийнятий на посаду головного бухгалтера ТОВ «Самбірський радіозавод «Сигнал».

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками відповідача про те, що встановлена сукупність фактів (перерахунок коштів на виплату заробітної плати, підзвітних сум, виконання боргових зобов`язань) вказує на спільне ведення господарської діяльності ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» і ТЗОВ «ТД ЛЕЛЗІ», а в сукупності з іншими наведеними обставинами - на їх тісні взаємовідносини з ТОВ «Самбірський радіозавод «Сигнал», що сприяє координації поведінки між відповідачами у антимонопольній справі.

2. Надання фінансової допомоги

Згідно з інформацією, наданою відповідачами у антимонопольній справі у листах ТОВ «СР «Сигнал» від 28.10.2019 № 102 і ТОВ «ТД ЛЕЗ «Іскра» від 28.10.2019 № 01/1380, у 2018 році між ними укладено два договори про надання поворотної фінансової допомоги, а саме: договір від 01.08.2018 № ФД на суму 210 000,00 грн. та договір від 22.08.2018 № ФД 1 на суму 14 900 000,00 грн.

Відповідно до зазначених договорів ТОВ «СР «Сигнал» надає ТОВ «ТД ЛЕЗ «Іскра» кошти у вигляді поворотної безвідсоткової фінансової допомоги строком з 17.08.2018 до 29.11.2018.

Письмових звернень від ТЗОВ «ТД ЛЕЛЗІ» про надання фінансової допомоги ні перед підписанням зазначених вище договорів, ні у період їх дії ТОВ «Самбірський радіозавод «Сигнал» не отримувало.

Згідно з листом АТ «Кредобанк» від 03.09.2019 № 52-7084бт/19 протягом вересня - листопада 2018 року ТОВ «Самбірський радіозавод «Сигнал» здійснило 57 платежів на користь ТЗОВ «ТД ЛЕЛЗІ» за призначенням: «Плата згідно договору поворотної безвідсоткової фінансової допомоги ФД 1 від 22.08.2018» на загальну суму 14 392 900,00 грн.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками відповідача про те, що взаємовідносини ТОВ «СР «Сигнал» і ТОВ «ТД ЛЕЗ «Іскра», що стосувалися надання поворотної фінансової допомоги, свідчить про їх фінансову підтримку один одного у господарській діяльності.

3. Наявність сталих господарських відносин

Відповідачі у антимонопольній справі надали копії договорів поставки від 19.06.2018 № 04/18/1 та від 11.10.2018 № 11/10-18, відповідно до яких вони зобов`язуються поставляти один одному товар, передавати у власність, приймати та оплачувати його вартість.

За результатами аналізу матеріалів справи відповідачем встановлено, що між відповідачами у антимонопольній справі під час, до та після участі в аукціоні існували сталі господарські відносини, що підтверджується таким.

Головне управління ДПС у Львівській області листом від 16.06.2021 № 7181/5/13-01-18-08 надало інформацію з Єдиного реєстру податкових накладних щодо фінансових операцій відповідачів у антимонопольній справі.

Відповідачем встановлено, що протягом 2017 - 2019 років між відповідачами у антимонопольній справі регулярно здійснювалися грошові операції з продажу-купівлі товарів, робіт та послуг (вказано їх кількість та загальну суму).

Крім цього, згідно із наданою АТ «Кредобанк» інформацією (лист від 03.09.2019 № 52-7084бт/19), відповідачі у антимонопольній справі регулярно перераховували один одному кошти за товари впродовж 2018 року, в тому числі, і в період проведення аукціону та після його завершення.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками відповідача про те, що сталі ділові та господарські відносини як до подання відповідачами у антимонопольній справі тендерних пропозицій у торгах, так і після їх завершення свідчать про єдність їхніх економічних інтересів та зумовили обізнаність їх з діяльністю один одного, внаслідок чого вони мали можливість обміну інформацією, зокрема щодо участі в аукціоні.

4. Здійснення господарської діяльності за однією і тією ж адресою

ТОВ «СР «Сигнал» згідно з договором оренди нежитлового приміщення від 01.10.2015 № 4/011015 орендує 36,6 кв. м, а ТОВ «ТД ЛЕЗ «Іскра» згідно з договором від 03.01.2017 № 030117/09 - 3193 кв. м за однією і тією ж адресою: Вулецька, 14, м. Львів.

Відповідно до схеми розташування приміщень, наданої ПАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» листом від 29.10.2020 № 112/1622-юр, орендовані приміщення відповідачів у антимонопольній справі знаходяться в одній офісній будівлі.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками відповідача про те, що вказане свідчить, що відповідачі у антимонопольній справі свою фактичну діяльність здійснюють за однією адресою в одній офісній будівлі, що надає можливість доступу та обміну інформацією між ними стосовно господарської та фінансової діяльності один одного, у тому числі щодо участі в аукціоні.

5. Використання однієї і тієї ж електронної адреси.

Головне управління ДФС у Львівській області у листі від 26.09.2019 № 787/9/04-05-12 повідомило, що протягом 2018 року відповідачі у антимонопольній справі направляли звітність в органи ДФС, зокрема, з однієї електронної адреси - E-mail 1, яка належить ПАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» за інформацією ПАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра», наданою в листі від 29.10.2020 № 112/1622-юр.

Відповідно до інформації Держстату, наданої в листі від 10.02.2021 № 11.1-08/42-21, із цієї ж електронної адреси надходила статистична звітність відповідачів у антимонопольній справі на адресу приймального шлюзу Держстату.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками відповідача про те, що вказане підтверджує використання ТОВ «СР «Сигнал» і ТОВ «ТД ЛЕЗ «Іскра» спільної адреси електронної пошти, спільне подання фінансової, податкової та статистичної звітності, що формує обізнаність кожного з них щодо господарської діяльності один одного, у тому числі й щодо участі в аукціоні.

6. Використання однієї і тієї ж ІР-адреси.

Доступ до системи «PROZORRO.SALE» здійснюється через авторизовані електронні майданчики, на яких учасники реєструються із зазначенням адреси діючої електронної скриньки.

Електронний майданчик є точкою доступу користувачів до центральної бази даних «PROZORRO.SALE». Авторизовані майданчики надають доступ до модуля електронного аукціону, який є частиною електронної системи закупівель і забезпечує створення, зберігання та оприлюднення всієї інформації про закупівлі, проведення електронного аукціону, автоматичний обмін інформацією і документами та користування сервісами з автоматичним обміном інформацією.

За інформацією ТОВ НВП «Інформаційні Технології», наданою в листі від 29.08.2019 № 418, ТОВ «СР «Сигнал» здійснювало дії в електронній системі, пов`язані з поданням документів для участі в Аукціоні, з ІР-адреси НОМЕР_1 .

Відповідно до інформації ТБ ТСБ «Галконтракт», наданою в листі від 13.09.2019 № 2349, із цієї ж ІР-адреси ТОВ «ТД ЛЕЗ «Іскра» зареєструвалося на майданчику.

За інформацією АТ «Кредобанк», наданої в листі від 03.09.2019 № 52-7084бт/19, для входу до електронного кабінету банку для виконання фінансових операцій у період проведення аукціону відповідачі у антимонопольній справі використовували одну й ту ж зазначену вище ІР-адресу (194.44.122.238).

Головне управління ДФС у Львівській області в листі від 26.09.2019 № 787/9/04-05-12 повідомило, що протягом 2018 року відповідачі у антимонопольній справі направляли звітність в органи ДФС, зокрема, з ІР-адреси НОМЕР_1 .

За інформацією ДІЇ «Національні інформаційні системи», наданою листом від 28.10.2020 № 4374/19.1-09, з ІР-адреси НОМЕР_1 були сформовані запити відповідачів у антимонопольній справі для отримання платних витягів із ЄДР у 2017- 2018 роках, у тому числі й витяги, завантажені в систему «PROZORRO.SALE» під час участі в аукціоні.

У листі від 25.09.2019 № 265 провайдер ДП НТЦ «УАРНет» надав інформацію, що ІР-адреса 19.444.122.238 - статична та закріплена згідно з договором від 30.05.2017 № 172822 за ПАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра».

Також відповідачі у антимонопольній справі спільно використовували ще одну ІР-адресу НОМЕР_2 .

За інформацією АТ «Таскомбанк», наданою в листі від 28.10.2020 № 5217/47-БТ, ТОВ «ТД ЛЕЗ «Іскра» із цієї адреси входило до електронного кабінету АТ «Таскомбанк».

ТОВ «СР «Сигнал» за інформацією ПАТ «Банк «Український капітал» наданою в листі від 24.02.2021 № 10/1/08-143/БТ, з ІР-адреси НОМЕР_2 входило до електронного кабінету ПАТ «Банк «Український капітал».

За інформацією ПАТ «Київстар», наданою в листі від 24.03.2020 № 6630/02, ІР-адреса НОМЕР_2 також закріплена за ПАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра».

Відповідно до інформації, наданої ТОВ «СР «Сигнал» в листі від 28.10.2019 № 102 і ТОВ «ТД ЛЕЗ «Іскра» в листі від 28.10.2019 № 01/1380, відповідачі у антимонопольній справі спільно використовують доступ до мережі «Інтернет» у зв`язку з орендою частин приміщення у ПАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра».

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками відповідача про те, що вказані обставини створюють умови для узгодження поведінки відповідачів у антимонопольній справі під час участі в аукціоні та, як наслідок, до усунення конкуренції між ними.

7. Оплата гарантійного внеску за рахунок коштів, отриманих від іншого відповідача у антимонопольній справі.

Відповідно до інформаційного повідомлення замовника для участі в аукціоні усім учасникам необхідно оплатити гарантійний внесок у розмірі 2 488 587 грн.

За інформацією, наданою АТ «Кредобанк» у листі від 03.09.2019 № 52-7084бт/19, відповідачі у антимонопольній справі здійснювали такі платежі: ТЗОВ «ТД ЛЕЛЗІ» - 2 488 587,00 грн. (платіжне доручення № 9869 від 10.10.2018, призначення платежу: Гарантійне забезпечення для участі в аукціоні UА-РS-2018-09-07-000016-2. 10.10.2018 на рахунок ТЗОВ «ТД ЛЕЛЗІ» надійшли кошти від ТОВ «Самбірський радіозавод «Сигнал» у сумі 2 000,00 грн. (плата згідно з договором поворотної безвідсоткової фінансової допомоги ФД 1 від 22.08.2018) та 1 000 000,00 грн. (плата згідно з договором поворотної безвідсоткової фінансової допомоги ФД 1 від 22.08.2018). Означені кошти були використані для оплати ТБ ТСБ «Галконтракт» (оператор електронного майданчику) гарантійного внеску.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками відповідача про те, що участь ТОВ «ТД ЛЕЗ «Іскра» в аукціоні стала можливою завдяки перерахуванню коштів від ТОВ «СР «Сигнал».

8. Одне програмного забезпечення й однієї ІР-адреси для сплати гарантійного внеску

За інформацією, наданою АТ «Кредобанк» у листі від 03.09.2019 № 52-7084бт/19, у день оплати гарантійного внеску за участь в Аукціоні - 10.10.2018, для входу до електронного кабінету банку для виконання фінансових операцій відповідачі у антимонопольній справі використовували одну й ту ж зазначену вище ІР-адресу (194.44.122.238), крім цього, й однакові операційні системи та хости (під хостом розуміють певний комп`ютер або пристрій, підключений до мережі). Інформація наведена в таблиці 2.

За результатами аналізу інформації, наявної в матеріалах справи, встановлено, що назви зазначених хостів збігаються з прізвищами осіб, які перебували у трудових відносинах із пов`язаним із відповідачами у антимонопольній справі суб`єктом господарювання.

Так, згідно з інформацією, наданою ПАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» у листі від 29.10.2020 № 112/1622юр, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у період 2017 - 2018 років обіймали посади бухгалтерів відділу казначейства та фінансового планування ПАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра», а ОСОБА_4 - посаду заступника начальника зазначеного відділу у мережах)

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками відповідача про те, що відповідачі у антимонопольній справі використовували одне й те ж обладнання (комп`ютер чи пристрої у мережах) для входу до системи електронних платежів АТ «Кредобанк» для сплати гарантійного внеску за участь в аукціоні, а це підтверджує, відповідачі у антимонопольній справі діяли спільно та були обізнані, зокрема, і про участь один одного в аукціоні.

9. Замовлення витягів з ЄДР однією і тією ж особою

За інформацією ДП «Національні інформаційні системи», наданою в листі від 28.10.2020 № 4374/19.1-09, при формуванні запиту № від 02.10.2018 ТОВ «СР «Сигнал» та запиту № від 03.10.2018 ТОВ «ТД ЛЕЗ «Іскра» щодо отримання платних витягів із ЄДР, які були завантажені в систему «PROZORRO.SALE», зазначена однакова електронна адреса для отримання квитанції на оплату: .

Відповідно до інформації ТОВ «ФК ЮАПЕИ» (лист від 02.2021 № 08/2021- 01к) 02.10.2018 о 16 год 35 хв 47 сек зареєстровано операцію з переказу коштів із рахунку платника - фізичної особи з використанням платіжної карти НОМЕР_3 (013755) на користь ДКС України на суму 70,00 грн., комісія становить 3,00 грн., призначення платежу: оплата за отримання відомостей, запит № (ІР-адреса платника: 194.44.122.238, електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

03.10.2018 об 11 год 14 хв 30 сек зареєстровано операцію з переказу коштів із рахунку платника фізичної особи з використанням платіжної карти НОМЕР_3 (013755) на користь ДКС України на суму 70,00 грн., комісія становить 3,00 грн., призначення платежу: оплата за отримання відомостей, запит № (ІР-адреса платника: 194.44.122.238, електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Згідно з інформацією, наданою АТ «Ощадбанк» у листі від 31.08.2021 № 46/12-11/1/5078/9196, зазначена платіжна карта була надана при відкритті поточного рахунку для зарахування заробітної плати ОСОБА_5 - провідному юрисконсульту ПАТ «Іскра».

Отже, оплату за отримання витягів ЄДР, які були завантажені ТОВ «СР «Сигнал» і ТОВ «ТД ЛЕЗ «Іскра» у систему «PROZORRO.SALE», здійснювала одна особа, яка була працевлаштована на підприємстві, пов`язаному з відповідачами у антимонопольній справі, що, як вірно встановлено відповідачем, підтверджує факт обміну інформацією між ними та спільну підготовку до участі в аукціоні.

10. Синхронності дій відповідачів у антимонопольній справі у часі.

Відповідно до протоколу Аукціону та документів відповідачів у антимонопольній справі ТОВ «СР «Сигнал» подало свою цінову пропозицію через електронний майданчик оператора ТОВ НВП «Інформаційні Технології», а ТОВ «ТД ЛЕЗ «Іскра» - через електронний майданчик оператора - ТБ ТСБ «Галконтракт».

Згідно з інформацією ТОВ НВП «Інформаційні Технології», наданою в листі від 29.08.2019 № 418, та інформацією ТБ ТСБ «Галконтракт», наданою в листі від 13.09.2019 № 2349, відповідачі у антимонопольній справі завантажували свої пропозиції в один день, з незначною різницею в часі.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками відповідача про те, що такі синхронні дії відповідачів у антимонопольній справі не можуть вважатися випадковим збігом обставин, оскільки для підготовки цінових пропозицій замовник надавав строк більше місяця, а відповідачі у антимонопольній справі розмістили свої пропозиції в останній день прийняття документів з інтервалом у декілька хвилин і майже одночасно оплатили реєстраційні внески операторам електронних майданчиків за участь в аукціоні, що свідчить про координацію їхніх дій.

11. Використання одного й того ж програмного забезпечення для створення документів.

Низка документів відповідачів у антимонопольній справі створені в один день і майже одночасно. Усі документи створені за допомогою однакових програм та в одній версії PDF.

У додатку до листа від 28.10.2019 № 01/1380 ТОВ «ТД ЛЕЗ «Іскра» надало оптичний носій інформації типу DVD-R, 4.7GB, серійний номер В467-1613, з логотипом ARENA, на якому записані документи, які завантажував відповідач 2 в електронну систему закупівель «Prozorro.Sale» під час участі в Аукціоні.

У метаданих таких документів відповідача 2, як: «ДоДаток%20_1%20До% Заяви - згоди (1)», «Заява», «Згода», що записані на цей оптичний носій, зазначено автора збереження, а саме - Kaminska.

Відповідно до листа ТОВ «СР «Сигнал» від 28.10.2019 № 102 ОСОБА_6 згідно з довіреністю від 17.09.2018 № 1708 представляла інтереси відповідача 1 в усіх державних органах, підприємствах, установах, організаціях з усіх питань, що стосувалися участі в аукціоні, та відповідала за збір, підготовку й подання на аукціон документів, зокрема, заяви на участь в електронному аукціоні, згоди щодо взяття на себе зобов`язань, визначених умовами продажу.

Відповідно до інформації, наданої Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області листом від 07.05.2021 № 1300-5704-5/40529, ОСОБА_6 з 01.01.2017 до 31.12.2018 перебувала у трудових відносинах із ПАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра».

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками відповідача про те, що спільні властивості документів відповідачів у антимонопольній справі та одна й та ж особа, яка формувала окремі документи, свідчать про їх однакове походження.

12. Наявність однакових дефектів на документах

На всіх документах відповідачів у антимонопольній справі, крім балансу й звіту про фінансові результати, наявні однакові дефекти від дії технічного пристрою, а саме: декілька чорних і синіх крапок, розміщених у верхній та нижній частинах аркуша (у центрі та праворуч).

Крім цього, більшість копій документів відповідачів у антимонопольній справі, які були надані на вимогу відповідача, містять дві короткі горизонтальні лінії на краю аркуша.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками відповідача про те, що характерно виражені сліди принтерної фарби на документах відповідачів у антимонопольній справі свідчать про використання ними під час підготовки документів на аукціон та на вимогу відповідача одного й того ж технічного пристрою (сканера, принтера тощо).

13.Однаковий реєстраційний номер та схожість оформлення документів.

Довідки про кінцевого бенефіціарного власника у відповідачів у антимонопольній справі містять однаковий вихідний номер та дату складення, а саме: 03.10.2018 № 03/10-01.

Зазначені довідки однаково сформовані (розташування тексту, розмір шрифту, відступи, міжрядкові інтервали, розміщення абзаців), хоча замовник не надавав шаблонів для їх оформлення.

Така спільна форма документів там, де замовник вимагав їх у довільній формі та яка не встановлена нормативно чи не визначена діловим звичаєм, свідчить про формування вказаних довідок за одним зразком.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками відповідача про те, що спільні властивості документів відповідачів у антимонопольній справі свідчать про узгодження їх поведінки та, враховуючи інші обставини справи, - про спільну підготовку своїх пропозицій на аукціон.

У Рішенні відповідачем встановлено, що:

- вказані факти у своїй сукупності, а саме: взаємозв`язок відповідачів у антимонопольній справі через одного суб`єкта господарювання; надання фінансової допомоги; наявність сталих господарських відносин; здійснення господарської діяльності за однією і тією ж адресою; використання однієї і тієї ж електронної адреси для подання фінансової, податкової та статистичної звітності; використання однієї і тієї ж ІР-адреси для здійснення входу до електронного кабінету системи «Клієнт-Банк», подання фінансової, податкової та статистичної звітності, реєстрацію на електронному майданчику ТЗОВ «ТД ЛЕЛЗІ» та подання документів на аукціон ТОВ «Самбірський радіозавод «Сигнал»; оплата гарантійного внеску одним відповідачем у антимонопольній справі за рахунок коштів іншого; використання одного програмного забезпечення і ІР-адреси для сплати гарантійного внеску; формування запитів для отримання платних витягів із ЄДР та їх оплата однією тією ж особою; синхронність дій відповідачів щодо завантаження аукціонних пропозицій та сплата реєстраційних внесків; використання одного й того ж програмного забезпечення для створення документів; наявність однакових дефектів на документах; схожість оформлення документів з однаковим реєстраційним номером, не можуть бути результатом випадкового збігу обставин чи наслідком дії об`єктивних чинників, а свідчать про узгодження (координацію) відповідачами своєї поведінки при підготовці до участі та участі у аукціоні, зокрема, про обмін між ними інформацією;

- наявність між відповідачами у антимонопольній справі спільних інтересів і взаємозв`язків, обізнаність та системність поведінки останніх під час підготовки та проведення аукціону свідчать про те, що відповідачі у антимонопольній справі мали можливість узгодити та узгодив свою поведінку під час проведення аукціону, замінивши ризик, який породжує конкуренція, на координацію своєї економічної поведінки;

- така координація призвела до усунення між відповідачами у антимонопольній справі конкуренції під час проведення аукціону.

Кваліфікуючи порушення та здійснюючи остаточні висновки, у Рішенні стверджується, що доказами, зібраними в процесі розгляду справи, доводиться, а дослідженням усієї сукупності фактів, що об`єктивно могли вплинути на поведінку відповідачів у антимонопольній справі та запереченнями відповідачів у антимонопольній справі не спростовуються висновки Тимчасової адміністративної колегії АМКУ про те, що відповідачі у антимонопольній справі вчинили порушення, передбачені п. 4 ч. 2 ст. 6, п. 1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів.

Забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції є метою Закону України «Про публічні закупівлі». Вказаним Законом першим та основоположним принципом здійснення публічних закупівель визначено добросовісну конкуренцію серед учасників.

Водночас відповідно до приписів Закону України «Про захист економічної конкуренції»:

- економічна конкуренція (конкуренція) - це змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку (абз. 2 ст. 1);

- узгодженими діями є укладення суб`єктами господарювання угод у будь-якій формі, прийняття об`єднаннями рішень у будь-якій формі, а також будь-яка інша погоджена конкурентна поведінка (діяльність, бездіяльність) суб`єктів господарювання; особи, які чинять або мають намір чинити узгоджені дії, є учасниками узгоджених дій (ст. 5);

- антиконкурентними узгодженими діями є узгоджені дії, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції (ч. 1 ст. 6);

- антиконкурентними узгодженими діями, зокрема, визнаються узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів (пункт 4 частини другої статті 6);

- порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є антиконкурентні узгоджені дії (п. 1 ст. 50);

- порушення законодавства про захист економічної конкуренції тягне за собою відповідальність, встановлену законом (ст. 51);

- за порушення, передбачені п. 1 ст. 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі, встановленому частиною другою статті 52 цього Закону.

Для кваліфікації дій суб`єкта господарювання як антиконкурентних узгоджених дій не є обов`язковим фактичне настання наслідків у формі відповідно недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання (конкурентів, покупців) чи споживачів, зокрема, через заподіяння їм шкоди (збитків) або іншого реального порушення їх прав чи інтересів, чи настання інших відповідних наслідків.

За приписами ст. 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» основним завданням названого Комітету є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Водночас згідно з п.п. 1-5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; розглядати справи про адміністративні правопорушення, приймати постанови та перевіряти їх законність та обґрунтованість; перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Пунктами 1, 2 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» встановлено, що адміністративна колегія територіального відділення Антимонопольного комітету України має такі повноваження: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, про надання дозволу, надання попередніх висновків стосовно узгоджених дій, проводити розслідування або дослідження за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення, надавати попередні висновки стосовно узгоджених дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України «Про санкції»; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

У розгляді справ про оскарження рішень АМК щодо визнання дій суб`єктів господарювання антиконкурентними узгодженими для кваліфікації цих дій не є обов`язковою умовою наявність негативних наслідків таких дій у вигляді завдання збитків, порушень прав та охоронюваних законом інтересів інших господарюючих суб`єктів чи споживачів, оскільки достатнім є встановлення самого факту погодження конкурентної поведінки, яка може мати негативний вплив на конкуренцію.

Отже, для визнання органом АМК порушення законодавства про захист економічної конкуренції вчиненим достатнім є встановлення й доведення наявності наміру суб`єктів господарювання погодити (скоординувати) власну конкурентну поведінку, зокрема шляхом обміну інформацією під час підготовки та участі у торгах, що разом з тим призводить або може призвести до переваги одного з учасників під час конкурентного відбору з метою визначення переможця процедури торгів.

Негативним наслідком при цьому є сам факт спотворення результатів торгів (через узгодження поведінки конкурсантами).

Узгоджена поведінка учасників торгів не відповідає суті конкурсу.

Змагальність під час торгів забезпечується таємністю інформації. З огляду на зміст статей 1, 5, 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» змагальність учасників процедури закупівлі передбачає самостійні та незалежні дії (поведінку) кожного з них, обов`язок готувати свої пропозиції окремо, без обміну інформацією.

Близька за змістом правова позиція висловлена у низці постанов Верховного Суду, в тому числі в постановах Верховного Суду від 13.03.2018 зі справи № 924/381/17, від 12.06.2018 зі справи № 922/5616/15, від 18.10.2018 зі справи № 916/3214/17, від 18.12.2018 зі справи № 922/5617/15, від 05.03.2020 зі справи № 924/552/19, від 11.06.2020 зі справи № 910/10212/19, від 22.10.2019 зі справи № 910/2988/18, від 05.08.2018 зі справи № 922/2513/18, від 07.11.2019 зі справи № 914/1696/18, від 02.07.2020 зі справи № 927/741/19, і підстави для відступу від неї відсутні.

Верховним Судом неодноразово наголошувалося на тому, що господарським судам першої та апеляційної інстанції під час вирішення справ щодо визнання недійсними рішень АМК про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема, за антиконкурентні узгодженні дії, які стосуються спотворення результатів торгів та накладення штрафу, належить здійснювати оцінку обставин справи та доказів за своїм внутрішнім переконанням у порядку ч. 2 ст. 86 ГПК України, зокрема, досліджувати також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у справі у їх сукупності.

Закон України «Про захист економічної конкуренції» не ставить застосування передбачених ним наслідків узгоджених антиконкурентних дій у залежність від «спільної домовленості разом брати участь у торгах з метою усунення конкуренції». Цілком зрозуміло, що така «домовленість» навряд чи може мати своє матеріальне втілення у вигляді письмових угод чи інших документів. А тому питання про наявність/відсутність узгоджених антиконкурентних дій має досліджуватися судами виходячи з усієї сукупності обставин і доказів, з`ясованих і досліджених у справі, враховуючи їх вірогідність і взаємозв`язок, у відповідності до статті 86 ГПК України.

Близький за змістом висновок викладений Верховним Судом у постановах від 07.11.2019 у справі № 914/1696/18, від 13.08.2019 у справі № 916/2670/18, від 05.08.2019 у справі № 922/2513/18, в ухвалі Верховного Суду від 21.05.2020 у справі № 923/330/19.

Змагання при проведенні торгів забезпечується таємністю інформації, а змагальність учасників процедури закупівлі з огляду на приписи статей 1, 5, 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачає самостійні та незалежні дії (поведінку) кожного з учасників та їх обов`язок готувати свої пропозиції конкурсних торгів окремо, без обміну інформацією. У цьому випадку негативним наслідком є сам факт спотворення результатів торгів (через узгодження поведінки конкурсантами).

При кваліфікації дій суб`єктів господарювання за п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (антиконкурентні узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів) узгодженість дій (поведінки) полягає саме в обміні інформацією, заміні конкуренції між учасниками торгів на координацію, в результаті чого усувається конкуренція між ними та спотворюється основний принцип торгів - здійснення конкурентного відбору учасників (аналогічна правова позиція підтверджується постановами Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 924/552/19, від 04.02.2021 у справі № 910/17126/19).

Так, змагальність продавців - учасників конкурентних процедур, ґрунтується на непевності щодо інших учасників та їх поведінки і зумовлює необхідність кожним з учасників пропонування кращих умов за найнижчими цінами. У випадку, коли учасники торгів домовляються між собою щодо умов своїх тендерних пропозицій - усувається непевність, а відтак усувається конкуренція між ними. Оскільки, замовник обмежений у ході здійснення процедури торгів лише тими пропозиціями, які подані, то у разі якщо учасники замінять конкуренцію між собою на координацію, замовник не отримує той результат, який би він мав в умовах справжньої конкуренції, тобто вибір переможця закупівлі на принципах прозорої конкурентної процедури.

Таким чином, узгодження учасниками торгів своїх тендерних пропозицій усуває конкуренцію та змагальність між учасниками, а, отже, спотворює результат, тобто об`єктивно кращу пропозицію, порушує тим самим право замовника на отримання найбільш ефективного для нього результату, який досягається у зв`язку з наявністю лише справжньої конкуренції.

Сама узгоджена поведінка учасників конкурсу, торгів (тендеру) не відповідає суті конкурсу, відповідно, в даному випадку негативним наслідком є сам факт спотворення результатів тендеру (через узгодження поведінки учасниками).

Колегія суддів зазначає про наступне.

Обов`язок з доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: «баланс імовірностей» (balance of probabilities) або «перевага доказів» (preponderance of the evidence); «наявність чітких та переконливих доказів» (clear and convincing evidence); «поза розумним сумнівом» (beyond reasonable doubt).

Законом України №132-IX від 20.09.2019 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» (набув чинності 17.10.2019), зокрема, внесено зміни до ГПК України та змінено назву статті 79 ГПК України з «Достатність доказів» на нову - «Вірогідність доказів» та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування «вірогідності доказів».

Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі «Бендерський проти України» («BENDERSKIY v. Ukraine»), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач в Рішенні дійшов обгрунтованих висновків, що позивач вчинив порушення, передбачене п. 4 ч. 2 ст. 6, п. 1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів аукціону, під час участі у процедурі закупівлі «Державний пакет акцій АТ «Тернопільський радіозавод «Оріон» у кількості 99 543 480 штук номінальною вартістю 24 885 870,00 грн., що становить 96,1290 відсотка статутного капіталу товариства, яка проводилася Регіональним відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області, ідентифікатор аукціону в системі «PROZORRO.SALE» - UА-РS-2018-09-07-000016-2.

Щодо наданих третьою особою в суді першої інстанції висновку експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення комп`ютерно-технічної експертизи по заяві ТОВ «ТД ЛЕЛЗI» (від 12.04.2022 № 353-Е) та в суді апеляційної інстанції висновку експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судової експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів (від 02.05.2023 № 1455-Е), колегія суддів зазначає про те, що вказані докази були надані на спростування висновків відповідача про використання однієї і тієї ж електронної адреси, однієї і тієї ж ІР-адреси та одного програмного забезпечення, проте,які вірно встановлено судом першої інстанції:

- Верховним Судом неодноразово наголошувалося на тому, що господарським судам першої та апеляційної інстанцій під час вирішення справ щодо визнання недійсними рішень АМК про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема, за антиконкурентні узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів та накладення штрафу, належить здійснювати оцінку доказів за своїм внутрішнім переконанням у порядку частини другої статті 86 ГПК України, зокрема, досліджувати також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у справі у їх сукупності. Тобто питання про наявність/відсутність узгоджених антиконкурентних дій має досліджуватися судами, виходячи з усієї сукупності обставин і доказів, з`ясованих і досліджених у справі, в їх взаємозв`язку;

- отже, суд не може надати висновок стосовно належності, допустимості, достовірності та вірогідності конкретного доказу, оскільки не має права вирішувати питання про достовірність, того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегія суддів зазначає про те, що надані третьою особою докази не можуть спростовувати всіх фактів, встановлених відповідачем при кваліфікації дій відповідачів у антимонопольній справі.

Посилання позивача на те, що:

- за наслідком проведення спірного аукціону позивачем придбано майно (контрольний пакет акцій АТ «ТРЗ «Оріон») за ціною на 32 114 230,00 грн. більше початкової вартості пакету акцій, з моменту приватизації погашено борги на 12,9 млн. грн., позивачем виконано усі умови договору купівлі-продажу зокрема утримується державне майно (в тому числі бомбосховище), збережено основні види діяльності товариства, АТ «ТРЗ «Оріон» безперервно працює для забезпечення армії;

- вказане свідчить про те, що продавець, в особі Держави, отримав найбільш ефективний для нього результат (продав пакет акцій в рази дорожче ніж планував, позбувся колосальних боргів, отримав збільшення виробництва необхідної продукції, майно яке належить державі (являється критично необхідним) утримується новим власником та перебуває в належному стані),

колегією суддів не приймаються, так як вказані обставини не можуть свідчити про те, що не позивач вчинив порушення, передбачене п. 4 ч. 2 ст. 6, п. 1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів аукціону, під час участі у процедурі закупівлі «Державний пакет акцій АТ «Тернопільський радіозавод «Оріон» у кількості 99 543 480 штук номінальною вартістю 24 885 870,00 грн., що становить 96,1290 відсотка статутного капіталу товариства, яка проводилася Регіональним відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області, ідентифікатор аукціону в системі «PROZORRO.SALE» - UА-РS-2018-09-07-000016-2.

Слід окремо зауважити і на наступному.

Позовні вимоги про визнання недійним Рішення, проте в частині, яка стосується третьої особи, була предметом розгляду у справі № 910/1550/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Львівського електролампового заводу «Іскра» до Антимонопольного комітету України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Самбірський радіозавод «Сигнал» про визнання недійсним та скасування рішення в частині, судовими рішеннями у якій (рішення Господарського суду міста Києва від 13.06.2023, постанова Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2023 та постанова Верховного Суду від 21.03.2024) у задоволенні позовних вимог було відмовлено, а при вирішенні вказаної справи судами було встановлено, що характер та кількість виявлених відповідачем співпадінь виключають можливість того, що пропозиції аукціону готувалися окремо і без обміну інформацією між позивачем та третьою особою, що у сукупності свідчить про узгоджену поведінку під час підготовки та участі в аукціоні, що охоплюється правовою кваліфікацією за приписами п. 1 ст. 50 та п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

За приписами ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Законодавчі вимоги щодо застосування преюдиції у господарському процесі передбачені ч. 4 ст.75 ГПК України, згідно якої обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23.05.2018 по справі №910/9823/17.

Преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також рішеннями Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України» та від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Христов проти України», №24465/04, від 19.02.2009, «Пономарьов проти України», №3236/03, від 03.04.2008).

Згідно з ч. 2 ст. 3 ГПК України, якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, вищезгадані судові рішення Європейського суду з прав людини та сама Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод є пріоритетним джерелом права для національного суду, тому судові рішення в справі № 910/1550/23 не можуть бути поставлені під сумнів, а інші рішення, в тому числі і в цій справі, № 910/1632/23, не можуть їм суперечити, обставини, встановлені при розгляді справи №910/1550/23 зокрема щодо того, що характер та кількість виявлених відповідачем співпадінь виключають можливість того, що пропозиції аукціону готувалися окремо і без обміну інформацією між позивачем та третьою особою, що у сукупності свідчить про узгоджену поведінку під час підготовки та участі в аукціоні, що охоплюється правовою кваліфікацією за приписами п. 1 ст. 50 та п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», є преюдиційними і не потребують доведення в цій справі.

Колегія суддів зазначає і про те, що за висновками Верховного Суду, які викладені у постанові Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 916/100/17 обставини, встановлені рішенням суду в господарській справі, що набрало законної сили, мають преюдиціальне значення, у розумінні ГПК України, під час розгляду судом іншої господарської справи щодо оскарження того ж самого рішення органу Антимонопольного комітету України, проте іншим суб`єктом господарювання.

Вказане свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання недійсним та скасування рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 27.10.2022 № 39-р/тк «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» в частині, що стосується позивача

Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване судове рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржники не довели обґрунтованість своїх апеляційних скарг, докази на підтвердження своїх вимог суду не надали, апеляційний суд погоджується із рішенням Господарського суду міста Києва від 04.05.2023 у справі № 910/1632/23, отже підстав для його скасування або зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.

Враховуючи вимоги та доводи апеляційних скарг, апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Самбірський радіозавод «Сигнал» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Львівського електролампового заводу «Іскра» задоволенню не підлягають.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за звернення з апеляційними скаргами покладаються на апелянтів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 267-271, 273, 275, 276, 281-285, 287 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Самбірський радіозавод «Сигнал» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Львівського електролампового заводу «Іскра» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.05.2023 у справі № 910/1632/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.05.2023 у справі № 910/1632/23 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційних скарг покласти на апелянтів.

4. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/1632/23.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 11.07.2024.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді С.Р. Станік

С.А. Гончаров