ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"11" липня 2024 р. м. Ужгород Справа № 908/1568/24

Суддя Господарського суду Закарпатської області Лучко Р.М., розглянувши заяву № 175/05 від 20.05.2024 Товариства з обмеженою відповідальністю «СТС-Групп» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптовик - М.С.» заборгованості в розмірі 34 995,50 грн за поставлений товар, відповідно до умов договору №000079382 поставки продукції від 19 квітня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СТС-Групп» звернулося до Господарського суду Запорізької області зі заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптовик - М.С.» заборгованості в розмірі 34 995,50 грн за поставлений товар, відповідно до умов договору №000079382 поставки продукції від 19 квітня 2024 року.

Ухвалою Запорізької області від 29.05.2024 постановлено передати матеріали заяви про видачу судового наказу у справі №908/1568/24 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «СТС-Групп» до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптовик - М.С.» про стягнення 34 995,50 грн заборгованості та витрат на сплату судового збору в сумі 302,80 грн за підсудністю на розгляд Господарського суду Закарпатської області.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № №908/1568/24 визначено головуючого суддю Лучка Р.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 липня 2024 року.

Дослідивши матеріали заяви № 175/05 від 20.05.2024 про видачу судового наказу про стягнення з Боржника 18,00 грн боргу, суд дійшов висновку про відмову у його видачі в цій частині з огляду на наведене нижче.

Згідно з ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про наявність його заявнику невідомо.

Судовий наказ, відповідно до положень статті 232 ГПК України, є судовим рішенням.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.148 цього Кодексу. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Пунктами 4, 5 частини 2 статті 150 ГПК України встановлено, що у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно з п. п. 3, 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Отже, заявник повинен чітко визначити обставини та докази, на яких ґрунтуються його вимоги та надати документи на їх підтвердження.

Згідно зі ст. 76 ГПК України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 77 Г ПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен дослідити всі докази, яким заявник обґрунтовує обставини, на яких гуртуються його вимоги, та перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів.

Розглянувши додані до заяви документи, суд встановив, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТС-Групп» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптовик - М.С.» укладено договір поставки продукції №000079382 від 19 квітня 2024 року.

У поданій до суду заяві товариство-заявник вказує про наявність заборгованості за поставлений товар за відповідним договором на загальну суму 34 995,50 грн.

У підтвердження виконання своїх зобов`язань з поставки товару за вказаним договором заявник вказує на видаткові накладні № БЦ05130999 від 13.05.2023, № БЦ05131093 від 13.05.2023, № БЦ06290833 від 29.06.2023, № БЦ07080850 від 08.07.2023.

Разом з тим, із поданих заявником видаткових накладних вбачається, що заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптовик - М.С.» становить 34 977,50 грн.

Так, згідно видаткової накладної № БЦ05130999 від 13.05.2023 заявником поставлено товар на суму 7368,55 грн, видаткової накладної № БЦ05131093 від 13.05.2023 на суму 13064,47 грн, видаткової накладної № БЦ06290833 від 29.06.2023 на суму 2463,00 грн, видаткової накладної № БЦ07080850 від 08.07.2023 на суму 12 081,48 грн.

Таким чином, з урахуванням наведеного, у видачі судового наказу в частині стягнення суми 18,00 грн боргу належить відмови, оскільки така вимога заявника і обставини, на яких вона ґрунтується, не підтверджуються доданими до заяви документами.

Відповідно до п. 8 ч. ст. 152 ГПК України Суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Приписами ч.ч. 2, 3 ст.152 ГПК України визначено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу. У разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Статтею 153 ГПК України передбачено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 150, 151, 152, 153, 154, 234, 235 ГПК України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «СТС-Групп» у видачі судового наказу про стягнення з боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптовик - М.С.» 18,00 грн боргу за поставлений товар, відповідно до умов договору №000079382 поставки продукції від 19 квітня 2024 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду на підставі ст. 255 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі ://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Р.М. Лучко