ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10 липня 2024 року Справа № 903/1252/23

Господарський суд Волинської області у складі судді Дем`як В.М., за участю секретаря судового засідання Назарова Н.В., розглянувши справу

за позовом: Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі філії Відокремлений підрозділ Енергоатом-Трейдинг акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньелектрозбут

про стягнення 46 525 024, 06 грн.

Представники сторін:

від позивача: Слівінська Надія Іванівна (поза межами приміщення суду);

від відповідача: Михальчук Катерина Валентинівна; Корнійчук Ірина Манаф-кизи (в залі суду)

Встановив: 15.12.2023 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом до Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньелектрозбут у якій просить стягнути 46 525 024,06 грн. заборгованості в т.ч. 9 164 534, 65 грн. 3% річних, 37 360 489, 41 грн. інфляційних втрат, згідно договору купівлі продажу електричної енергії з постачальником універсальних послуг від 24.09.2021 №65-150-SD-21-00433 та додаткових угод до договору.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що продавцем виконано свої зобов`язання за договором належним чином та здійснено продаж електричної енергії у період березень 2022 жовтень 2023 у строки та обсягах, визначених додатковими угодами для періоду постачання, однак починаючи з березня 2022 ТОВ Волиньелектрозбут порушує встановлені додатковими угодами для періоду постачання строки оплати за електричну енергію.

Ухвалою суду від 19.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 29.01.2024.

03.01.2024 від Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньелектрозбут через відділ документального забезпечення та контролю суду надійшов відзив на позовну заяву за вх.№01-75/95/24 від 03.01.2024, у якому просить суд у задоволенні позову відмовити повністю.

11.01.2024 від позивача через відділ документального забезпечення та контролю суду надійшла відповідь на відзив за вх.№ 01-75/307/24 від 11.01.2024.

26.01.2024 від Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньелектрозбут через відділ документального забезпечення та контролю суду надійшли заперечення на відповідь на відзив за вх.№01-75/809/24/24 від 26.01.2024.

Ухвалою суду від 29.01.2024 відкладено підготовче засідання на 14.02.2024, залучено до участі у справі правонаступника позивача - Акціонерне товариство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом () в особі філії Відокремлений підрозділ Енергоатом-Трейдинг акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом ().

13.02.2024 від позивача через відділ документального забезпечення та контролю суду надійшли додаткові письмові пояснення за вх.№ 01-75/1347/24 від 13.02.2024.

Ухвалою суду від 14.02.2024 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 19.03.2024 та відкладено підготовче засідання на 06.03.2024.

Ухвалою суду від 06.03.2024 суд постановив провадження у справі зупинити до закінчення перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в касаційному порядку справи №911/1359/22 та оприлюднення повного тексту судового рішення, ухваленого за результатами такого розгляду.

Згідно супровідного листа від 21.03.2024 справа №903/1252/23 направлена до Північно-західного апеляційного господарського суду у зв`язку з надходженням апеляційної скарги Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі філії Відокремлений підрозділ Енергоатом-Трейдинг Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом на ухвалу Господарського суду Волинської області від 06.03.2024 у вказаній справі.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.04.2024 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Енергоатом-Трейдинг" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" задоволено. Ухвалу Господарського суду Волинської області від 06 березня 2024 року у справі №903/1252/23 скасовано. Постановлено справу направити до Господарського суду Волинської області для продовження розгляду.

Ухвалою суду від 13.05.2024 постановлено розгляд справи продовжити у підготовчому судовому засіданні на 03.06.2024.

Ухвалою суду від 03.06.2024 відмовлено в задоволенні усного клопотання відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» про колегіальний розгляд справи, відмовлено ТОВ «Волиньелектрозбут» в задоволенні клопотання про долучення доказів, відмовлено ТОВ «Волиньелектрозбут» в задоволенні клопотання про залучення третьої особи, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.07.2024.

01.07.2024 суд постановив ухвалу про оголошення перерви у судовому засіданні на підставі ст. 216 ГПК України до 10.07.2024.

Присутня в судовому засіданні представник позивача, з посиланнями на обставини, викладені у позовній заяві, відповіді на відзив, додаткових поясненнях, а також на докази, долучені до справи, пред`явлені до відповідача позовні вимоги підтримала, просить суд позов задоволити та повернути надмірно сплачений судовий збір у розмірі 139 608,46 грн.

Присутні в судовому засіданні представники відповідача посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, запереченнях на відповідь на відзив щодо позову заперечили, просять суд в задоволені позову відмовити.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, встановив:

Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» як виробник електричної енергії та товариство з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬЕЛЕКТРОЗБУТ» як постачальник універсальних послуг є учасниками ринку електричної енергії у розумінні Закону України «Про ринок електричної енергії».

З метою забезпечення загального економічного інтересу в електроенергетичній галузі України, необхідного для задоволення інтересів громадян, суспільства і держави, та забезпечення сталого довгострокового розвитку електроенергетичної галузі і конкурентоспроможності національної економіки України на учасників ринку відповідно до статті 62 Закону можуть бути покладені спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2016 № 483 (у редакції постанови від 11.08.2021 № 859) затверджено Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії (далі - Постанова № 859 та Положення про ПСО відповідно).

Згідно з пунктом 4 Положення про ПСО спеціальні обов`язки покладено, зокрема, на ДП «НАЕК «Енергоатом» як на виробника електричної енергії та на ТОВ «ВОЛИНЬЕЛЕКТРОЗБУТ» як на постачальника універсальних послуг.

До спеціальних обов`язків відповідно до абзацу шостого пункту 5 Положення про ПСО належить придбання постачальниками універсальних послуг, що діють в торговій зоні «об`єднаної енергосистеми України», за результатами проведення електронних аукціонів у ДП «НАЕК «Енергоатом» стандартних продуктів BASE_M для постачання побутовим споживачам таких постачальників універсальних послуг в обсязі їх мінімального споживання електричної енергії в торговій зоні «об`єднаної енергосистеми України» за годину в аналогічному місяці попереднього року за ціною індекс РДН BASE в торговій зоні «об`єднаної енергосистеми України» («бази») за період М - 3, де М - розрахунковий місяць.

Пунктом 9 Положення про ПСО закріплено обов`язок постачальників універсальних послуг здійснювати купівлю стандартних продуктів BASE_M в обсязі мінімального споживання електричної енергії побутовими споживачами відповідного постачальника універсальних послуг за годину в аналогічному місяці попереднього року відповідно до умов, визначених пунктом 5 цього Положення.

На виконання Постанови №859 аукціонним комітетом з продажу електричної енергії за двосторонніми договорами, який створений при Міністерстві енергетики України, затверджено примірну форму договору купівлі-продажу електричної енергії з постачальником універсальних послуг (протокол від 21.09.2021 № 28).

Діючи відповідно до статті 179 Господарського кодексу України, на основі вищезазначеного примірного договору 24 вересня 2021 року між ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Енергоатом-Трейдинг» ДП «НАЕК «Енергоатом» (Продавець) та ТОВ «ВОЛИНЬЕЛЕКТРОЗБУТ» (ПУП) укладено договір купівлі-продажу електричної енергії з постачальником універсальних послуг №65-150-SD-21-00433.

Відповідно до умов п. 1.1. Договору цей договір укладено відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для задоволення потреб побутових споживачів у процесі функціонування ринку електричної енергії, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 483 від 05.06.2019 (зі змінами), далі - Положення про ПСО, та рішення Аукціонного комітету від 21.09.2021.

Кожна cторона зобов`язана вжити всіх необхідних заходів (вчинити необхідні дії), що передбачені у Законі України "Про ринок електричної енергії", Кодексі системи передачі, Кодексі систем розподілу, Кодексі комерційного обліку електричної енергії, Правилах ринку та інших нормативно-правових актах для належного виконання своїх зобов`язань за цим договором щодо купівлі-продажу електричної енергії, які, зокрема можуть включати, але не виключно, укладання відповідних договорів, внесення необхідних платежів та гарантій, отримання необхідних дозволів, підтверджень та погоджень, здійснення відповідних повідомлень, реєстрацію та надання необхідної інформації, впровадження програмного забезпечення тощо (п. 1.2. Договору).

Відповідно до умов п. 2.1. Договору, продавець зобов`язаний продати, а ПУП зобов`язаний купити (прийняти та оплатити) електричну енергію (стандартний продукт BASE_M) для постачання побутовим споживачам ПУП. Купівля-продаж електричної енергії за цим договором здійснюється в Об`єднаній енергетичній системі України (ОЕС України).

Відповідно до умов п. 2.2. Договору обсяги електричної енергії, що продаються і купуються за цим договором, є договірними зобов`язаннями щодо відпуску продавцем та відбору ПУП електричної енергії.

Періодом постачання електричної енергії є календарні дати з 00:00 год. першого календарного дня по 24:00 год. останнього календарного дня такого періоду (далі - період постачання), що зазначаються у додатковій угоді для періоду постачання за результатами проведеного електронного аукціону (п. 3.1. Договору).

Обсяг електричної енергії, що купується та продається за цим договором, у періоді постачання дорівнює обсягу мінімального споживання електричної енергії побутовими споживачами ПУП за годину в місяці, аналогічному до розрахункового місяця, у попередньому році, зазначається в аукціонному свідоцтві та у додатковій угоді для періоду постачання (п. 3.3. Договору).

Відпуск/відбір купленої електричної енергії у періоді постачання здійснюється згідно з графіком відпуску/відбору електричної енергії, що є додатком до додаткової угоди для періоду постачання (п. 3.4. Договору).

Згідно з пунктом 4.1 договору, купівля-продаж електричної енергії здійснюється за ціною індекс РДН BASE в торговій зоні «об`єднаної енергосистеми України» («бази») за період М-3, де М - Розрахунковий місяць, яка зазначається в аукціонному свідоцтві та Додатковій угоді для Періоду постачання.

Купівля-продаж електричної енергії за цим Договором здійснюється з урахуванням акцизного податку та нарахуванням податку на додану вартість відповідно до вимог чинного законодавства України.

Вартість електричної енергії визначається як арифметичний добуток обсягу електричної енергії на ціну за 1 (один) МВт*год, та зазначається у додатковій угоді для періоду постачання (п. 4.2. Договору).

Оплата за електричну енергію здійснюється у формі попередньої оплати. ПУП оплачує вартість електричної енергії до початку періоду постачання у строки та у розмірі, відповідно до умов додаткової угоди для періоду постачання (п. 4.3. Договору), грошовими коштами в національній валюті, що перераховуються на банківський рахунок продавця, вказаний у Розділі 13 цього договору або на інший банківський рахунок продавця, про реквізити якого продавець повідомив електронним листом з накладенням КЕП керівника (уповноваженої особи) не менш, ніж як за 2 (два) робочі дні до дати платежу з подальшим підтвердженням цього у письмовому вигляді.

Виконання обов`язку з оплати за цим договором вважається належним чином здійсненою за умови перерахування коштів ПУП за електричну енергію на банківський рахунок продавця, що вказаний продавцем останнім. Датою отримання оплати вважається дата зарахування грошових коштів на банківський рахунок продавця (п. 4.6. Договору).

Додатковими угодами №6-26 сторони погодили період постачання березень 2022-жовтень 2023, вартість та обсяг електричної енергії, а також етапи оплати, а саме:

- за 2 банківські дні до Розрахункового місяця - у розмірі 20 (двадцяти) відсотків вартості електричної енергії, купленої у Розрахунковому місяці;

- не пізніше 4-го числа (включно) Розрахункового місяця - у розмірі 20 (двадцяти) відсотків вартості електричної енергії, купленої у Розрахунковому місяці;

- не пізніше 10-го числа (включно) Розрахункового місяця - у розмірі 20 (двадцяти) відсотків вартості електричної енергії, купленої у Розрахунковому місяці;

- не пізніше 16-го числа (включно) Розрахункового місяця - у розмірі 20 (двадцяти) відсотків вартості електричної енергії, купленої у Розрахунковому місяці;

- не пізніше 22-го числа (включно) Розрахункового місяця - у розмірі 20 (двадцяти) відсотків вартості електричної енергії, купленої у Розрахунковому місяці.

Якщо граничний строк оплати припадає на святковий, вихідний чи інший неробочий день, то відповідний платіж повинен бути здійснений в наступний робочий день, що слідує за датою такого платежу.

Відповідно до пункту 1.3 Договору для цілей цього Договору Сторони під терміном Розрахунковий місяць розуміють календарний місяць (з першого по останнє число включно), за який Сторонами визначається обсяг і вартість електричної енергії та здійснюються розрахунки між ПУП та Продавцем.

Продавцем виконано свої зобов`язання за договором належним чином та здійснено продаж електричної енергії у період березень 2022 року - жовтень 2023 року у строки та в обсягах, визначених відповідними додатковими угодами для періоду постачання, що підтверджується, зокрема, актами купівлі-продажу електричної енергії (Том 1 а.с.127-136).

Проте, починаючи з березня 2022 року відповідач порушував встановлені додатковими угодами для Періоду постачання строки оплати за електричну енергію, а тому за твердженням позивача з відповідача підлягають стягненню за період з березня 2022 року по жовтень 2023 року сума 9 164 Т534, 65 грн. 3% річних, 37 360 489, 41 грн. інфляційних втрат.

Дані обставини стали підставою для звернення позивача з позовною заявою до суду.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст. 12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч. 1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до частини першої статті 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Як встановлено судом, відносини між Акціонерним товариством Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі філії Відокремлений підрозділ Енергоатом-Трейдинг акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬЕЛЕКТРОЗБУТ» виникли на підставі укладеного між ними Договору купівлі-продажу електричної енергії з постачальником універсальних послуг №65-150-SD-21-00433.

На виконання умов договору АТ «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» протягом березня 2022 року по жовтень 2023 року поставило електричну енергію відповідачу, проте останній взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати вартості отриманої електричної енергії не виконав, чим порушило приписи як договірних умов, так і положень діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬЕЛЕКТРОЗБУТ» з порушенням пункту 4.3 договору та строків встановлених пунктом 6 Додаткових угод до Договору, що підтверджується інформацією від АТ «Ощадбанк» про надходження коштів на рахунок ДП «НАЕК «Енергоатом» за період з 01.03.2022 по 31.10.2023 (Том 1 а.с. 137-155), та у виписках по рахунку від АТ «Укрексімбанк» за період з 01.03.2022 по 31.10.2023 від 13.11.2023 (Том 1 а.с. 156-157).

Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, індекс інфляції це додаткова сума, яка сплачується боржником і за своєю правовою природою є самостійним засобом захисту цивільного права кредитора у грошових зобов`язань і спрямована на відшкодування його збитків, заподіяних знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів в державі. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державною службою статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

З огляду на прострочення відповідачем внесення оплати придбаної електричної енергії, позивач здійснив нарахування 3 % річних у розмірі 9 164 534, 65 грн. та інфляційних втрат у розмірі 37 360 489, 41 грн. (розрахунок, Том 1 а.с. 53-63).

Згідно із ст. 3 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.1997 № 39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга" (п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошового зобов`язання" №14 від 17.12.2013 року).

При застосуванні індексу інфляції необхідно брати до уваги, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць; тому умовно необхідно рахувати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад травня, індексується з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня (лист Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.97 "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ").

Щодо стягнення суми втрат від інфляції судом враховується правовий висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.06.2020р. у справі № 905/21/19. Зокрема, при розрахунку "інфляційних втрат" у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин за аналогією закону підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України від 27.07.2007 № 265, а також визначений порядок нарахування інфляційних втрат у випадку часткового помісячного погашення суми основного боргу (пункти 25 - 29 постанови Верховного Суду від 26.06.2020р. у справі № 905/21/19). Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про те, що у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

У кредитора згідно з частиною другою статті 625 ЦК України є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу. Водночас, якщо боржник після нарахування йому інфляційних втрат за відповідний місяць допустив подальше прострочення в оплаті основного боргу, то кредитор, виходячи з того, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат, яке виникло в силу закону, є грошовим, вправі нарахувати боржнику інфляційні втрати на суму основного боргу, збільшену на індекс інфляції за попередній місяць прострочення (пункт 23 постанови Верховного Суду від 26.06.2020р. у справі № 905/21/19).

Також об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у справі № 905/21/19 наведено формулу, за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн. - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці). При цьому зазначено, що за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості, від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, необхідно відняти основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду.

У випадку, якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу та ділиться на 100% (п. 28 постанови у справі № 905/21/19).

Об`єднана палата Касаційного господарського суду в постанові від 20.11.2020 року у справі № 910/13071/19 роз`яснила, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

При цьому, Верховний Суд у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 05.07.2019р. у справі № 905/600/18 дійшов висновку, що до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення сум інфляційних та процентів річних, перевіривши методику та періоди їх нарахування, суд вважає, що останні підставні, відповідають фактичним обставинам справи, є арифметично вірними, а відтак підлягають до задоволення у визначених позивачем розмірах.

Щодо заперечень відповідача, викладених у заявах по суті справи та поясненнях в частині невизнання позовних вимог, суд зазначає наступне.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Так умовами пункту 6 додаткових угод до Договору сторони визначили, що оплата вартості електричної енергії повинна здійснюватися у формі попередньої оплати за наведеним у попередньому розділі графіком.

Отже, сторони за взаємною згодою у Договорі чітко встановили строки внесення відповідачем плати за придбану електричну енергію.

Між тим, на час дії воєнного стану учасники ринку електричної енергії, на яких покладені спеціальні обов`язки, зобов`язані забезпечити виконання вимог наказу та інших нормативно-правових актів, що регулюють купівлю-продаж електричної енергії (пункт 1 наказу Міністерства енергетики України від 21.03.2022 № 132 «Про забезпечення купівлі-продажу електричної енергії постачальникам універсальних послуг в особливий період»).

За змістом наказу:

- ДП «НАЕК «Енергоатом» повинне спрямовувати кошти до ДП «Гарантований покупець» в оплату заборгованості за послугу із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів гарантованим покупцем за певний період та у конкретній сумі;

- ДП «Гарантований покупець» протягом одного робочого дня повинне спрямовувати постачальником універсальних послуг отримані згідно з пунктом 1 цього алгоритму кошти за послугу із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів постачальником універсальних послуг;

- Постачальники універсальних послуг протягом одного робочого дня з дати отримання кожного платежу від ДП «Гарантований покупець» згідно з пунктом 2 цього алгоритму повинне спрямувати до ДП «НАЕК «Енергоатом» отриману суму коштів за куповану електричну енергію за певний період постачання у певній сумі.

У подальшому Міністерство енергетики України вносило зміни та доповнення до наказу № 132 від 21.03.2022, а саме наказами № 173 від 09.05.2022, № 180 від 23.05.2022, №214 від 23.06.2022, № 291 від 26.08.2022, № 334 від 29.09.2022, № 339 від 30.09.2022, № 391 від 18.11.2022, № 17 від 17.01.2022, № 22 від 24.01.2023, № 43 від 08.02.2023, № 90 від 10.03.2023, № 181 від 29.05.2023, № 214 від 10.07.2023, № 231 від 28.07.2023, № 259 від 30.08.2023, № 295 від 04.10.2023, в яких передбачалися суми та об`єми розрахунків між учасниками ринку.

Отже, наведеними наказами визначено суми коштів, які виділялися для здійснення розрахунків між сторонами, а також встановлено обов`язок перерахувати ці кошти у визначені терміни (фактично негайно: постачальники універсальних послуг протягом одного робочого дня з дати отримання кожного). Проте, ними не встановлено інші строки оплати за укладеними між виробником та постачальниками універсальних послуг договорами купівлі-продажу електричної енергії.

Наказами урегульовувано правовідносини щодо обов`язкового перерахування ТОВ «ВОЛИНЬЕЛЕКТРОЗБУТ» отриманих коштів від ДП "Гарантований покупець" протягом одного робочого дня з дати отримання кожного платежу. Але, цей обов`язок не виключає його обов`язку з оплати іншої суми вартості придбаної електричної енергії у визначений договором строк, оскільки наказами не змінено джерела надходження коштів для оплати вартості електричної енергії та не встановлено умови, які б ставили у залежність сплату отриманої електричної АТ «НАЕК «Енергоатом» від надходження коштів безпосередньо від ДП «Гарантований покупець».

Оскільки, накази Міністерства енергетики України не змінено строки виконання сторонами зобов`язань за договором №65-150-SD-21-00433 то у ТОВ «ВОЛИНЬЕЛЕКТРОЗБУТ» виник обов`язок з оплати коштів у відповідності до договірного графіку та розміру.

Доводи відповідача щодо порушення позивачем Положення про ПСО та строків внесення платежів ДП "Гарантований покупець", що призвело до несвоєчасного отримання грошових коштів відповідачем та відповідно проведення ним розрахунків з позивачем за договором купівлі-продажу, суд не приймає до уваги з огляду на наступне.

Схема наявних між АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", ДП "Гарантований покупець" та ТОВ «ВОЛИНЬЕЛЕКТРОЗБУТ» договірних відносин існує певна синхронність виконання ними взятих на себе грошових зобов`язань.

Однак, приписи договорів, укладених між цими особами, не містять умов щодо джерел коштів, які приймають участь у ланцюгу фінансових зобов`язань учасників ринку електричної енергії при виконанні спеціальних обов`язків з метою дотримання відповідної синхронності руху коштів. Тобто, відсутня вказівка на те, що при виконанні договірних зобов`язань сторони використовують лише ті кошти, які надійшли від попереднього їх платника у ланцюгу взаємних розрахунків.

Відтак, доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву судом до уваги не приймаються та спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Правилами статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Отже, з огляду на викладене вище у своїй сукупності, суд дійшов висновку, що доводи якими позивач обґрунтовував позовні вимоги знайшли своє підтвердження, більш того, відповідачами спростовані не були, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

Згідно з положеннями статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати в сумі 558 300,29 грн. покладаються на відповідача.

Водночас відповідно до приписів ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 16.11.2022 у справі № 916/228/22.

Оскільки позов був поданий через підсистему Електронний суд, тому позивач мав би сплатити 0,8*697 875,36 грн., що дорівнює 558 300,29 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чином, позивачу з Державного бюджету України підлягає поверненню надмірно сплачений судовий збір у розмірі 139 608,46 грн.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 73, 74, 75, 76-80, 123, 129, 130, 231, 232, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

в и р і ш и в:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньелектрозбут (43026, місто Луцьк, вулиця Єршова, будинок 11а, ) на користь Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (м. Київ, вул. Назарівська, 3, ) в особі філії Відокремлений підрозділ Енергоатом-Трейдинг акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (м. Київ, вул. Назарівська, 3, ) 46 525 024,06 грн. заборгованості в т.ч. 9 164 534, 65 грн. 3% річних, 37 360 489,41 грн. інфляційних втрат, а також 558 300,29 грн. в повернення витрат по сплаті судового збору

3. Головному управлінню Державної казначейської служби України у Волинській області повернути Відокремлений підрозділ Енергоатом-Трейдинг акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (м. Київ, вул. Назарівська, 3, ) з Державного бюджету України судовий збір в загальному розмірі 139 608,46 грн., сплачений згідно платіжної інструкції №225130 від 13.12.2024 на суму 697 908,75 грн.

4. Підставою для повернення судового збору є рішення суду, підписане суддею та засвідчене гербовою печаткою Господарського суду Волинської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення

складено 17.07.2024.

Суддя В. М. Дем`як