ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року м. Харків Справа № 913/189/24

Провадження №17/913/189/24

За позовом Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецький науково-дослідний та конструкторський інститут хімічного машинобудування», село Подвірки, Харківський район, Харківська область, Україна,

до держави Російської Федерації, м. Москва, Російська Федерація,

про стягнення 166845072,93 грн.

Господарський суд Луганської області у складі судді Фонової О.С.

Секретар судового засідання Селіверстова Н.О.

У засіданні брали участь:

від позивача: представник не прибув;

від відповідача: представник не прибув.

Обставини справи: Приватне акціонерне товариство «Сєвєродонецький науково-дослідний та конструкторський інститут хімічного машинобудування» (далі - ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ») 25.03.2024 (дата оформлення поштового відправлення №115) звернулося до Господарського суду Луганської області з позовом від 12.03.2024 №б/н до держави - Російська Федерація, про стягнення 166867072,93 грн (що відповідає за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют встановлених НБУ на дату оцінки - 4466205,39 доларів США або 4054717,53 євро), з яких:

- 107789202,00 грн (без ПДВ) (що відповідає за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют встановлених НБУ на дату оцінки - 2885247,39 доларів США або 2619178,78 євро) - сума збитків у вигляді втрачених активів;

- 16041506,75 грн (що відповідає за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют встановлених НБУ на дату оцінки - 429280,00 доларів США або 389794,06 євро) - сума збитків у вигляді упущеної вигоди за період з 24.02.2022 до 27.12.2023;

- 43036364, 18 грн (що відповідає за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют встановлених НБУ на дату оцінки - 1151678,00 доларів США або 1045744,60 євро) - сума збитків у вигляді упущеної вигоди, яка очікується в майбутньому, за період з 27.12.2023 до 27.12.2028.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що:

- ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» створене відповідно до законодавства України та зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 04.02.2004;

- місцезнаходженням майна підприємства є: проспект Центральний, буд. 59, м. Сєвєродонецьк Луганської області, 93405;

- основним видом діяльності підприємства є: дослідження й експериментальні розробки у сфері інших природничих і технічних наук (основний) (КВЕД 72.19), виробництво кранів і клапанів (КВЕД 28.14), виробництво інших машин і устаткування загального призначення, н.в.і.у. (КВЕД 28.29), виробництво інших виробів із пластмас (КВЕД 22.29); оптова торгівля хімічними продуктами (КВЕД 46.75), надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (КВЕД 68.20), діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах (КВЕД 71.12), технічні випробування та дослідження (КВЕД 71.20);

- внаслідок військової агресії Російською Федерації проти України 24.02.2022 усі активи ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ», до складу яких входило майно, обладнання, транспортні засоби, земельні ділянки тощо, були втрачені;

- відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Агенція консалтингових послуг», викладеного у Звіті про незалежну оцінку майна від 29.12.2023, ринкова вартість об`єкта оцінки - втрачених активів ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» внаслідок збройної агресії Російської Федерації в Україні станом на 27.12.2023 становить 107789202,00 грн (без ПДВ), що відповідає за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют встановлених НБУ на дату оцінки - 2885247,39 доларів США або 2619178,78 євро;

- відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Агенція консалтингових послуг», викладеного у Звіті про незалежну оцінку від 27.12.2023: ринкова вартість об`єкта оцінки - упущеної вигоди від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» внаслідок збройної агресії Російської Федерації в Україні станом на 27.12.2023 за період з 24.02.2022 до 27.12.2023 становить 16041506,75 грн, що відповідає за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют встановлених НБУ на дату оцінки - 429280 доларів США або 389794 євро; ринкова вартість об`єкта оцінки - упущеної вигоди, яка очікується в майбутньому та розрахована за період з 27.12.2023 до 27.12.2028, становить 43036364,18 грн, що відповідає за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют встановлених НБУ на дату оцінки - 1151678 доларів США або 1045744,60 євро.

Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

На виконання вимог п. 9 ч. 3 статті 162 ГПК України позивач у позові зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок сум судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в сумі 350000,00 грн; у разі вирішення судової справи на користь позивача - додаткова оплата в розмірі 10% від присудженої на його користь суми; а також витрати, пов`язані із залученням спеціалістів у розмірі 220000,00 грн.

Позивач у позові заявляє, що на підставі ч. 8 статті 129 ГПК України докази на підтвердження розміру судових витрат, які Позивач сплатив або має сплатити в зв`язку з розглядом даної справи, будуть подані до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення у даній справі.

На підтвердження викладених обставин позивач надав у копіях: печатної версії інформації з офіційного сайту МЗС РФ (https://mid.ru) щодо посольства РФ у Бельгії; печатної версії інформації з офіційного сайту МЗС РФ (https://mid.ru) щодо посольства РФ у Німеччині; печатної версії інформації з офіційного сайту МЗС РФ (https://mid.ru) щодо посольства РФ у Швейцарії; Інформації з ЄДР щодо ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» станом на 12.03.2024; Статуту ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ»; рішення акціонера № 42 від 19.06.2023; наказу генерального директора ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» № 20-06 від 20.06.2023; Виписки з ЄДР від 26.06.2023 щодо ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ»; дозволу № 238.18.30 від 09.07.2018; ліцензії № ОВ 050624 від 23.05.2018; Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Сєвєродонецькою міською радою 19.05.2009, бланк серії САС № 666716; Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» 19.05.2009 за № 22768459, номер запису 615 в книзі 5, бланк серії ССО № 010997; Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Сєвєродонецькою міською радою 19.04.2012 року, бланк серії CAE № 502875; Витягу про державну реєстрацію прав, виданого КП «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» 23.04.2012 за № 33912743, номер запису 661 в книзі 5, бланк серії СЕВ № 808982; Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 508909, виданого 24.06.2009 Сєвєродонецькою міською радою; Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 148359, виданого 05.03.2012 Сєвєродонецькою міською радою; Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 359863201 від 25.12.2023; Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії САО 588468; балансової довідки від 20.06.2023 № 20/06/23-1; балансової довідки від 20.06.2023 № 20/06/23-2; Звіту про фінансові результати за 2020 рік; Звіту про фінансові результати за 2021 рік; Звіту про фінансові результати за 2022 рік; Плану господарської діяльності ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» на 2022-2028; наказу генерального директора ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» від 30.12.2021 № 30-12-1; витягу з наказу № 309 Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22.12.2022; наказу т.в.о. Генерального директора ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» від 11.04.2022 №7В «Про призупинення дії трудових договорів» з додатком; заяви ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» від 15.07.2022 до Національної поліції України вих. № 01/В 14; Повідомлення від 22.07.2022 № 2462/111/18-2022 про початок досудового розслідування; Витягу з ЄРДР щодо кримінального провадження 0000134; листа ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» від 02.06.2022 вих. № 01/В7; примірник Звіту про незалежну оцінку майна від 29.12.2023, виконаного ТОВ «Агенція консалтингових послуг» щодо втрачених активів; Рецензії від 15.01.2024 щодо втрачених активів; договору оренди № 02-11 від 19.01.2021; договору оренди № 02-19 від 29.01.2021; договору оренди № 02/63 від 06.12.2021; договору оренди № 02/64 від 31.12.2021; примірник Звіту про незалежну оцінку майна від 27.12.2023, виконаного ТОВ «Агенція консалтингових послуг» (збитки у вигляді упущеної вигоди); Рецензії від 15.01.2024 щодо упущеної вигоди; копія електронного документу - Угоди від 19.11.1998 щодо розміщення будівлі Посольства РФ у Києві; докази направлення відповідачу (на адресу Посольства РФ в Україні) копії позовної заяви і доданих до неї документів, опис вкладення та фіскальний чек (тільки для суду); докази направлення відповідачу на адресу Посольства РФ в Швейцарії копії позовної заяви і доданих до неї документів (тільки для суду); докази направлення відповідачу на адресу Посольства РФ в Бельгії копії позовної заяви і доданих до неї документів (тільки для суду); докази направлення відповідачу на адресу Посольства РФ у Німеччині копії позовної заяви і доданих до неї документів (тільки для суду).

З огляду на розрив дипломатичних відносин і припинення прямого поштового зв`язку між Україною та Російською Федерацією на виконання вимог частини 1 статті 172 ГПК України позивач у позовній заяві з посиланням на положення Віденської конвенції про дипломатичні відносини від 18.04.1961, Конвенцію ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності, прийнятій резолюцією 59/38 Генеральної Асамблеї 02.12.2004 надав докази надіслання копії позовної заяви з додатками (з перекладом на російську мову) відповідачу на адресу розташування його офіційних посольств у Швейцарії, Бельгії, Німеччині (офіційний сайт МЗС РФ - https://mid.ru щодо посольств РФ) та надані відповідні експрес накладні про таке надсилання, а саме:

- експрес накладна від 14.03.2024 №77291145 міжнародної кур`єрської служби GlobalPost на адресу Посольства Російської Федерації в Швейцарії (Switzerland, Bern, 3006, Brunnadernrain 37);

- експрес накладна від 14.03.2024 № 77291143 міжнародної кур`єрської служби GlobalPost на адресу Посольства Російської Федерації в Бельгії (Belgium, Uccle, 1180, Avenue De Fre 66);

- експрес накладна від 14.03.2024 № 77291144 міжнародної кур`єрської служби GlobalPost на адресу Посольства Російської Федерації в Німеччині (Germany, Berlin, 10117, Unter den Linder 63-65).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.03.2024 справа передана на розгляд судді Фонової О.С.

Ухвалою від 01.04.2024 Господарським судом Луганської області відкрито провадження у справі №913/189/24, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 22.04.2024; здійснено оголошення про відкриття провадження у даній справі для Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації на офіційному веб-сайті «Судової влади України».

04.04.2024 через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» (далі - підсистема «Електронний суд») від представниці позивача - адвоката Ведернікової Олени Сергіївни надійшла заява від 03.04.2024 №б/н, в якій остання просила її залучити у цій справі в якості представниці позивача та надати їй доступ до електронної справи № 913/189/24 в підсистемі «Електронний суд». Адвокат Ведернікова О.С. повідомила, що вона зареєстрована в системі vkz.court.gov.ua та має електронний кабінет підсистемі «Електронний суд» (електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1).

До заяви представницею позивача надані копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №5153 від 29.08.2012 на ім`я Ведернікової Олени Сергіївни та копія ордеру від 03.04.2024 серія АА № 1427003 на надання правничої (правової) допомоги ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» на підставі договору №б/н від 01.09.2023 адвокатом Ведерніковою Оленою Сергіївною в Господарському суді Луганської області.

Розглянувши заяву представниці позивача, суд дійшов висновку про її задоволення.

22.04.2024 через підсистему «Електронний суд» від представниці позивача - адвоката Ведернікової О.С. надійшло клопотання від 19.04.2024 №б/н, в якому остання повідомила про те, що з метою дотримання процесуальних прав відповідача у цій справі, враховуючи усталену судову практику на даний час щодо доступного для позивача способу повідомлення Російської Федерації про факт подання позову проти неї, про відкриття провадження у справі та про дату судового розгляду цієї справи тощо, позивач за власний рахунок здійснив переклад на російську мову з нотаріальним посвідченням такого перекладу процесуальних документів у цій справі, а саме ухвали Господарського суду Луганської області від 01.04.2024 відкриття провадження у справі № 913/189/24, з подальшим направленням таких документів до посольств Російської Федерації, які розташовані в Бельгії, Німеччині та Швейцарії.

До клопотання додано копії: докази направлення ухвали Господарського суду Луганської області від 01.04.2024 про відкриття провадження у справі № 913/189/24, перекладеної на російську мову перекладачем Сосновською Н.В., справжність підпису на перекладі якої посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвина Л.О. 11.04.2024 за рег. № 18453, а саме:

- на адресу посольства Російської Федерації в Україні: опис вкладення до поштового відправлення № 810 та фіскальний чек до нього від 19.04.2024;

- на адресу посольства Російської Федерації в Бельгії: експрес накладна №77293306 від 19.04.2024, складена оператором поштового зв`язку ТОВ «Глобал Пост УА»;

- на адресу посольства Російської Федерації в Швейцарії: експрес накладна №77293305 від 19.04.2024, складена оператором поштового зв`язку ТОВ «Глобал Пост УА»;

- на адресу посольства Російської Федерації в Німеччині: експрес накладна №77293304 від 19.04.2024, складена оператором поштового зв`язку ТОВ «Глобал Пост УА»;

- платіжну інструкцію в національній валюті від 19.04.2024 № 907 про оплату кур`єрських міжнародних послуг ТОВ «Глобал Пост УА» за накладними №№ 77293304, 77293305, 77293306.

Розглянувши клопотання представниці позивача, суд дійшов висновку про його задоволення та долучення наданих доказів до матеріалів справи.

08.05.2024 через підсистему «Електронний суд» від представниці позивача - адвоката Ведернікової О.С. надійшло клопотання від 07.05.2024 №б/н, в якому остання повідомила про те, що з метою дотримання процесуальних прав відповідача у цій справі, враховуючи усталену судову практику на даний час щодо доступного для позивача способу повідомлення Російської Федерації про факт подання позову проти неї, про відкриття провадження у справі та про дату судового розгляду цієї справи тощо, позивач за власний рахунок здійснив переклад на російську мову з нотаріальним посвідченням такого перекладу процесуальних документів у цій справі, а саме ухвали повідомлення Господарського суду Луганської області від 22.04.2024 про відкладення підготовчого засідання у справі № 913/189/24 на 13.05.2024 о 14 год. 30 хв., з подальшим направленням таких документів до посольств Російської Федерації, які розташовані в Бельгії, Німеччині та Швейцарії.

До клопотання додано копії: докази направлення ухвали-повідомлення Господарського суду Луганської області від 22.04.2024 про відкладення підготовчого засідання у справі № 913/189/24 на 13.05.2024 о 14 год. 30 хв., перекладеної на російську мову перекладачем Сосновською Н.В., справжність підпису на перекладі якої посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвина Л.О. 01.05.2024 за рег. № 22145, а саме:

- на адресу посольства Російської Федерації в Бельгії: експрес накладна №77294110 від 03.05.2024, складена оператором поштового зв`язку ТОВ «Глобал Пост УА»;

- на адресу посольства Російської Федерації в Швейцарії: експрес накладна №77294109 від 03.05.2024, складена оператором поштового зв`язку ТОВ «Глобал Пост УА»;

- на адресу посольства Російської Федерації в Німеччині: експрес накладна №77294107 від 03.05.2024, складена оператором поштового зв`язку ТОВ «Глобал Пост УА»;

- платіжну інструкцію в національній валюті від 07.05.2024 №926 про оплату кур`єрських міжнародних послуг ТОВ «Глобал Пост УА» за накладними №№ 77294110, 77294109, 77294107.

Розглянувши клопотання представниці позивача, суд дійшов висновку про його задоволення та долучення наданих доказів до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою від 22.04.2024 судом відкладено підготовче засідання у справі №913/189/24 на 13.05.2024.

Протокольною ухвалою від 13.05.2024 суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів по 01.07.2023 (включно) та відклав підготовче засідання у справі №913/189/24 на 04.06.2024.

23.05.2024 до відділу документального забезпечення суду від Міністерства закордонних справ України надійшов лист № 72/36-636-67136 від 17.05.2024, в якому останнє повідомило про повернення до Господарського суду Луганської області матеріалів судових проваджень, що були направлені на адресу Посольства Російської Федерації в Швейцарській Конфедерації, які після їх розкриття були перенаправлені російською стороною на адресу Посольства України в Швейцарській Конфедерації (т. 2, а.с. 228).

До листа Міністерства закордонних справ України були додані лист Посольства Російської Федерації в Швейцарській Конфедерації №34/n від 14.02.2024, в якому повідомляється, що Посольство Російської Федерації в Швейцарській Конфедерації направляє без розгляду отриманні документи Господарського суду Луганської області за позовом ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ», а також копія позовної заяви ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» від 12.03.2024 №б/н до держави - Російська Федерація про стягнення збитків у розмірі 166867072,93 грн з додатками (т. 2, а.с. 229-250: т. 3, а.с. 1-134).

04.06.2024 через підсистему «Електронний суд» від представниці позивача - адвоката Ведернікової О.С. надійшло клопотання від 03.06.2024 №б/н, в якому остання повідомила про те, що з метою дотримання процесуальних прав відповідача у цій справі, враховуючи усталену судову практику на даний час щодо доступного для позивача способу повідомлення Російської Федерації про факт подання позову проти неї, про відкриття провадження у справі та про дату судового розгляду цієї справи тощо, позивач за власний рахунок здійснив переклад на російську мову з нотаріальним посвідченням такого перекладу процесуальних документів у цій справі, а саме ухвали повідомлення Господарського суду Луганської області від 13.05.2024 про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та відкладення підготовчого засідання у справі № 913/189/24 на 04.06.2024 о 12 год. 00 хв., з подальшим направленням таких документів до посольств Російської Федерації, які розташовані в Бельгії, Німеччині та Швейцарії.

До клопотання додано копії: докази направлення ухвали-повідомлення Господарського суду Луганської області від 13.05.2024 року про відкладення підготовчого засідання у справі № 913/189/24 на 04.06.2024 р. о 12 год. 00 хв., перекладеної на російську мову перекладачем Сосновською Н.В., справжність підпису на перекладі якої посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвина Л.О. 22.05.2024 за рег. № 25239, а саме:

- на адресу посольства Російської Федерації в Бельгії: експрес накладна № 77295866 від 03.06.2024, складена оператором поштового зв`язку ТОВ «Глобал Пост УА»;

- на адресу посольства Російської Федерації в Швейцарії: експрес накладна №77295865 від 03.06.2024, складена оператором поштового зв`язку ТОВ «Глобал Пост УА»;

- на адресу посольства Російської Федерації в Німеччині: експрес накладна №77295867 від 03.06.2024, складена оператором поштового зв`язку ТОВ «Глобал Пост УА»;

- платіжну інструкцію в національній валюті від 03.06.2024 №974 про оплату кур`єрських міжнародних послуг ТОВ «Глобал Пост УА» за накладними №№ 77295865, 77295866, 77295867.

Розглянувши клопотання представниці позивача, суд дійшов висновку про його задоволення та долучення наданих доказів до матеріалів справи.

04.06.2024 через підсистему «Електронний суд» від представниці позивача - адвоката Ведернікової О.С. надійшли додаткові пояснення та клопотання від 03.06.2024 №б/н про приєднання доказів до матеріалів справи, в яких остання повідомила таке:

- до початку збройної агресії Російською Федерацією позивач - ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» здійснювало та розвивало два основних напрямки своєї господарської діяльності: надання власного майна (нежитлових та промислових приміщень) в оренду, яке розташовано за адресою: Луганська область, місто Сєвєродонецьк, проспект Центральний, буд. 59, та послуги з експертно-технічного обстеження (в тому числі технічного огляду);

- позивачем був затверджений План розвитку господарської діяльності ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» на 2022-2028 роки наказом генерального директора ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» від 30.12.2021 № 30-12-1 (з додатком № 1), відповідно до якого ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» очікувало стабільність економічних показників в найближчі сім років, тобто з 01.01.2022 по 31.12.2028. Такий прогноз саме на наступні сім років був обумовлений сталими господарськими відносинами з орендарями майна позивача, а саме Луганською обласною державною адміністрацією (далі - Луганською ОДА) та її структурними підрозділами, які з вересня 2015 року до дати початку збройної агресії Російської Федерації були орендарями приміщень, що належали позивачу, та сплачували орендну плату. Ці фактичні обставини дозволили позивачу сформувати цілком обґрунтоване правомірне очікування збереження орендних відносин та отримання прибутку від такої діяльності;

- за допомогою аналітичної платформи «Clarity Project» (система, що поєднує понад 130 різних реєстрів, і дозволяє перевірити інформацію про будь-яку компанію або ФОП в Україні) за посиланням https://clarity-project.info/tenderer/00220183/treasury, можна отримати інформацію з відкритими даними щодо ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ», зокрема про отримані ним публічні фінанси за період з 2015 року по 2022 рік.

Так, із зазначеної інформації з вересня 2015 року по 2022 рік вбачається, що на користь позивача здійснювали оплату за оренду приміщень, відшкодування витрат на електроенергію, витрат за воду та стоки, витрат на вивезення твердих побутових відходів тощо: Луганська обласна державна адміністрація (Луганська ОДА) та її структурні підрозділи, зокрема: Департамент фінансів Луганської ОДА, Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Луганській області, Державний архів Луганської області, Управління інфраструктури та туризму Луганської ОДА, Департамент економічного розвитку та зовнішньоекономічної діяльності Луганської ОДА, Управління містобудування та архітектури Луганської ОДА, Управління культури, національностей, релігій та туризму Луганської ОДА, Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Донецькій області, Комунальне некомерційне підприємство Луганської обласної ради «Луганська обласна клінічна лікарня», Департамент масових комунікацій Луганської ОДА, Управління з питань нормативно-правової роботи та децентралізації Луганської ОДА, Департамент агропромислового розвитку Луганської ОДА, Державна організація «Луганська обласна державна телерадіокомпанія», Департамент охорони здоров`я Луганської ОДА, Управління промисловості, транспорту та зв`язку Луганської ОДА, Головне управління Державної казначейської служби України в Луганській області, Департамент міжнародної технічної допомоги, інноваційного розвитку та зовнішніх зносин Луганської ОДА, Департамент будівництва, енергозбереження, архітектури та містобудування Луганської ОДА, Департамент житлово-комунального господарства Луганської ОДА.

Вищевказані орендні відносини із структурними підрозділами Луганської ОДА стали пролонгованими у часі з огляду на вигідне розташування будівлі позивача в центральній частині міста Сєвєродонецька. Крім того, загальна площа будівлі більше 6000 м2 дозволяє розмістити в одній будівлі одразу декілька структурних підрозділів Луганської ОДА, що є важливим критерієм задля ефективної взаємодії між такими підрозділами.

З огляду на наведене слід зазначити, що Луганська ОДА розглядала будівлю за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, проспект Центральний, буд. 59, яка належить позивачу, як адміністративну будівлю, найбільш придатну для розміщення свого управлінського апарату.

Позивач мав досить обґрунтовані багаторічною практикою господарських (орендних) відносин з Луганською ОДА підстави для позитивного прогнозування своєї подальшої господарської діяльності в сфері надання приміщень в оренду з урахуванням усталених орендних відносин із Луганською ОДА та її структурними підрозділами;

- стосовно послуг з експертно-технічного обстеження, які позивач розраховував надавати в майбутньому за умови відсутності збройної агресії Російської Федерації, останній повідомив, що ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» здійснювало свою господарську діяльність з виконання робіт підвищеної небезпеки, а саме випробування (неруйнівний контроль: радіографічний (RТ) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки) на підставі дозволу № 238.18.30, виданого Державною службою України з питань праці від 09.07.2018, який діяв з 09.07.2018 по 09.07.2023, копія якого додавалась до позовної заяви.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної організації» ліцензії та документи дозвільного характеру, видані суб`єктам господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, строк дії яких закінчився у період її проведення, вважаються такими, що продовжили свою дію на період проведення антитерористичної операції

Період проведення антитерористичної операції - це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України «Про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України» (ст. 1 Закону України №1669-VII).

На даний час Президентом України не видавався Указ «Про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України», тому вищевказані дозвіл та ліцензія ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» продовжили свою дію і є чинними на даний час.

Позивачем напередодні початку збройної агресії Російської Федерації було укладено договір про надання послуг № 146 від 22.02.2022 для ПрАТ «Харківська ТЕЦ-5» з експертно-технічного обстеження тепломеханічного обладнання КТЦ з визначенням технічного стану та подовженням ресурсу, строк дії договору до 31.12.2022.

Інші господарські договори, укладені до початку збройної агресії, залишились на окупованій території, позивач не має до них доступу.

Зважаючи на релокацію позивача у Харківську область (село Подвірки, провулок Набережний, 1 літ. «В1») та прагнення відновити свою господарську діяльність позивачем було отримано новий Дозвіл № ДЗ-47/ ПНС/1-24 від 04.01.2024 на газонебезпечні роботи та роботи у вибухопожежонебезпечних та/або пожежонебезнечних зонах; технічний огляд, випробування, експертне обстеження (технічне діагностування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, строк дії дозволу з 04.01.2024 по 04.01.2029, який видано Північно-східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці.

Також Позивач придбав комплекс візуального контролю НПВК (договір купівлі- продажу № 14-07/2023 від 14.07.2023), прилади та матеріали для здійснення експертних обстежень (договір поставки № 290124-1 від 29.01.2024)

Позивачем впродовж 2024 укладено низку господарських договорів про надання послуг з ПрАТ «ХАРКІВСЬКА ТЕЦ-5» щодо експертного обстеження обладнання, трубопроводів та посудин, що працюють під тиском: № 161 від 28.02.2024, № 194 від 06.03.2024, № 272 від 18.04.2024 та № 273 від 18.04.2024.

Наведені обставини дозволяють зробити висновок про те, що попри збройну агресію Російської Федерації позивач налагоджує свою господарську діяльність та розвиває її, а за умови відсутності збройної агресії з боку Російської Федерації позивач мав би правомірно очікувану можливість у звичному сталому режимі своєї господарської діяльності розвивати відносини з контрагентами та отримувати прибуток.

Позивач зазначає, що докази, які додані до цих пояснень, не надсилаються іншому учаснику справи, оскільки обсяг таких доказів є надмірним і такі докази разом з цими додатковими поясненнями подаються до суду в електронній формі. Крім того, надані докази стосуються стратегічно важливих об`єктів критичної інфраструктури та державних органів.

Враховуючі вищевикладене, представниця позивача просить долучити до матеріалів справи № 913/189/24 додаткові пояснення з доданими до них доказами та врахувати їх при вирішення справи по суті.

До додаткових пояснень позивачем надано такі документи: копію договору купівлі-продажу №14-07/2023 від 14.07.2023; копії договору поставки обладнання №290124-1 від 29.01.2024 та специфікації №1 до нього; копію договору надання послуг № 146 від 22.02.2022; копію договору надання послуг № 161 від 28.02.2024; копію договору надання послуг № 194 від 06.03.2024; копію договору надання послуг № 272 від 18.04.2024; копію договору надання послуг № 273 від 18.04.2024; копію Дозволу Північно-східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці № ДЗ-47/ПНС/1-24 від 04.01.2024 для ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» на виконання робіт; Перелік транзакцій за період 2015-2022 роки між Луганською ОДА, як платника та ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ», як одержувача коштів, інформація отримана у відкритому доступі за допомогою аналітичної платформи «Clarity Project» за посиланням https://clarity-project.info/edr/00022450/treasury; транзакції 2015 ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» орендна плата, транзакції 2016 ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» орендна плата ч.1, транзакції 2016 ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» орендна плата ч.2, транзакції 2017 ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» орендна плата, транзакції 2018 ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» орендна плата, транзакції 2019 ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» орендна плата, транзакції 2020 ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» орендна плата, транзакції 2021 ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» орендна плата та транзакції 2022 ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» орендна плата, в форматі pdf.asice.zip.

Розглянувши клопотання представниці позивача, суд дійшов висновку про його задоволення та долучення наданих пояснень та доказів до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою від 04.06.2024 судом закрито підготовче провадження та призначено справу №913/189/24 до судового розгляду по суті на 25.06.2024.

Протокольною ухвалою від 25.06.2024 судом оголошено перерву в судовому засіданні з розгляду справи №913/189/24 по суті до 04.07.2024 до 13 год 00 хв.

02.07.2024 через підсистему «Електронний суд» від представниці позивача - адвоката Ведернікової О.С. надійшло клопотання від 02.07.2024 №б/н, в якому остання повідомила про те, що з метою дотримання процесуальних прав відповідача у цій справі, враховуючи усталену судову практику на даний час щодо доступного для позивача способу повідомлення Російської Федерації про факт подання позову проти неї, про відкриття провадження у справі та про дату судового розгляду цієї справи тощо, позивач за власний рахунок здійснив переклад на російську мову з нотаріальним посвідченням такого перекладу процесуальних документів у цій справі, а саме ухвали-повідомлення Господарського суду Луганської області від 25.06.2024 про оголошення перерви в судовому засіданні у справі №913/189/24 по суті до 04.07.2024 р. о 13 год. 00 хв., з подальшим направленням таких документів до посольств Російської Федерації, які розташовані в Бельгії, Німеччині та Швейцарії.

До клопотання додано копії: докази направлення ухвали-повідомлення Господарського суду Луганської області від 25.06.2024 року про оголошення перерви в судовому засіданні у справі № 913/189/24 по суті до 04.07.2024 р. о 13 год. 00 хв., перекладеної на російську мову перекладачем Сосновською Н.В., справжність підпису на перекладі якої посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвина Л.О. 27.06.2024, а саме:

- на адресу посольства Російської Федерації в Бельгії: експрес накладна № 77297249 від 28.06.2024, складена оператором поштового зв`язку ТОВ «Глобал Пост УА»;

- на адресу посольства Російської Федерації в Швейцарії: експрес накладна №77297250 від 28.06.2024, складена оператором поштового зв`язку ТОВ «Глобал Пост УА»;

- на адресу посольства Російської Федерації в Німеччині: експрес накладна №77297248 від 28.06.2024, складена оператором поштового зв`язку ТОВ «Глобал Пост УА»;

- платіжну інструкцію в національній валюті від 01.07.2024 №1021 про оплату кур`єрських міжнародних послуг ТОВ «Глобал Пост УА» за накладними №№ 77297248, 77297249, 77297250.

Розглянувши клопотання представниці позивача, суд дійшов висновку про його задоволення та долучення наданих доказів до матеріалів справи.

Щодо дотримання прав відповідача під час розгляду даної справи судом, суд зазначає таке.

Статтею 11 ГПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Підтримання юрисдикційного імунітету Російської Федерації позбавить позивача ефективного доступу до суду для захисту своїх прав, що є несумісним з положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини першої статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55).

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) «у випадках, коли застосування правила державного імунітету від юрисдикції обмежує здійснення права на доступ до суду, суд має встановити, чи обставини справи виправдовують таке обмеження» (Sabeh El Leil v. France (скарга № 34869/05), рішення від 29.06.2011, § 51; Oleynikov v. Russia (скарга № 36703/04), рішення від 14.03.2013, § 59).

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, обмеження права на справедливий суд, зокрема шляхом застосування судового імунітету держави, є таким що відповідає пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція 1950 року) лише у разі, якщо таке обмеження: 1) переслідує законну мету, 2) є пропорційне меті, яка переслідується, та 3) не порушує самої сутності права на доступ до суду (Ashingdane v the United Kingdom (скарга № 8225/78), рішення від 28.05.1985, § 57; Oleynikov v. Russia (скарга № 36703/04), рішення від 14.03.2013, § 55; Fogarty v. the United Kingdom (скарга № 37112/97), рішення від 21.11.2001, § 33; Cudak v. Lithuania (скарга № 15869/02), рішення від 23.03.2010, § 55).

ЄСПЛ неодноразово визнавав, що «надання імунітету державі в ході цивільного судочинства переслідує законну мету дотримання міжнародного права для сприяння ввічливості та добрих відносин між державами через повагу до суверенітету іншої держави» (Oleynikov v. Russia (скарга № 36703/04), рішення від 14.03.2013, § 60; Cudak v. Lithuania (скарга № 15869/02), рішення від 29.06.2011, § 52; Wallishauser v. Austria, (скарга № 156/04), рішення від 17.07.2012, § 60).

Таким чином, у контексті наведеної практики ЄСПЛ, застосування судового імунітету Російської Федерації у справі за позовом про відшкодування шкоди повинно мати законну мету, зокрема сприяння ввічливості та добрих відносин між державами через дотримання міжнародного права. У той же час, збройна агресія проти України, здійснена Російською Федерацією в порушення основоположних принципів і норм міжнародного права, зокрема Статуту ООН, вчинені її збройними силами міжнародно-правові злочини в Україні виключають, з ініціативи Російської Федерації, питання ввічливості та добрих відносин між країнами.

Це позбавляє застосування судового імунітету Російської Федерації, що обмежує право позивача на справедливий суд, законної мети.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, «обмеження буде несумісне з пунктом 1 статті 6 Конвенції 1950 року, якщо … не існує розумної пропорції між використовуваними засобами та метою, яка переслідується». Також, при розгляді питання про доступ до суду в контексті застосування юрисдикційного імунітету держави, «необхідно переконатися, що обмеження, що застосовуються, не обмежують і не скорочують доступ, що залишився особі, таким чином або такою мірою, що порушується сама сутність права [доступу до суду]» (Ashingdane v the United Kingdom (скарга № 8225/78), рішення від 28.05.1985, § 57; Oleynikov v. Russia (скарга № 36703/04), рішення від 14.03.2013, § 55). В іншому випадку, повне перешкоджання у розгляді справи, без будь-якої провини з боку позивача, буде суперечити пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року (McElhinney v. Ireland (скарга № 31253/96), рішення від 21.11.2001, Окрема думка Судді L. Лукейдіса).

Загальновідомо (тобто таке, що не потребує доказування - частина третя статті 82 ЦПК України), що Російська Федерація відкидає визнання будь-якої відповідальності за свою протиправну військову діяльність в Україні, включаючи не тільки повномасштабну збройну агресію, але і будь-яку участь своїх збройних сил у військових діях в Донецькій та Луганській областях з 2014 року.

Не існує жодної розумної підстави припустити, що порушене право позивача, за захистом якого він звернувся до українського суду, могло би бути захищене шляхом подання позову до суду, в якому би Російська Федерація не користувалася судовим імунітетом, тобто до суду Російської Федерації.

Таким чином, звернення позивача до українського суду є єдиним розумно доступним засобом захисту права, позбавлення якого означало би позбавлення такого права взагалі, тобто заперечувало б саму сутність такого права.

При розгляді питання щодо застосування судового імунітету, суд бере до уваги «загальні принципи, що лежать в основі прав людини та гуманітарного права та втілюють основні права, такі як право на ефективний спосіб захисту права, право на компенсацію збитків, понесених внаслідок порушень гуманітарного права, та право на захист від відмови у правосудді» (Окрема думка Судді Юсуфа до рішення Міжнародного Суду ООН (ICJ) у справі Jurisdictional Immunities of the State (ФРН проти Італії) від 03.02.2012, § 30.)

Виходячи із сукупності наведеного, суд вважає, що право позивача на належне та ефективне відшкодування збитків повинно бути захищене, а судовий імунітет не повинен бути перешкодою для такого відшкодування у тих виняткових обставинах, коли немає інших механізмів відшкодування.

Відповідно до обставин справи, звернення до українського суду є єдиним ефективним засобом судового захисту порушених прав та законних інтересів позивача. Наразі відсутні будь-які механізми або інші міждержавні домовленості між Україною та Російською Федерацією щодо відшкодування збитків фізичним та юридичним особам, завданих внаслідок дій військової агресії Російської Федерації на території України.

За таких обставин, застосування судового імунітету Російської Федерації (зокрема, частини першої статті 79 Закону України «Про міжнародне приватне право») у даній справі не буде узгоджуватися із обов`язком України як держави і суду зокрема забезпечити реалізацію права позивача на справедливий суд. З огляду на відсутність інших ефективних засобів судового захисту порушеного права позивача, застосування судового імунітету Російської Федерації буде порушенням самої сутності права на справедливий суд. Також, зважаючи на військову агресію Російської Федерації, якою порушується державний суверенітет України, застосування судового імунітету Російської Федерації буде непропорційним до своєї мети.

Судовий імунітет Російської Федерації не застосовується з огляду на звичаєве міжнародне право, кодифіковане в Конвенції ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності (2004)

Частина перша статті 79 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлює судовий імунітет, відповідно до якого пред`явлення позову до іноземної держави, залучення іноземної держави до участі у справі як відповідача або третьої особи, накладення арешту на майно, яке належить іноземній державі та знаходиться на території України, застосування щодо такого майна інших засобів забезпечення позову і звернення стягнення на таке майно можуть бути допущені лише за згодою компетентних органів відповідної держави, якщо інше не передбачено міжнародним договором України або законом України.

Міжнародно-правові норми про юрисдикційний імунітет держави уніфіковано у двох конвенціях: Європейській конвенції про імунітет держав, прийнятій Радою Європи 16 травня 1972 року, та Конвенції ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності, прийнятій резолюцією 59/38 Генеральної Асамблеї 02.12.2004.

Ці Конвенції втілюючи концепцію обмеженого імунітету держави, визначають, в якій формі є можливою відмова держави від імунітету («явно виражена відмова від імунітету» на підставі укладеного міжнародного договору чи контракту, або «відмова від імунітету, яка передбачається», коли іноземна держава вступає у судовий процес і подає зустрічний позов у суді іноземної держави), а також закріплюють перелік категорій справ, у яких держава не користується імунітетом у суді іншої держави-учасниці.

Як Європейська конвенція про імунітет держав 1972 року (стаття 11), так і Конвенція ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності 2004 року (стаття 12) передбачають, що Договірна держава не може посилатися на імунітет від юрисдикції при розгляді справи в суді іншої Договірної держави, який зазвичай має компетенцію розглядати справи, які стосуються грошової компенсації (відшкодування) у разі смерті чи заподіяння тілесного ушкодження особі чи заподіяння шкоди майну або його втрати в результаті дій чи бездіяльності держави, якщо така дія чи бездіяльність мали місце повністю або частково на території держави суду.

Відповідно до загальноприйнятої та усталеної практики міжнародних судових органів, держава може бути пов`язана положеннями міжнародного договору, навіть якщо вона не ратифікувала такий договір, якщо положення такого договору відображають звичаєве міжнародне право (Рішення Міжнародного Суду ООН у справі North Sea Continental Shelf (ФРН проти Нідерландів) від 20.02.1969, § 71; Cudak v. Lithuania (скарга № 15869/02), рішення від 23.03.2010, § 66).

Зокрема, при застосуванні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вона не може тлумачитися абстрактно, а підлягає тлумаченню у світлі правил, викладених у Віденській конвенції про право міжнародних договорів від 23 травня 1969 року, у пп. (с) пункту 3 статті 31 якої вказується, що необхідно брати до уваги «будь-які відповідні норми міжнародного права, застосовні у відносинах сторін» (Loizidou v. Turkey (скарга № 15318/89), рішення від 18 грудня 1996 року, § 43).

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що суд «повинен пам`ятати про особливий характер Конвенції як договору про права людини, а також брати до уваги відповідні норми міжнародного права, зокрема ті, що стосуються надання державного імунітету» (Fogarty v. The United Kingdom, (скарга № 37112/97), рішення від 21.11.2001, § 35; Cudak v. Lithuania (скарга № 15869/02), рішення від 23.03.2010, § 56; Sabeh El Leil v. France (скарга № 34869/05), рішення від 29.06.2011, § 48).

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Oleynikov v. Russia, якщо національні суди підтримують юрисдикційний імунітет держави без будь-якого аналізу застосовних принципів звичаєвого міжнародного права, такі суди порушують право заявника на доступ до суду навіть у тих випадках, коли юрисдикційний імунітет підлягає застосуванню (Oleynikov v. Russia (скарга № 36703/04), рішення від 14.03.2013, §§ 71-73).

Таким чином, суд аналізує питання про застосування юрисдикційного імунітету в даній справі з огляду на положення звичаєвого міжнародного права.

Як зазначив ЄСПЛ у справахv. Lithuania таv. Russia: «застосування абсолютного державного імунітету явно розмивалося протягом багатьох років, зокрема, у зв`язку із прийняттям Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй Конвенції про юрисдикційні імунітети держав та їх власності у 2004 році» (Cudak v. Lithuania (скарга № 15869/0256), рішення від 23.03.2010, § 64; Sabeh El Leil v. France (скарга № 34869/05), рішення від 29.06.2011, § 53; Oleynikov v. Russia (скарга № 36703/04), рішення від 14.03.2013, § 61). Таким чином, концепція судового імунітету держави зазнала обмежень з огляду на динамічний розвиток звичаєвого міжнародного права.

Більше того, у рішенні ЄСПЛ у справі v Russia, ЄСПЛ підтвердив вищевказану позицію. ЄСПЛ встановив, що Російська Федерація не ратифікувала Конвенцію ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності (2004), але й не заперечила їй, підписавши конвенцію 01 грудня 2006 року. З огляду на вказане, вирішуючи питання порушення права заявника на доступ до суду у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року, ЄСПЛ застосував положення Конвенції ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності (2004) на основі звичаєвого міжнародного права (Oleynikov v. Russia (скарга № 36703/04), рішення від 14.03.2013, § 68).

Вказану правову позицію підтвердив Верховний Суд у пункті 75 постанови від 25.01.2019 у справі № 796/165/18 (провадження № 61-44159ав18) про визнання та надання дозволу на виконання арбітражного рішення про стягнення сум компенсації з Російської Федерації.

Відповідно до статті 12 Конвенції ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності (2004), що відображає звичаєве міжнародне право, держава не має права посилатися на судовий імунітет у справах, пов`язаних із завданням шкоди здоров`ю, життю та майну, якщо така шкода повністю або частково завдана на території держави суду та якщо особа, яка завдала шкоду, у цей час перебувала на території держави суду.

Враховуючи вищенаведене, Верховний Суд доходить висновку, що стаття 12 Конвенції ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності (2004) підлягає застосуванню відповідно до звичаєвого міжнародного права як кодифікований звід звичаєвих норм міжнародного права.

Стаття 12 Конвенції ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності (2004) відображає підставу для обмеження судового імунітету іноземної держави внаслідок завдання фізичної шкоди особі або збитків майну, так званий «деліктний виняток» («tort exсeption»).

Умовами, необхідними для застосування «деліктного винятку», є: 1) принцип територіальності: місце дії/бездіяльності має бути на території держави суду; 2) присутність автора дії/бездіяльності на території держави суду в момент вчинення дії/бездіяльності (агента чи посадової особи іноземної держави); 3) дія/бездіяльність ймовірно може бути привласнена державі; 4) відповідальність за дії/бездіяльність передбачена положеннями законодавства держави суду; 5) завдання смерті, фізичної шкоди особі, збитків майну чи його втрата; 6) причинно-наслідковий зв`язок між діями/бездіяльністю і завданням смерті, фізичної шкоди особі або збитків майну чи його втратою.

Отже, суд вважає, що у питанні застосування імунітету держави від юрисдикції відповідні норми не можна тлумачити абстрактно або у відриві від встановлених фактичних обставин справи. Необхідно повністю враховувати особливості та обставини кожної справи, а також фактори, що лежать в її основі. У цьому випадку йдеться про вимоги щодо відшкодування збитків за неправомірні дії, допущені Російською Федерацією при відсутності альтернативних засобів відшкодування збитків.

Незастосування судом юрисдикційного імунітету іноземної держави щодо невиплати відшкодування за серйозні порушення прав людини під час збройного конфлікту, допущені відповідальною державою, особливо за відсутності інших засобів відшкодування збитків, не є порушенням суверенних прав іншої держави (Окрема думка Судді Юсуфа до рішення Міжнародного Суду ООН (ICJ) у справі Jurisdictional Immunities of the State (ФРН проти Італії) від 03.02.2012, § 50). Навпаки, це сприяє кристалізації винятку з судового імунітету держав, заснованого на принципах, які покладені в основу прав людини і гуманітарного права, включаючи право на ефективний спосіб захисту порушеного права.

Враховуючи вищенаведені обставини, а також факт відсутності інших ефективних засобів судового захисту порушеного права позивача, суд виснує, що судовий імунітет Російської Федерації не підлягає застосуванню з огляду на завдання збройними силами Російської Федерації шкоди майну позивача, що є винятком до судового імунітету держави відповідно до звичаєвого міжнародного права.

Судовий імунітет Російської Федерації не підлягає застосуванню з огляду на порушення Російською Федерацією державного суверенітету України, а отже, не є здійсненням Російською Федерацією своїх суверенних прав, що охороняються судовим імунітетом.

Особливістю правового статусу держави як суб`єкта міжнародних відносин є наявність у неї імунітету, який ґрунтується на загальному принципі міжнародного права «рівний над рівним не має влади і юрисдикції».

Подібні висновки викладено Верховним Судом у постанові від 14.04.2022 у справі № 308/9708/19 (провадження № 61-18782 св 21).

Таким чином, концепція судового імунітету держави базується на міжнародно-правовому принципі суверенної рівності держав.

Суд також звертає увагу на те, що судові імунітети держав виникли в той час, коли індивідуальних прав людини практично не існувало і коли це було потрібно державам для більшого захисту від можливих переслідувань через судові зловживання. Натомість, доктрина судового імунітету держави в наш час підлягає дедалі більшій кількості обмежень, адже існує тенденція зменшити її застосування з огляду на розвиток прав людини, які зміцнюють позиції особи як суб`єкта правових відносин. У сучасному демократичному суспільстві абсолютний імунітет держави від судового розгляду є анахронічною доктриною, несумісною з вимогами справедливості та верховенства права (рішення ЄСПЛ у справі McElhinney. Ireland (скарга № 31253/96), рішення від 21.11.2002, Окрема думка Судді. Лукейдіса).

Таким чином, застосування судового імунітету держави скоротилося у світлі еволюції міжнародного права від правової системи, орієнтованої на державу, до системи, яка також захищає права людини по відношенню до держави.

У постанові від 14.04.2022 у наведеній вище справі № 308/9708/19 Верховний Суд дійшов висновку, що на Російську Федерацію не поширюється судовий імунітет, оскільки «вчинення актів збройної агресії іноземною державою не є реалізацією її суверенних прав, а свідчить про порушення зобов`язання поважати суверенітет та територіальну цілісність іншої держави - України, що закріплено в Статуті ООН». Зокрема, Верховний Суд встановив, що «такими діями Російська Федерація вийшла за межі своїх суверенних прав, гарантованих статтею 2 Статуту ООН, та грубо порушила гарантоване нормами міжнародного права право власності позивача».

Отже, такий підхід Верховного Суду відображає те, що суд, перш ніж ухвалити рішення про судовий імунітет держави, має брати до уваги основні обставини конкретної справи, щоб визначити, чи застосовується виняток до судового імунітету.

Верховний Суд звертає увагу на те, що військова агресія та окупація Російською Федерацією територій України є не тільки порушенням суверенітету й територіальної цілісності України, але й порушенням основоположних принципів та норм міжнародного права.

Більше того, така військова агресія супроводжується злочинами геноциду проти народу України, а також іншими військовими злочинами збройних сил та вищого керівництва Російської Федерації.

Зокрема, у пункті 4 частини першої статті 2 Статуту ООН закріплений принцип, згідно з яким всі члени Організації Об`єднаних Націй утримуються у їх міжнародних відносинах від загрози силою чи її застосування як проти територіальної недоторканності чи політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з Цілями Об`єднаних Націй.

Згідно з частиною першою статті 1 Статуту ООН Організація Об`єднаних Націй переслідує ціль підтримувати міжнародний мир і безпеку і з цією ціллю вживати ефективні колективні заходи для попередження та усунення загрози світу й актів агресії чи інших порушень миру, і проводити мирними засобами, відповідно до принципів справедливості і міжнародного права, залагодження чи вирішення міжнародних спорів чи ситуацій, які можуть призвести до порушення миру.

Відповідно до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 військова агресія Російської Федерації була засуджена як така, що порушує статтю 2 (4) Статуту ООН, а також суверенітет, незалежність та територіальну цілісність України. Крім того, Російську Федерацію було зобов`язано припинити застосування сили проти України та вивести свої збройні сили за межі міжнародно визнаних кордонів України.

Крім того, аналогічних висновків дійшов і Міжнародний суд ООН, який у своєму наказі про забезпечувальні заходи від 16.03.2022 у справі щодо звинувачень в геноциді за конвенцією про попередження та покарання злочину геноциду (Україна проти Російської Федерації) зобов`язав Російську Федерацію припинити військову агресію проти України.

Також Генеральна Асамблея ООН прийняла Резолюцію ES-12/1 від 24.03.2022, якою додатково засуджує військову агресію Росії проти України, вимагає від Російської Федерації припинення військових дій, в тому числі атак проти цивільних осіб та цивільних об`єктів, а також засуджує всі порушення міжнародного гуманітарного права та порушення прав людини та вимагає безумовного дотримання міжнародного гуманітарного права, включно із Женевськими Конвенціями 1949 року та Додаткового протоколу І 1977 року до них.

Проте, станом на час ухвалення цього судового рішення, Російська Федерація не виконала приписів (вимог) ні Резолюції Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022, ні наказу Міжнародного суду ООН від 16.03.2022, та продовжує військову агресію проти України та військові злочини проти цивільного населення та цивільних об`єктів у порушення норм міжнародного права, зокрема Статуту ООН, Женевських Конвенцій 1949 року та Додаткового протоколу I 1977 року до них.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 14.04.2022 № 2188-IX про заяву Верховної Ради України «Про вчинення Російською Федерацією геноциду в Україні» визнано геноцидом Українського народу дії збройних сил, політичного і військового керівництва Російської Федерації під час збройної агресії проти України, яка розпочалася 24.02.2022.

Дії Російської Федерації вийшли за межі її суверенних прав, оскільки будь-яка іноземна держава не має права здійснювати збройну агресію проти іншої країни. Вчинення актів збройної агресії іноземною державою не є реалізацією її суверенних прав, а свідчить про порушення зобов`язання поважати суверенітет та територіальну цілісність іншої держави - України, що закріплено у Статуті ООН.

Враховуючи вказане, Російська Федерація не має підстав посилатися на імунітет для уникнення відповідальності за заподіяні збитки майну позивача. До таких висновків також дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2022 у справі № 635/6172/17, провадження № 14-167 цс 20, (пункт 49).

Визначаючи, чи поширюється на Російську Федерацію судовий імунітет у справі, яка переглядається, суд врахував таке:

- предметом позову є відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої збройною агресією РФ проти України;

- місцем завдання шкоди є територія суверенної держави Україна;

- передбачається, що шкода завдана агентами РФ, які порушили принципи та цілі, закріплені у Статуті ООН, щодо заборони військової агресії, вчиненої стосовно іншої держави - України;

- вчинення актів збройної агресії іноземною державою не є реалізацією її суверенних прав, а свідчить про порушення зобов`язання поважати суверенітет та територіальну цілісність іншої держави - України, що закріплено у Статуті ООН;

- національне законодавство України виходить із того, що за загальним правилом шкода, завдана в Україні фізичній особі в результаті протиправних дій будь-якої іншої особи (суб`єкта), може бути відшкодована за рішенням суду України (за принципом генерального делікту).

У зв`язку з повномасштабним вторгненням Російської Федерації на територію України 24.02.2022 Україна розірвала дипломатичні відносини з Росією, що у свою чергу з цієї дати унеможливлює направлення різних запитів та листів до посольства Російської Федерації в Україні у зв`язку із припиненням його роботи на території України.

Відповідно до ст. 365 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Частиною 1 статті 367 ГПК України передбачено, що у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно, зокрема, вручити документи на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

До повномасштабної військової агресії Російської Федерації проти України порядок передачі судових та позасудових документів для вручення на території Російської Федерації регулювався Угодою про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, до якої Україна приєдналася 19.12.1992.

У зв`язку з Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», за зверненням Мін`юсту, Міністерство закордонних справ України повідомило депозитаріїв конвенцій Ради Європи, Гаазької конференції з міжнародного приватного права та ООН, а також сторони двосторонніх міжнародних договорів України про повномасштабну триваючу збройну агресією Росії проти України та неможливість у зв`язку з цим гарантувати у повному обсязі виконання українською стороною зобов`язань за відповідними міжнародними договорами та конвенціями на весь період воєнного стану.

У листі Міністерства юстиції України № 25814/12.1.1/32-22 від 21.03.2022 «Щодо забезпечення виконання міжнародних договорів України у період воєнного стану» зазначено, що з урахуванням норм звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, рекомендується не здійснювати будь-яке листування, що стосується співробітництва з установами Російської Федерації на підставі міжнародних договорів України з питань міжнародно-правових відносин та правового співробітництва у цивільних справах та у галузі міжнародного приватного права.

АТ «Укрпошта» з 24.02.2022 припинила обмін міжнародними поштовими відправленнями та поштовими переказами з Російською Федерацією.

За інформацією МЗС України 24.02.2022 розірвано дипломатичні відносини між Україною та Російською Федерацією у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією останньої проти України. Функціонування закордонних дипломатичних установ України на території РФ та діяльність її дипломатичних установ на території України зупинено. Комунікація МЗС з органами влади РФ за посередництва третіх держав також не здійснюється.

З огляду на викладені обставини, всі процесуальні документи суду у справі №913/189/24 оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень веб-порталу «Судова влада України» в мережі Інтернет, відомості якого є офіційними, а доступ безоплатний та цілодобовий згідно з Законом України «Про доступ до судових рішень» та через оголошення на офіційному веб-сайті «Судової влади України».

Позивачем вчинено дії, направленні на повідомлення відповідача про хід судового процесу шляхом надіслання копії позовної заяви з додатками (з перекладом на російську мову) відповідачу на адресу розташування його офіційних посольств у Швейцарії, Бельгії, Німеччині (офіційний сайт МЗС РФ - https://mid.ru щодо посольств РФ) та надані відповідні експрес накладні про таке надсилання, а саме:

- експрес накладна від 14.03.2024 №77291145 міжнародною кур`єрською службою GlobalPost на адресу Посольства Російської Федерації в Швейцарії (Switzerland, Bern, 3006, Brunnadernrain 37);

- експрес накладна від 14.03.2024 № 77291143 міжнародною кур`єрською службою GlobalPost на адресу Посольства Російської Федерації в Бельгії (Belgium, Uccle, 1180, Avenue De Fre 66);

- експрес накладна від 14.03.2024 № 77291144 міжнародною кур`єрською службою GlobalPost на адресу Посольства Російської Федерації в Німеччині (Germany, Berlin, 10117, Unter den Linder 63-65).

В матеріалах справи є лист Посольства Російської Федерації в Швейцарській Конфедерації №34/n від 14.02.2024, в якому останнє повідомило, що воно направляє без розгляду отриманні документи Господарського суду Луганської області та повернуло копію позовної заяви ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» від 12.03.2024 №б/н до держави - Російська Федерація про стягнення збитків у розмірі 166867072,93 грн з додатками Посольству України в Швейцарській Конфедерації (т. 2, а.с. 229-250: т. 3, а.с. 1-134).

При цьому суд зазначає, що предметом позову є відшкодування шкоди, завданої збройною агресією Російської Федерації проти України; місцем завдання шкоди є територія суверенної держави Україна; передбачається, що шкода завдана агентами Російської Федерації, які порушили принципи та цілі, закріплені у Статуті ООН, щодо заборони військової агресії, вчиненої стосовно іншої держави - України; вчинення актів збройної агресії іноземною державою не є реалізацією її суверенних прав, а свідчить про порушення зобов`язання поважати суверенітет та територіальну цілісність іншої держави - України, що закріплено у Статуті ООН. У зв`язку з повномасштабним вторгненням Російської Федерації на територію України 24.02.2022 Україна розірвала дипломатичні відносини з Росією, що, у свою чергу, з цієї дати унеможливлює направлення різних запитів та листів до посольства Російської Федерації в Україні, у зв`язку із припиненням його роботи на території України.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі №990/80/22, Російська Федерація, вчинивши неспровокований та повномасштабний акт збройної агресії проти Української держави, численні акти геноциду Українського народу, не вправі надалі посилатися на свій судовий імунітет, заперечуючи тим самим юрисдикцію судів України на розгляд та вирішення справ про відшкодування шкоди, завданої такими актами агресії. При цьому, Верховний Суд виходив з того, що країна-агресор діяла поза межами свого суверенного права на самооборону, навпаки, віроломно порушила усі суверенні права України, діючи на її території, тому безумовно Російська Федерація надалі не користується в такій категорії справ своїм судовим імунітетом. Такі висновки наведено в постановах Верховного Суду від 08.06.2022 та 22.06.2022 у справах №490/9551/19 та №311/498/20.

Таких самих висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 18.05.2022 у справі №428/11673/19 та у справі №760/17232/20-ц, зазначивши додаткові аргументи непоширення судового імунітету Російської Федерації у спірних правовідносинах, а саме: підтримання юрисдикційного імунітету Російської Федерації позбавить позивача ефективного доступу до суду для захисту своїх прав, що є несумісним з пунктом 1 статті 6 Конвенції; судовий імунітет Російської Федерації не застосовується з огляду на звичаєве міжнародне право, кодифіковане в Конвенції ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності (2004); підтримання імунітету Російської Федерації є несумісним з міжнародно-правовими зобов`язаннями України у сфері боротьби з тероризмом; судовий імунітет Російської Федерації не підлягає застосуванню з огляду на порушення нею державного суверенітету України, а отже, не є здійсненням Російською Федерацією своїх суверенних прав, що охороняються судовим імунітетом.

За приписами ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.

Іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (ст. 365 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 367 ГПК України у разі, якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Порядок передачі судових та позасудових документів для вручення на території Російської Федерації регулюється Угодою про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, до якої Україна приєдналася 19.12.1992, прийнявши відповідний нормативний акт - Постанову Верховної Ради України «Про ратифікацію Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності» від 19.12.1992.

Згідно вищезазначеної Угоди Компетентні суди та інші органи держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав зобов`язуються надавати взаємну правову допомогу. Взаємне надання правової допомоги включає вручення і пересилання документів і виконання процесуальних дій, зокрема проведення експертизи, заслуховування сторін, свідків, експертів та інших осіб. При наданні правової допомоги компетентні суди та інші органи держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав зносяться одна з одною безпосередньо. При виконанні доручень про надання правової допомоги компетентні суди та інші органи, в яких просять допомоги, застосовують законодавство своєї держави. При зверненні про надання правової допомоги і виконання рішень документи, що додаються, викладаються мовою держави, яка запитує, або російською мовою.

Разом з тим, у зв`язку з військовою агресією держави-відповідача проти України, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан. Указом Президента України від 05.02.2024 №49/2024 останній раз строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 14.02.2024 строком на 90 діб, тобто до 13.05.2024.

Відповідно до ч. 1 ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 367 ГПК України судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Таким чином з метою належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи йому було вручено копію позовної заяви та процесуальні документи по даній справі у перекладі на російську мову з нотаріальним засвідченням його правильності через Міністерство юстиції України.

Разом з тим, діяльність дипломатичних представництв України в Росії та Росії в Україні, а також будь-яке дипломатичне спілкування припинено відповідно до Віденської Конвенції про дипломатичні зносини 1961 року.

Отже, подальше застосування відповідного алгоритму для подачі будь-яких судових документів до російської сторони дипломатичними каналами не є можливим з огляду на розірвання дипломатичних відносин та евакуацію всіх співробітників дипломатичних та консульських установ України через повномасштабну агресію Російської Федерації проти України.

З огляду на вищенаведене, на період збройного конфлікту у відносинах з державою-агресором унеможливлено застосування міжнародних договорів України з питань правового співробітництва, у тому числі у зв`язку із припиненням поштового сполучення.

Водночас, навіть незважаючи на введення воєнного стану в Україні, дотримання процесуального механізму належного повідомлення учасників справи є необхідною і важливою умовою для забезпечення та реалізації завдань та принципів правосуддя.

Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип рівності сторін як один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Таким чином, господарський суд, не зважаючи на всі обставини, вжив максимально можливих заходів, задля дотримання вимог щодо повідомлення відповідача про розгляд справи і не обмежувався при цьому тільки формальним посиланням у своїх рішеннях на можливість сторін ознайомитися з інформації про розгляд справи на сайті судової влади України.

При розгляді справи суд виходив з «презумпції обізнаності» відповідача, яка в свою чергу покладає на такого учасника справи обов`язок довести незнання про повідомлення, надіслане судом.

Відтак, взявши до уваги вищенаведене, враховуючи неможливість виконання судового доручення про вручення відповідачу ухвали від 01.04.2024 про відкриття провадження у справі №913/189/24 дипломатичними каналами, повідомлення відповідача про відкриття провадження у цій справі здійснювалось шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті «Судової влади України» - 01.04.2024 (https://lg.arbitr.gov.ua/sud5014/68896969/1581471/), а також інші процесуальні дії у цій справі було розміщено 23.04.2024, 15.05.2024, 05.06.2024 та 26.06.2024 відповідно на офіційному веб-сайті «Судової влади України» розділ «Інші» - «Повідомлення для учасників справ які знаходяться в районі проведення антитерористичної операції та на тимчасово окупованих територіях» (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень).

Крім того, до матеріалів справи судом долучені докази направлення позивачем копій ухвали про відкриття провадження у справі № 913/189/24 від 01.04.2024, ухвали повідомлення від 22.04.2024 про відкладення підготовчого засідання у справі № 913/189/24 на 13.05.2024 о 14 год. 30 хв., ухвали-повідомлення від 13.05.2024 про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та відкладення підготовчого засідання у справі № 913/189/24 на 04.06.2024 о 12 год. 00 хв. та ухвали-повідомлення від 04.06.2024 про закриття підготовчого провадження та призначення справи №913/189/24 до судового розгляду по суті на 25.06.2024 о 13 год. 00 хв., ухвали-повідомлення від 25.06.2024 про оголошення перерви в судовому засіданні у справі № 913/189/24 по суті до 04.07.2024 о 13 год. 00 хв. відповідачеві з їх нотаріальним перекладом російською мовою та додатками до них з подальшим направленням поштовою службою ТОВ «Глобал Пост УА» таких документів до посольств Російської Федерації, які розташовані в Бельгії, Німеччині та Швейцарії.

Враховуючи викладене суд вважає, що вичерпав всі можливі засоби повідомлення відповідача у справі, тому вважає, що він був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Відповідач у встановлений судом строк відзиву із викладенням власної правової позиції до суду не надав.

Сторони не скористалися правом участі в судовому засіданні 25.06.2024, про дату та час якого були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, надані позивачем докази на підтвердження своїх доводів, суд встановив таке.

Приватне акціонерне товариство «Сєвєродонецький науково-дослідний та конструкторський інститут хімічного машинобудування» (скорочене найменування - ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ») є юридичною особою, резидент України, діє на підставі власного установчого документа, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань - 00220183, дата державної реєстрації в єдиному державному реєстрі - 04.02.2004, дата запису - 14.07.2005, номер запису - 0001092 (т. 1, а.с. 41).

Місцезнаходженням вказаної юридичної особи станом на теперішній час є: Україна, 62371, Харківська область, Харківський район, село Подвірки, провулок Набережний, 1 літ. «В1», приміщення 49 (т. 1, а.с. 73,74).

Основним видом діяльності підприємства є: дослідження й експериментальні розробки у сфері інших природничих і технічних наук (основний) (КВЕД 72.19), виробництво кранів і клапанів (КВЕД 28.14), виробництво інших машин і устаткування загального призначення, н.в.і.у. (КВЕД 28.29), виробництво інших виробів із пластмас (КВЕД 22.29); оптова торгівля хімічними продуктами (КВЕД 46.75), надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (КВЕД 68.20), діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах (КВЕД 71.12), технічні випробування та дослідження (КВЕД 71.20).

Відповідно до Статуту ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» (в редакції від 31.07.2017) місцезнаходженням Товариства є місто Сєвєродонецьк Луганської області, Україна, проспект Центральний, будинок 59, поштовий індекс 93405. Виконавчим органом Товариства є генеральний директор (т. 1, а.с. 42-69).

Відповідно до рішення № 42 акціонера ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» ОСОБА_5 від 19.06.2023 на посаду генерального директора Товариства призначена Красноперова Ірина Олександрівна з 20.06.2023 (т. 1, а.с. 70-71).

За наказом Генерального директора ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» від 20.06.2023 № 20-06 Красноперова І.О. приступила до виконання обов`язків генерального директора ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» (т. 1, а.с. 72).

ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» здійснювало свою господарську діяльність з виконання робіт підвищеної небезпеки, а саме випробування (неруйнівний контроль: радіографічний (RТ) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки) на підставі дозволу № 238.18.30, виданого Державною службою України з питань праці від 09.07.2018 року, який діяв з 09.07.2018 по 09.07.2023 (т. 1, а.с. 75-76).

ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» також здійснювало свою господарську діяльність з використання джерел іонізуючого випромінювання на об`єктах замовників на території Луганської області на підставі ліцензії № ОВ 050624 серія АА № 004588, виданої 23.05.2018 Державною інспекцією ядерного регулювання України зі строком дії по 23.05.2023 (т. 1, а.с. 77-78).

Також позивачем було отримано новий Дозвіл, виданий Північно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці, від 04.01.2024 №ДЗ-47/ПНС/1-24, на газонебезпечні роботи та роботи у вибухопожежонебезпечних та/або пожежонебезнечних зонах; технічний огляд, випробування, експертне обстеження (технічне діагностування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, строк дії дозволу з 04.01.2024 по 04.01.2029 (т. 4, а.с. 164-165).

ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» був створений на підставі розпорядження Ради Міністрів СРСР від 26.03.1960 №85б-Р з метою надання технічної допомоги, наукового і конструкторського супроводу (нагляду) при будівництві та забезпечення безпечної довготривалої експлуатації хімічних, а згодом і нафтохімічних, виробництв регіону та України.

До діяльності ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ», як головної організації по посудинах, що працюють під тиском, належать: проектування, матеріалознавство, виготовлення, зварювання, корозія, методи контролю, розрахунки на міцність, розроблення нормативної бази (стандарти, настановні документи), що забезпечують роботу галузі хімічного машинобудування на сучасному рівні і визначають тенденції в її розвитку. Науково-дослідний відділ фізико-хімічних досліджень інституту з добре оснащеними лабораторіями (зокрема й унікальним устаткуванням) здійснював роботи з:

комплексного обстеження і технічного діагностування технологічного устаткування на підприємствах різних галузей промисловості з метою визначення залишкового ресурсу;

розроблення технології ремонту устаткування, яке зазнало різноманітних видів корозії та деформацій;

розроблення нормативних документів з неруйнівного контролю, матеріалознавства, корозійної стійкості, зварювання сталей, титану, алюмінію, міді, цирконію, ніобію, біметалів та інших матеріалів;

розроблення методів корозійного моніторингу та електрохімічного захисту від корозії технологічного устаткування;

розроблення технології планування металів із використанням зварювання вибухом.

Окрім розроблення устаткування, нормативно-технічної документації і робіт з комплексного обстеження, технічного діагностування та ремонту устаткування, позивач виконував такі роботи:

з визначення розрахункових термінів служби посудин і апаратів, в паспортних даних яких такі терміни відсутні;

з визначення допустимої кількості циклів навантаження для посудин і апаратів, для яких кількість циклів навантаження не було встановлено або встановлена кількість циклів навантаження не забезпечує експлуатацію посудин і апаратів упродовж встановленого терміну їх експлуатації;

з визначення залишкового ресурсу працездатності посудин і апаратів, що відпрацювали встановлений термін служби;

з експертизи посудин і апаратів закордонного виробництва на відповідність вимогам чинного законодавства (відповідність матеріалів, конструкцій,

виготовлення, випробувань, норм і методів розрахунків).

Одним з підрозділів ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» є «Науково-дослідна лабораторія виробів з термопластів». З моменту створення лабораторія виконувала роботи, мета яких - заміна вузлів і деталей хімічного та енергетичного устаткування, які вироблені з кольорових металів, нержавіючих і легованих сталей, і які контактують з агресивними середовищами, на хімічно стійкі пластмасові. Розробки лабораторії впроваджені та працюють в фільтрувальному устаткуванні (плити та рами фільтрпресів тощо), в масообмінних апаратах (високоефективна гвинтова пластмасова насадка), в промислових трубопроводах (запірна арматура - крани кутові, клапани прохідні фланцеві та запчастини до них), дренажні вкладки барабанних вакуум-фільтрів тощо.

Також ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» отримувало прибутки від надання власного майна, а саме нежитлових та виробничих приміщень, в оренду. Орендарями майна, яке належить позивачу, були, зокрема, Луганська обласна державна адміністрація (Луганська ОДА), Департамент фінансів Луганської ОДА, Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Луганській області, Державний архів Луганської області, Управління інфраструктури та туризму Луганської ОДА, Департамент економічного розвитку та зовнішньоекономічної діяльності Луганської ОДА, Управління містобудування та архітектури Луганської ОДА, Управління культури, національностей, релігій та туризму Луганської ОДА, Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Донецькій області, Комунальне некомерційне підприємство Луганської обласної ради «Луганська обласна клінічна лікарня», Департамент масових комунікацій Луганської ОДА, Управління з питань нормативно-правової роботи та децентралізації Луганської ОДА, Департамент агропромислового розвитку Луганської ОДА, Державна організація «Луганська обласна державна телерадіокомпанія», Департамент охорони здоров`я Луганської ОДА, Управління промисловості, транспорту та зв`язку Луганської ОДА, Головне управління Державної казначейської служби України в Луганській області, Департамент міжнародної технічної допомоги, інноваційного розвитку та зовнішніх зносин Луганської ОДА, Департамент будівництва, енергозбереження, архітектури та містобудування Луганської ОДА, Департамент житлово-комунального господарства Луганської ОДА, ПАТ «Банк «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ», та інші.

Так, транзакціями за період з 2015 року по 2022 рік підтверджується, що Луганська ОДА та її структурні підрозділи протягом семи років безперервно орендували нежитлові приміщення в адміністративній будівлі за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк проспект Центральний, 59, які належать позивачу (т. 4, а.с.177-249).

Позивач надав печатну версію переліку транзакцій за період з 2015 року по 2022 рік (т. 4, а.с. 167-175), за якими ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» був одержувачем публічних коштів саме від Луганської ОДА за оренду приміщення. Інформація отримана у відкритому доступі за допомогою аналітичної платформи «Clarity Project» за посиланням https://clarity-project.info/edr/00022450/treasury.

До матеріалів справи позивачем надані копії:

- договору оренди № 02-11 від 19.01.2021 укладеного між ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ», як Орендодавцем, та Департаментом масових комунікацій Луганської обласної державної адміністрації, як Орендарем, відповідно до якого в оренду були передані нежитлові приміщення загальною площею 316,9 м2 за адресою м. Сєвєродонецьк, проспект Центральний, буд. 59, строком на 1 рік, загальна вартість договору складала 535 738,44 грн. (з ПДВ) на рік(т. 2, а.с. 32-37);

- договору оренди № 02-19 від 29.01.2021 укладеного між ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ», як Орендодавцем, та Державним архівом Луганської області, як Орендарем, відповідно до якого в оренду були передані нежитлові приміщення загальною площею 540,1 м2 за адресою м. Сєвєродонецьк, проспект Центральний, буд. 59, строком на 1 рік, загальна вартість договору складала 775 767,36 грн. (з ПДВ) на рік (т. 2, а.с. 38-44);

- договору оренди № 02/63 від 06.12.2021 укладеного між ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ», як Орендодавцем, та ПАТ «Банк «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ», як Орендарем, щодо оренди нежитлового приміщення, відповідно до якого в оренду були передані нежитлові приміщення для здійснення банківської діяльності, загальною площею 230,9 м2 за адресою м. Сєвєродонецьк, проспект Центральний, буд. 59, строком на 35 місяців (тобто до листопада 2024 року), загальна вартість договору складала 1353951,20 грн (т. 2, а.с. 45-59);

- договору оренди № 02/64 від 31.12.2021 укладеного між ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ», як Орендодавцем, та ПАТ «Банк «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ», як Орендарем, щодо оренди гаражного приміщення, відповідно до якого в оренду був переданий гаражний бокс № 1 з кладовою, загальною площею 48,7 м2, для зберігання службового автомобіля банківської установи, строком до 31.12.2024, загальна вартість договору складала 42000,00 грн (т. 2, а.с. 60-64);

- копію договору купівлі-продажу №14-07/2023 від 14.07.2023 укладеного з укладеного з ТОВ «УКРПРИБОР» на поставку комплексу візуального контролю НПВК у кількості 1 шт. загальною вартістю 14100,00 грн (з ПДВ) (т. 4, а.с. 150-151);

- копії договору поставки обладнання №290124-1 від 29.01.2024 та специфікації №1 до нього, укладеного з ТОВ «НОВОТЕСТ» на поставку Товару загальною вартістю 77880,00 грн (з ПДВ) (т. 4, зворот а.с. 151 -а.с. 153);

- копію договору надання послуг № 146 від 22.02.2022 укладеного з ПрАТ «Харківська ТЕЦ-5» з експертно-технічного обстеження тепломеханічного обладнання КТЦ з визначенням технічного стану та подовженням ресурсу, вартістю 794667,90 грн, у т.ч. ПДВ 20% - 132444,65 грн, строк дії договору до 31.12.2022 (т. 4, а.с. 154-156);

- копію договору надання послуг № 161 від 28.02.2024 укладеного з ПрАТ «Харківська ТЕЦ-5» з експертного обстеження обладнання котлотурбінного цеху, вартістю 4624013,82 грн, у т.ч. ПДВ 20% - 770668,97 грн, строк дії договору до 31.12.2024 (т. 4, а.с. 157-158);

- копію договору надання послуг № 194 від 06.03.2024 укладеного з ПрАТ «Харківська ТЕЦ-5» з експертного обстеження обладнання ХВО, вартістю 1099410,29 грн, у т.ч. ПДВ 20% - 183235,05 грн, строк дії договору до 31.12.2024 (т. 4, зворот а.с.158-а.с.159);

- копію договору надання послуг № 272 від 18.04.2024 укладеного з ПрАТ «Харківська ТЕЦ-5» з позачергового технічного огляду трубопроводів пари та гарячої води, вартістю 94536,00 грн, у т.ч. ПДВ 20% - 15756,00 грн, строк дії договору до 31.12.2024 (т. 4, а.с. 160-161);

- копію договору надання послуг № 273 від 18.04.2024 укладеного з ПрАТ «Харківська ТЕЦ-5» з позачергового технічного огляду посудин, що працюють під тиском та котлів, вартістю 22058,40 грн, у т.ч. ПДВ 20% - 3676,40 грн, строк дії договору до 31.12.2024 (т. 4, зворот а.с. 161-а.с. 162).

Позивач повідомив, що інші господарські договори, укладені до початку збройної агресії Російської Федерації, залишились на окупованій території м. Сєвєродонецька Луганської області, позивач не має до них доступу.

В процесі здійснення безпосередньої господарської діяльності ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» використовувало такі власні активи:

нерухомість: нежитлові будівлі і споруди (в тому числі кабельна лінія), земельні ділянки,

транспортні засоби (легковий автомобіль), промислове і технологічне обладнання та устаткування.

Так, позивачу на праві приватної власності належить нерухоме майно:

- Комплекс будівель, місцезнаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, проспект Радянський (тепер Центральний), буд. 59-В, який складається з: столярна майстерня - літ «Б», загальною площею 163,2 м2; гараж із 7 (сімох) боксів з майстернею - літ «В,в, в', в11», загальною площею 383,6 м2; Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, виданого Сєвєродонецькою міською радою 19.05.2009, бланк серії САС № 666716; Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» 19.05.2009 за № 22768459, номер запису 615 в книзі 5, бланк серії ССО № 010997 (т.1, а.с. 79-81);

- Комплекс будівель та споруд, місцезнаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, проспект Радянський (тепер Центральний), буд. 59-В, який складається з: будівля інженерно-лабораторного корпусу, А-5-6, а, а1, а2, Пд, загальною площею 6338,0 м2; будівля лабораторії виробів з термопластів, А-1, А'-І, а1, а2, загальною площею 745,1 м2; склад, Г, загальною площею 39,0 м2; навіс, Д; огорожа, 1-3; замощення, І; свідоцтво про право власності на нерухоме майно, виданого Сєвєродонецькою міською радою 19.04.2012, бланк серії CAE № 502875; витяг про державну реєстрацію прав, виданого КП «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» 23.04.2012 за № 33912743, номер запису 661 в книзі 5, бланк серії СЕВ № 808982 (т. 1, а.с. 82-84).

Позивачу на праві приватної власності належать земельні ділянки:

- площею 0,2361 га, місцезнаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, проспект Радянський (тепер - Центральний), буд. 59-В; цільове призначення - землі досліджень і розробок (під комплекс будівель); кадастровий номер :06:028:0134; Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 508909, виданий 24.06.2009 Сєвєродонецькою міською радою; Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 07 (т. 1, а.с. 85-86);

- площею 0,5521 га, місцезнаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, проспект Радянський (тепер - Центральний), буд. 59-В, квартал 61; цільове призначення - під комплекс будівель та споруд; кадастровий номер :06:028:0178; Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 148359, виданий 05.03.2012 року Сєвєродонецькою міською радою; Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 00010 (т. 1, а.с. 87-88).

Факт реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно та на земельні ділянки за ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» підтверджується також Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.12.2023 №359863201 (т. 1, а.с. 89-92).

Право власності позивача на автомобільний транспорт - автомобіль FORD TRANSIT, тип - легковий, пасажирський, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та його державна реєстрація підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (т. 1, а.с. 93-94).

Право власності позивача на промислове і технологічне обладнання та устаткування які станом на 24.02.2022 (початок збройної агресії Російської Федерації проти України) знаходились за місцем розташування підприємства: Луганська область, місто Сєвєродонецьк, проспект Центральний (колишній Радянський), буд. 59, підтверджується:

- балансовою довідкою ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» від 20.06.2023 № 20/06/23-1, в якій зазначено, що відповідно до даних бухгалтерського обліку позивач мав у власності основні засоби (по рахунках обліку 101, 103, 104, 105, 106, 1121) в загальній кількості 247 одиниць загальною вартість 21315277,23 грн (т. 1, а.с. 95-100);

- балансовою довідкою ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» від 20.06.2023 № 20/06/23-2, в якій зазначено, що відповідно до даних бухгалтерського обліку позивач мав у власності інші необоротні матеріальні активи (по рахунку обліку 1122) загальною вартість 858760,13 грн (т. 1, а.с. 101-115).

До матеріалів надано Звіт про фінансові результати за 2020 рік (т. 1, а.с. 116-118), Звіт про фінансові результати за 2021 рік (т. 1, а.с. 119-121), Звіт про фінансові результати за 2022 рік (т. 1, а.с. 122-124), з яких вбачається, що фінансовий результат ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» за 2020, 2021 та 2022 роки складав відповідно 3106,4 тис. грн. прибутку, 3201,9 тис. грн. прибутку та 577,7 тис. грн. збитку відповідно.

ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» для розвитку підприємства та збільшення доходів останнього було розроблено План господарської діяльності ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» на 2022-2028 року (т. 1, а.с. 125), який затверджено наказом генерального директора ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» від 30.12.2021 № 30-12-1 (т. 1, а.с. 126).

Відповідно до цього Плану показники на 2022-2028 роки під час здійснення фінансово-господарської діяльності Товариства повинні були складати за 2022-2028 роки 116963 тис. грн та 31154 тис. грн результати від операційної діяльності (т.4, а.с.125).

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався, останній раз строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 14.05.2024 строком на 90 діб, тобто до 12.08.2024, згідно з Указом Президента України від 06.05.2024 №271/2024.

З 25.06.2022 вся територія Сєвєродонецької міської територіальної громади Сєвєродонецького району Луганської області перебуває під тимчасовою окупацією військ Російської Федерації, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309.

Позивач зазначив, що військова агресія Російської Федерації проти України, зокрема на території Луганської області, безпосередньо для ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» мало такі наслідки:

- неможливість здійснення звичної господарської діяльності за місцем розташування Товариства (м. Сєвєродонецьк Луганської області) внаслідок активних бойових дій та окупації з боку Російської Федерації і, як наслідок, втрата можливості отримувати доходи від такої ліцензованої діяльності (упущена вигода Товариства);

- втрата матеріально-технічної бази (основних засобів, обладнання та устаткування тощо) ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ»;

- необхідність евакуації керівництва та персоналу Товариства через постійну загрозу їх життю внаслідок триваючих бойових дій на території міста Сєвєродонецька.

Наказом т.в.о. Генерального директора ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» від 11.04.2022 № 7В було оголошено призупинення трудових відносин з працівниками за доданим до наказу переліком з 26.04.2022 у зв`язку із призупиненням роботи ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» та у зв`язку з виїздом за межі міста частини працівників через проведення бойових дій (т. 1, а.с. 140-142).

Позивач зазначив, що з лютого 2022 року Російська Федерація мала повний фактичний контроль над територією Луганської області, оскільки вона розмістила на зазначеній території свої війська, проводила активні бойові дії, направлені на захоплення ще більших територій України, та створила власні окупаційні органи влади на захоплених українських територіях.

Зазнавши порушення цивільних прав, ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» звернулось 15.07.2022 до Національної поліції України із заявою вих. №01/В 14 про вчинення кримінальних правопорушень та надало перелік викраденого майна підприємства (т. 1, а.с. 143,144).

За фактами протиправних дій держави-агресора Російської Федерації та за заявою ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» від 15.07.2022 вих. № 01/В14 Головним управлінням Національної поліції в Луганській області внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження № 0000134 від 22.07.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 341 Кримінального кодексу України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22.07.2022, виданим Головним управлінням Національної поліції в Луганській області та Повідомленням про початок досудового розслідування від 22.07.2022, виданим Головним управлінням Національної поліції в Луганській області за вих. № 2462/111/18-2022 (т. 1, а.с. 145,146).

Крім того, 02.06.2022 ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» листом вих. № 01/В7 повідомило Державну інспекцію ядерного регулювання України про втрату контролю над джерелом іонізуючого випромінювання, а саме над апаратом рентгенівським імпульсним наносекундним автономним, заводський № 136, 1987 року випуску (т. 1, а.с. 147).

Відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Агенція консалтингових послуг» в особі Кравця Андрія Володимировича, викладеного у Звіті про незалежну оцінку майна від 29.12.2023, ринкова вартість об`єкта оцінки - втрачених активів ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» внаслідок збройної агресії Російської Федерації в Україні станом на дату оцінки 27.12.2023 становить 107789202,00 грн, що відповідає за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют встановлених НБУ на дату оцінки - 2885247,39 доларів США або 2619178,78 Євро (т. 1, а.с. 148-250; т. 2, а.с. 1-11).

Підстава до проведення оцінки: Договір щодо надання послуг з незалежної оцінки №09/03-23-041-01-Но від 09.03.2023, Додаткова угода №2 від 27.12.2023, укладених між ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агенція консалтингових послуг».

До Звіту надані копії: Сертифікату суб`єкта оціночної діяльності від 17.12.2021 №911/21, виданого Фондом Державного майна України ТОВ «Агенція консалтингових послуг»; Кваліфікаційного свідоцтва оцінювача МФ № 3385 від 26.02.2005, видано Фондом Державного майна України та Міжнародним інститутом бізнесу, Кравцю Андрію Володимировичу ; Кваліфікаційного свідоцтва оцінювача МФ № 70-2 від 05.04.14, видано Фондом Державного майна України та Українська комерційна школа, Кравцю Андрію Володимировичу ; Посвідчення підвищення кваліфікації оцінювача МФ № 12779-ПК від 22.09.2022, видано Фондом Державного майна України та ТОВ «Українська комерційна школа», Кравцю Андрію Володимировичу ; Certificate WRV-PUAVS/2024-01/22, Issued on: 31/10/2019; Certificate Registration Number: REV/UA/USSA/2028/5, Issued on: 01/06/2023 Valid until: 30/05/2028; Сертифікату від 12.12.2022, виданого Громадською організацією «Всеукраїнське об`єднання «Українське товариство оцінювачів», Андрію Кравцю (т. 2, а.с. 12-19).

Рецензією від 15.01.2024 на звіт про незалежну оцінку майна, проведеною рецензентами: Президентом ГО «Всеукраїнська асоціація фахівців оцінки» Максимовим С.Й. та членом Президії ВАФО, доктором технічних наук Платоновим Б.О., вищевказаний звіт класифікований як такий, що в цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна (т. 2, а.с. 21-31).

До Рецензії надані копії: Кваліфікаційного свідоцтва оцінювача МФ № 2258 від 13.11.2004, видано Фондом Державного майна України та Київським коледжем нерухомості, Максимову Степану Йосиповичу ; Сертифікату №ЕОк-12 від 27.06.2001, видано Фондом Державного майна України та Київським коледжем нерухомості, Максимову Степану Йосиповичу ; Посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача ЦМК № 1322-ПК від 16.09.2022, видано Фондом Державного майна України та ТОВ «Навчально-Консалтинговий центр «Експерт-Л», Максимову Степану Йосиповичу ; Посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача МФ № 2907-ПК від 14.09.2022, видано Фондом Державного майна України та ТОВ «Навчально-Консалтинговий центр «Експерт-Л», Максимову Степану Йосиповичу ; Свідоцтва про реєстрацію у державному реєстрі оцінювачів №9411 від 06.08.2012, видано Фондом Державного майна України Максимову Степану Йосиповичу ; Certificate Registration Number: U 023/06, Issued on: 21.02.2006 Valid until: 28.02.2011; Свідоцтва № 72 від 31.07.1998, видано Фондом Державного майна України та ТОВ «Навчально-Консалтинговий центр «Експерт-Л», Платонову Борису Олексійовичу ; Посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача МФ № 2907-ПК від 14.09.2022, видане Фондом Державного майна України та ТОВ «Навчально-Консалтинговий центр «Експерт-Л», Платонову Борису Олексійовичу ; Свідоцтва про реєстрацію у державному реєстрі оцінювачів №8470 від 21.10.2010, видано Фондом Державного майна України Платонову Борису Олексійовичу ; Посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача ЦМК № 1328-ПК від 16.09.2022, видане Фондом Державного майна України та ТОВ «Навчально-Консалтинговий центр «Експерт-Л», Платонову Борису Олексійовичу (т. 2, а.с. 27-30).

Відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Агенція консалтингових послуг», в особі Кравця Андрія Володимировича , викладеного у Звіті про незалежну оцінку від 27.12.2023 року, ринкова вартість об`єкта оцінки - упущеної вигоди від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» НДІХІММАШ» внаслідок збройної агресії Російської Федерації в Україні станом на дату оцінки 27.12.2023, за період з 24.02.2022 до 27.12.2023 становить 16041506,75 грн, що відповідає за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют встановлених НБУ на дату оцінки - 429280,00 доларів США або 389794,06 Євро.

Крім того, відповідно до вищевказаного висновку суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Агенція консалтингових послуг» ринкова вартість об`єкта оцінки - упущеної вигоди, яка очікується в майбутньому, та розрахована за період з дати оцінки 27.12.2023 по 27.12.2028 становить 43036364,18 грн, що відповідає за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют встановлених НБУ на дату оцінки - 1151678,00 доларів США або 1045744,60 Євро (т. 2, а.с. 65-136).

Підстава до проведення оцінки: Договір щодо надання послуг з незалежної оцінки №09/03-23-041-01-Но від 09.03.2023, Додаткова угода №2 від 27.12.2023, укладених між ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агенція консалтингових послуг».

До Звіту надані копії: Сертифікату суб`єкта оціночної діяльності від 17.12.2021 №911/21, виданого Фондом Державного майна України ТОВ «Агенція консалтингових послуг»; Кваліфікаційного свідоцтва оцінювача МФ № 3385 від 26.02.2005, видано Фондом Державного майна України та Міжнародним інститутом бізнесу, Кравцю Андрію Володимировичу ; Кваліфікаційного свідоцтва оцінювача МФ № 70-2 від 05.04.14, видано Фондом Державного майна України та Українська комерційна школа, Кравцю Андрію Володимировичу ; Посвідчення підвищення кваліфікації оцінювача МФ № 12779-ПК від 22.09.2022, видано Фондом Державного майна України та ТОВ «Українська комерційна школа», Кравцю Андрію Володимировичу ; Certificate WRV-PUAVS/2024-01/22, Issued on: 31/10/2019; Certificate Registration Number: REV/UA/USSA/2028/5, Issued on: 01/06/2023 Valid until: 30/05/2028; Сертифікату від 12.12.2022, виданого Громадською організацією «Всеукраїнське об`єднання «Українське товариство оцінювачів», Андрію Кравцю (т. 2, а.с. 137-143).

Рецензією від 15.01.2024 на звіт про незалежну оцінку майна, проведеною рецензентами: Президентом ГО «Всеукраїнська асоціація фахівців оцінки» Максимовим С.Й. та членом Президії ВАФО, доктором технічних наук Платоновим Б.О. , вищевказаний звіт класифікований як такий, що в цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна (т. 2, а.с.145-155).

До Рецензії надані копії: Кваліфікаційного свідоцтва оцінювача МФ № 2258 від 13.11.2004, видано Фондом Державного майна України та Київським коледжем нерухомості, Максимову Степану Йосиповичу ; Сертифікату №ЕОк-12 від 27.06.2001, видано Фондом Державного майна України та Київським коледжем нерухомості, Максимову Степану Йосиповичу ; Посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача ЦМК № 1322-ПК від 16.09.2022, видано Фондом Державного майна України та ТОВ «Навчально-Консалтинговий центр «Експерт-Л», Максимову Степану Йосиповичу ; Посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача МФ № 2907-ПК від 14.09.2022, видано Фондом Державного майна України та ТОВ «Навчально-Консалтинговий центр «Експерт-Л», Максимову Степану Йосиповичу ; Свідоцтва про реєстрацію у державному реєстрі оцінювачів №9411 від 06.08.2012, видано Фондом Державного майна України Максимову Степану Йосиповичу ; Certificate Registration Number: U 023/06, Issued on: 21.02.2006 Valid until: 28.02.2011; Свідоцтва № 72 від 31.07.1998, видано Фондом Державного майна України та ТОВ «Навчально-Консалтинговий центр «Експерт-Л», Платонову Борису Олексійовичу ; Посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача МФ № 2907-ПК від 14.09.2022, видане Фондом Державного майна України та ТОВ «Навчально-Консалтинговий центр «Експерт-Л», Платонову Борису Олексійовичу ; Свідоцтва про реєстрацію у державному реєстрі оцінювачів №8470 від 21.10.2010, видано Фондом Державного майна України Платонову Борису Олексійовичу ; Посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача ЦМК № 1328-ПК від 16.09.2022, видане Фондом Державного майна України та ТОВ «Навчально-Консалтинговий центр «Експерт-Л», Платонову Борису Олексійовичу (т. 2, а.с. 151-155).

Позивач вважає, що з 24.02.2022 та після окупації території м. Сєвєродонецька Луганської області, де знаходилося майно ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ», контроль над яким втрачено внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації території України, позивач був незаконно позбавлений права користування та розпорядження таким майном, а також позивач фактично був позбавлений можливості здійснювати звичайну господарську діяльність, що і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Відповідач не скористався наданим йому правом на судовий захист, обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог не спростував, докази часткової або повної сплати суми позову не надав.

Встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані позивачем докази на підтвердження своїх доводів, суд дійшов висновку про таке.

Відповідно ч. 1 ст. 49 Закону України «Про міжнародне приватне право», права та обов`язки за зобов`язаннями, що виникають внаслідок завдання шкоди, визначаються правом держави, у якій мала місце дія або інша обставина, що стала підставою для вимоги про відшкодування шкоди.

Відповідно ч. 1 ст. 42 Конвенції про правову допомогу, зобов`язання про відшкодування шкоди, крім тих, що випливають із договорів та інших правомірних дій, визначаються за законодавством Договірної Сторони, на території якої мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для вимоги про відшкодування шкоди.

Відповідно ч.ч. 1, 2, 6 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Статтею 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, що кореспондується з ст. 20 Господарського кодексу України по відношенню до суб`єктів господарювання.

Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55).

Способами захисту прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно із частино 3 статті 30 ГПК України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини; якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію. Держава Україна всіма можливими засобами сприятиме відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди Російською Федерацією.

Частиною 1 статті 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Частинами 1, 3 ст. 386 Цивільного кодексу України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Частинами 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, в тому числі: втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За змістом статті 22 Цивільного кодексу України під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки за загальним правилом зазначеної статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі. Йдеться про реальну шкоду та упущену вигоду.

Визначення категорії збитків наводиться також у ч. 2 ст. 224 ГК України, відповідно до якої під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ГК України прибуток (доход) суб`єкта господарювання є показником фінансових результатів його господарської діяльності, що визначається шляхом зменшення суми валового доходу суб`єкта господарювання за певний період на суму валових витрат та суму амортизаційних відрахувань.

Отже збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

При цьому неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення.

Отже, загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення).

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Відсутність у діях особи умислу або необережності звільняє її від відповідальності, крім випадків, коли за нормами ЦК України відповідальність настає незалежно від вини.

Тому, обов`язковою умовою притягнення відповідача до відповідальності за завдану шкоду є встановлення протиправності його дій відповідно до положень застосованого матеріального закону.

Відповідно до Конституції України Україна є суверенна і незалежна. Територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Вся територія Сєвєродонецької міської територіальної громади Сєвєродонецького району Луганської області з 25.06.2022 перебуває під тимчасовою окупацією військ Російської Федерації, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введений воєнний стан в Україні з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та діє наразі.

У пункті 4 частини першої статті 2 Статуту ООН закріплено принцип, згідно з яким всі члени Організації Об`єднаних Націй утримуються у їх міжнародних відносинах від загрози силою чи її застосування як проти територіальної недоторканності чи політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з цілями Об`єднаних Націй.

Відповідно до статті 3 Резолюції 3314 (XXIX) Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй «Визначення агресії» від 14.12.1974 як акт агресії кваліфікується, зокрема, вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не носила, що є результатом такого вторгнення чи нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави чи її частини, а також бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави.

Меморандумом про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, відповідно до пункту 2 якого Російська Федерація, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки держави учасниці, у тому числі відповідач, підтвердили зобов`язання утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і гарантували, що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом Організації Об`єднаних Націй.

Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 01.03.2022 № A/ES-11/L.1 визнано акт агресії РФ проти України в порушення пункту 24) статуту ООН та звернено до Російської Федерації вимогу негайно припинити застосування сили по відношенню до України та вивести збройні формування Російської Федерації з України.

Наказом Міжнародного суду справедливості ООН від 16.03.2022 № 182 зобов`язано Російську Федерацію негайно припинити військові дії, які вона розпочала 24.02.2022 на території України.

Відповідно до постанови Верховної Ради України від 14.04.2022 про заяву Верховної Ради України «Про вчинення Російською Федерацією геноциду в Україні» визнано геноцидом українського народу дії збройних сил, політичного і військового керівництва Росії під час збройної агресії проти України, яка розпочалася 24.02.2022.

Преамбулою Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що Україна згідно з Конституцією України є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншим міжнародно-правовим актам є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

За таких обставин, в силу положень національного законодавства України та міжнародних договорів, як частини українського національного законодавства, дії відповідача за своєю суттю є актом збройної агресії по відношенню до України.

Відтак, будь-які дії відповідача з метою реалізації такої агресії є протиправними, у тому числі протиправним є і позбавлення майна позивача, здійсненого в рамках реалізації акту агресії відповідачем, починаючи з 24.02.2014.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №210/4458/15-ц, від 30.01.2020 у справі №287/167/18-ц, ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.08.2017 у справі № 761/9437/15-ц висловлено правову позицію про те, що факт збройної агресії Російської Федерації проти України встановленню в судовому порядку не потребує.

При цьому, майно ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ», захоплене внаслідок незаконної окупації та всупереч законам і звичаям війни, а отже, відповідач несе повну відповідальність за спричинені ним наслідки, у тому числі і за шкоду, заподіяну майну позивача.

Суд вважає, що дослідженими обставинами справи, а також наявними у справі доказами позивачем доведено заподіяння шкоди ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» діями відповідача та причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та завданою майну позивача шкодою, а отже наявність складу цивільного правопорушення у вигляді заподіяння шкоди майну позивача, що має своїм наслідком відшкодування такої шкоди позивачу.

Відповідно до положень частин першої та третьої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України збитками зокрема є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Суд враховує, що Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №326 затверджено «Порядок визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації (далі - Порядок), який встановлює процедуру визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації (далі - шкода та збитки), починаючи з 19.02.2014.

Згідно з п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №326 Міністерствам, іншим центральним та місцевим органам виконавчої влади постановлено розробити і затвердити у шестимісячний строк методики, передбачені Порядком, затвердженим цією постановою.

Згідно з пп. 18 п. 2 Порядку визначення шкоди та збитків здійснюється окремо за таким напрямом: економічні втрати підприємств (крім підприємств оборонно-промислового комплексу), у тому числі господарських товариств, - напрям включає втрати підприємств усіх форм власності внаслідок знищення та пошкодження їх майна, втрати фінансових активів, а також упущену вигоду від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності.

Основні показники, які оцінюються (зокрема): вартість втраченого, знищеного чи пошкодженого майна підприємств недержавної форми власності; вартість втрачених фінансових активів підприємств недержавної форми власності; упущена вигода підприємств недержавної форми власності.

Відповідно до п. 5 Загальних засад (додаток до Постанови Кабінету міністрів України від 20.03.2022 №326) оцінка збитків, завданих постраждалим, здійснюється шляхом проведення аналітичної оцінки збитків, стандартизованої, незалежної оцінки збитків або є результатом проведення судової експертизи.

Незалежна оцінка збитків проводиться суб`єктами оціночної діяльності - суб`єктами господарювання, визнаними такими Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (далі - суб`єкти оціночної діяльності), із дотриманням національних стандартів оцінки майна та Міжнародних стандартів оцінки майна з урахуванням особливостей, що визначені цими Загальними засадами та методиками оцінки шкоди та збитків, передбаченими пунктом 5 Порядку.

16.12.2022 набрав чинності наказ Міністерства економіки України та Фонду державного майна України від 18.10.2022 № 3904/1223, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 02.12.2022 № 1522/38858 «Про затвердження методики визначення шкоди та обсягу збитків, завданих підприємствам, установам та організаціям усіх форм власності внаслідок знищення та пошкодження їх майна у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, а також упущеної вигоди від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності», що забезпечило можливість позивачу визначити обсяг завданих збитків внаслідок втрати майна у зв`язку із збройною агресією та окупацією території України Російською Федерацією, який станом на 29.12.2023 згідно із звітом від 29.12.2023 становить 166867072,93 грн (еквівалент 4466205,39 доларів США).

Так, відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Агенція консалтингових послуг» в особі Кравця Андрія Володимировича, викладеного у Звіті про незалежну оцінку майна від 29.12.2023, ринкова вартість об`єкта оцінки - втрачених активів ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» внаслідок збройної агресії Російської Федерації в Україні станом на дату оцінки 27.12.2023 становить 107789202,00 грн (без ПДВ), що відповідає за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют встановлених НБУ на дату оцінки - 2885247,39 доларів США.

Відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Агенція консалтингових послуг», в особі Кравця Андрія Володимировича, викладеного у Звіті про незалежну оцінку від 27.12.2023 року, ринкова вартість об`єкта оцінки - упущеної вигоди від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» НДІХІММАШ» внаслідок збройної агресії Російської Федерації в Україні станом на дату оцінки 27.12.2023, за період з 24.02.2022 до 27.12.2023 становить 16041506,75 грн, що відповідає за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют встановлених НБУ на дату оцінки - 429280,00 доларів США.

Крім того, відповідно до вищевказаного висновку суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Агенція консалтингових послуг» ринкова вартість об`єкта оцінки - упущеної вигоди, яка очікується в майбутньому, та розрахована за період з дати оцінки 27.12.2023 по 27.12.2028 становить 43036364,18 грн, що відповідає за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют встановлених НБУ на дату оцінки - 1151678,00 доларів США.

Суд також враховує, що ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» для розвитку підприємства та збільшення доходів останнього було розроблено План господарської діяльності ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» на 2022-2028 року (т. 1, а.с. 125), який затверджено наказом генерального директора ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» від 30.12.2021 № 30-12-1 (т. 1, а.с. 126), за яким позивач очікував стабільності економічних показників в найближчі шість років, тобто з 01.01.2022 по 31.12.2028.

Оскільки термін тривалості збройної агресії Російської Федерації в Україні на даний час не визначений, а період дії воєнного стану в Україні подовжено ще на 90 днів (до 12.08.2024), а також за відсутності чітких термінів (строків) необхідних для відновлення діяльності позивача до стану на дату початку збройної агресії, та оскільки реалізація Плану господарської діяльності ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ» на 2022-2028 року вже неможлива з огляду на втрату контролю за всім своїм майном, то суд вважає правомірним визначення розміру упущеної вигоди за заявлений період.

Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судову експертизу», виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз. Для проведення деяких видів експертиз, які не здійснюються виключно державними спеціалізованими установами, за рішенням особи або органу, що призначили судову експертизу, можуть залучатися крім судових експертів також інші фахівці з відповідних галузей знань.

З огляду на вказане, враховуючи те, що розмір матеріальної шкоди заподіяної злочином не відноситься до тих видів експертиз, що здійснюються виключно державними спеціалізованими експертними установами, то до її проведення можуть залучатися також інші фахівці з відповідних галузей знань. Таким чином, складання відповідного висновку оцінювачем, який є кваліфікованим та сертифікованим фахівцем і якому дозволена практична оціночна діяльність з такого напрямку оцінки майна як оцінка об`єктів у матеріальній формі, суд вважає правомірним, а наявні Звіти від 29.12.2023 - належними та допустимими доказами.

Повноваження та кваліфікація оцінювача, якого залучено до оцінки - Кравця А.В. підтверджені документами. Наданими до матеріалів справи та перевірених судом (т. 2, а.с. 137-143).

Рецензією від 15.01.2024 на Звіти про незалежну оцінку майна, проведеною рецензентами: Президентом ГО «Всеукраїнська асоціація фахівців оцінки» Максимовим С.Й. та членом Президії ВАФО, доктором технічних наук Платоновим Б.О., вищевказаний звіт класифікований як такий, що в цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна.

Суд вважає, що підготовлений Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалтингова фірма «Острів» звіт з визначення розміру реальних збитків від втрати майна, що належить на праві приватної власності ПрАТ «Сєвєродонецький НДІХІММАШ», а також упущеної вигоди у вигляді неодержаного прибутку ПАТ «АКХЗ» станом на 07.04.2014, 17.07.2023 (т. 1, а.с. 148-250; т. 2, а.с. 1-31; а.с. 65-155), які виникли внаслідок збройної агресії та окупації Російською Федерацією, виконаний суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а також відповідно до вищезазначеної Методики, отже є належним доказом, що підтверджує розмір завданих збитків на загальну суму 166867072,93 грн (еквівалент 4466205,39 доларів США), з яких: 107789202,00 грн (без ПДВ) реальні збитки від втрати майна (еквівалент 2885247,39 долари США), 16041506,75 грн упущена вигода у вигляді неодержаного прибутку за період з 24.02.2022 до 27.12.2023 (еквівалент 429280,00 доларів США) та 43036364,18 грн упущена вигода у вигляді неодержаного прибутку за період з 27.12.2023 по 27.12.2028 (еквівалент 1151678,00 доларів США).

До матеріалів справи не надавались докази виникнення спорів, пов`язаних із результатами оцінки збитків (визначеного розміру збитків), у тому числі рецензування звіту про оцінку збитків. Відтак, суд приймає подані позивачем звіти оцінювачів як належні докази у справі.

Таким чином, суд констатує, що факт втрати майна та неодержання прибутку ПрАТ «Сєвєродонецький науково-дослідний та конструкторський інститут хімічного машинобудування» () підтверджується наявними в матеріалах доказами.

Щодо заявлення позивачем стягнення матеріальної шкоди та збитків у формі упущеної вигоди з зазначенням еквіваленту у іноземній валюті, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 9 Методики визначення шкоди та обсягу збитків, завданих підприємствам, установам та організаціям усіх форм власності внаслідок знищення та пошкодження їх майна у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, а також упущеної вигоди від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності, затвердженої Наказом міністерства економіки України та Фонду державного майна України від 18.10.2022 № 3904/1223, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.12. 2022 за № 1522/38858, для цілей цієї Методики за умовну грошову одиницю приймають долар США. Отриманий результат в еквіваленті умовної грошової одиниці переводять у гривневий еквівалент за курсом Національного банку України на дату оцінки.

З огляду на вказане, позивачем правильно визначено еквівалент збитків у іноземній валюті - доларі США.

Щодо вини, як складового елемента цивільного правопорушення, законодавством України не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди; діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Крім того, враховуючи протиправну анексію Російською Федерацією території, де розташоване майно позивача, вина відповідача є очевидною.

В контексті зазначеного, саме відповідач повинен доводити відсутність своєї вини у спірних правовідносинах.

На переконання суду, позивачем у даній справі на підставі належних та допустимих доказів доведено повний склад правопорушення, що є умовою та підставою для застосування до відповідача такого заходу відповідальності як відшкодування шкоди.

Стягнення відповідної шкоди має здійснюватися із держави в цілому, за рахунок усіх наявних у неї активів, зокрема і майна підрозділів специфічного апарату держави, який реалізує її функції, в тому числі як державних органів, так і інших підприємств, організацій, установ, які реалізовують відповідні державні функції, незважаючи, який конкретно її підрозділ заподіяв шкоду. За таких умов, пред`явлення позовних вимоги до Російської Федерації, як до держави в цілому не лише відповідає положенням матеріального закону, але являє собою ефективний спосіб захисту права позивача.

Згідно з пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, надавши відповідну юридичну оцінку всім наявним в матеріалах справи доказам та доводам, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат, суд враховує таке.

При зверненні з позовом позивач не сплачував судовий збір, оскільки в пункті 22 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах за позовами до держави-агресора Російської Федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Згідно з частиною 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України від 09.11.2023 № 3460-IX «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено з 1 січня 2024 року та на дату звернення прожитковий мінімум для працездатних осіб на рівні 3028,00 грн.

Відтак, з урахуванням ціни позову в цій справі розмір судового збору за його подання становить 1059800,00 грн.

Відповідно до частини 2 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору за розгляд даного спору, то судовий збір в сумі 1059800,00 грн, за розгляд даної справи, підлягає стягненню з відповідача в дохід Державного бюджету України.

Керуючись п. 2 ч. 1, ст. 129, ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ст.ст. 232-233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з держави Російської Федерації (адреса представницького органу Міністерства юстиції Російської Федерації: вул. Житня, буд. 14, будівля 1, м. Москва, Російська Федерація, 119049, код ISO RU/RUS 643) на користь Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецький науково-дослідний та конструкторський інститут хімічного машинобудування» (, Україна, 62371, Харківська область, Харківський район, село Подвірки, провулок Набережний, 1 літ. «В1», приміщення 49) 166867072,93 грн (еквівалент 4466205,39 доларів США), з яких: 107789202,00 грн (без ПДВ) (що відповідає за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют встановлених НБУ на дату оцінки - 2885247,39 доларів США) - сума збитків у вигляді втрачених активів; 16041506,75 грн (що відповідає за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют встановлених НБУ на дату оцінки - 429280,00 доларів США) - сума збитків у вигляді упущеної вигоди за період з 24.02.2022 до 27.12.2023; 43036364,18 грн (що відповідає за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют встановлених НБУ на дату оцінки - 1151678,00 доларів США) - сума збитків у вигляді упущеної вигоди, яка очікується в майбутньому, за період з 27.12.2023 до 27.12.2028.

Видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. Стягнути з держави Російської Федерації (адреса представницького органу Міністерства юстиції Російської Федерації: вул. Житня, буд. 14, будівля 1, м. Москва, Російська Федерація, 119049, код ISO RU/RUS 643) в дохід Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1059800,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції згідно з положеннями ст.256 Господарського процесуального кодексу України протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 15.07.2024.

Суддя Олена ФОНОВА

вих. №

15.07.2024

Надр. 1 прим.

1- до справи

2- позивачу - Приватному акціонерному товариству «Сєвєродонецький науково-дослідний та конструкторський інститут хімічного машинобудування» (Україна, 62371, Харківська область, Харківський район, село Подвірки, провулок Набережний, 1 літ. «В1», приміщення 49) до електронного кабінету «Електронний суд»

4- відповідачу - державі Російській Федерації (119991, Російська Федерація, місто Москва, вулиця Житняя, будинок 14) - повідомлення на сайті суду

Внесено до ЄДРСР

15.07.2024

__________ Світлана АВІЛОВА