ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року

м. Київ

cправа № 910/4501/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Бакуліна С. В. головуючий (доповідач), Кібенко О.Р., Кондратова І.Д.,

за участю секретаря судового засідання - Федорченка В.М.,

представників:

позивача - Медвідя В.В.,

відповідача-1 - не з`явились,

відповідача-2 - не з`явились,

відповідача-3 - не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Консалтингова компанія "Вілліам інвест експерт"

на постанову від 06.03.2024 та додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.04.2024 (головуючий суддя - Кропивна Л.В., судді: Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю.), а також на рішення від 07.09.2023 та додаткове рішення від 05.10.2023 Господарського суду міста Києва (суддя Турчин С.О.)

у справі №910/4501/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Консалтингова компанія "Вілліам інвест експерт"

до 1. Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ХШ МЕГА 19" (нова назва Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Харківське шосе 19"),

2. Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Мега-сіті 19-А",

3. Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Мега-сіті 19-Б"

про припинення юридичних осіб,

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовних вимог

1.1.Товариство з обмеженою відповідальністю "Консалтингова компанія "Вілліам інвест експерт" (далі - ТОВ "Консалтингова компанія "Вілліам інвест експерт") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Харківське шосе 19" (далі також ОСББ "ХАРКІВСЬКЕ ШОСЕ 19"), Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "МЕГА-СІТІ 19-А" (далі - ОСББ "МЕГА-СІТІ 19-А"), Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "МЕГА-СІТІ 19-Б" (далі - "МЕГА-СІТІ 19-Б") про припинення юридичних осіб ОСББ "ХАРКІВСЬКЕ ШОСЕ 19", ОСББ "МЕГА-СІТІ 19-А", ОСББ "МЕГА-СІТІ 19-Б" шляхом ліквідації.

1.2.Позовні вимоги обґрунтовані тим, що створення відповідача-2 та відповідача-3 відбулося з порушенням частини третьої статті 4 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", оскільки на момент створення відповідача-2 та відповідача-3 вже було зареєстровано відповідача-1; за адресою Харківське шосе, 19 існує один будинок, а адрес Харківське шосе, 19-А та Харківське шосе, 19-Б не існує; рішення про створення відповідачів-1, 2, 3 прийнято з порушенням частини дев`ятої статті 6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", за відсутності кворуму; існування в одному будинку трьох ОСББ порушує права позивача на управління будинком, позивач не забезпечується належним чином послугами з електро-, тепло-, водопостачання, а вимоги про припинення юридичних осіб призведуть до поновлення прав і законних інтересів позивача.

2.Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

2.1.11.01.2017 було проведено установчі збори співвласників багатоквартирного будинку за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 19. оформлені протоколом №1 від 11.01.2017.

2.2.02.02.2017 здійснено державну реєстрацію Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ХШ МЕГА 19» (назву якого було змінено на ОСББ "ХАРКІВСЬКЕ ШОСЕ 19").

2.3.Згідно із протоколом установчих зборів:

- всього у будинку житлових та нежитлових приміщень, загальна площа яких (79065 кв.м);

- загальна чисельність співвласників будинку (власників приміщень): співвласників, у власності яких перебуває 58 330 кв.м;

- присутні співвласники 30 332 м кв., що становить 52% від загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у будинку.

Відповідно до протоколу №1 від 11.01.2017 збори відбулися з порядком денним:

1.Про створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (ОСББ) та визначення назви ОСББ

2.Про затвердження статуту ОСББ.

3.Про обрання Правління ОСББ та Голови Правління ОСББ.

4.Про обрання Ревізійної комісії ОСББ.

5.Про обрання уповноваженої особи для підписання статуту ОСББ від імені співвласників та особи, відповідальної за державну реєстрацію ОСББ.

По першому питанню вирішено створити об`єднання співвласників багатоквартирного будинку за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 19 та надати йому назву ОСББ "ХШ МЕГА 19". Усі співвласники проголосували "За" усі питання порядку денного.

Вищезазначений протокол установчих зборів підписано головою установчих зборів Гогунським А.Ф. та секретарем установчих зборів Голіковою Є.І. та посвідчено у нотаріуса.

2.4.18.03.2017 було проведено установчі збори об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , оформлені протоколом №1 від 06.04.2017.

2.5.08.04.2017 здійснено державну реєстрацію ОСББ "МЕГА-СІТІ 19-А".

2.6.Згідно із протоколом установчих зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на установчих зборах взяли участь співвласники - власники житлових приміщень (квартир), нежитлових приміщень будинку за адресою: 02090, м. Київ, Харківське шосе, буд. 19-А, загальна кількість співвласників багатоквартирного будинку - 586, загальна площа всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку - 37 741,63 кв.м, у голосуванні на зборах 18.03.2017 та у письмовому опитуванні взяли участь особисто та/або через представників співвласники в кількості 300 осіб, яким належать квартири та/або нежитлові приміщення багатоквартирного будинку, що складає 53% у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень.

2.7.Відповідно до протоколу №1 від 06.04.2017 збори відбулися з порядком денним:

1.Організаційні питання проведення установчих зборів (обрання Голови та Секретаря установчих зборів).

2.Створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, що розташований за адресою: Харківське шосе №19-А, та затвердження його назви.

3.Затвердження Статуту об`єднання та надання права Головуючому на установчих зборах підписати статут об`єднання.

4.Вибори правління об`єднання (кількість та персональний склад).

5.Обрання органу контролю за фінансово-господарською діяльністю (ревізійна комісія/аудиторська компанія).

6.Надання повноважень представнику установчих зборів на здійснення всіх дій, необхідних для державної реєстрації ОСББ.

2.8.Зі змісту протоколу №1 від 06.04.2017 установчих зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку за адресою: 02090, м. Київ, Харківське шосе, буд. 19-А вбачається, що за результатами розгляду другого питання вирішили створити об`єднання співвласників багатоквартирного будинку та затвердити його назву ОСББ "МЕГА-СІТІ 19-А".

Вищезазначений протокол установчих зборів підписано головою установчих зборів Чернецьким М.О. та секретарем установчих зборів Легенькою О.В. та посвідчено у нотаріуса.

2.9.18.03.2017 було проведено установчі збори об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , оформлені протоколом №1 від 06.04.2017.

2.10.08.04.2017 здійснено державну реєстрацію ОСББ "МЕГА-СІТІ 19-Б".

2.11.Згідно із протоколом установчих зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на установчих зборах взяли участь співвласники - власники житлових приміщень (квартир), нежитлових приміщень будинку за адресою: 02090, м. Київ, Харківське шосе, буд. 19-Б, загальна кількість співвласників багатоквартирного будинку - 513, загальна площа всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку - 24 905,41 кв.м, у голосуванні на зборах 18.03.2017 та у письмовому опитуванні взяли участь особисто та/або через представників співвласники в кількості 200 осіб, яким належать квартири та/або нежитлові приміщення багатоквартирного будинку загальною площею 14 586,05 кв.м, що складає 58,57% у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

2.12.Відповідно до протоколу №1 від 06.04.2017 збори відбулися з порядком денним:

1.Організаційні питання проведення установчих зборів (обрання Голови та Секретаря установчих зборів).

2.Створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, що розташований за адресою: Харківське шосе № 19-Б, та затвердження його назви.

3.Затвердження Статуту об`єднання та надання права Головуючому на установчих зборах підписати статут об`єднання.

4.Вибори правління об`єднання (кількість та персональний склад).

5.Обрання органу контролю за фінансово-господарською діяльністю (ревізійна комісія/аудиторська компанія).

6.Надання повноважень представнику установчих зборів на здійснення всіх дій, необхідних для державної реєстрації ОСББ.

2.13.Зі змісту протоколу №1 від 06.04.2017 установчих зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку за адресою: 02090, м. Київ, Харківське шосе, буд. 19-Б вбачається, що за результатами розгляду другого питання вирішили створити об`єднання співвласників багатоквартирного будинку та затвердити його назву ОСББ "МЕГА-СІТІ 19-Б".

Вищезазначений протокол установчих зборів підписано головою установчих зборів Жуковим Д.В. і секретарем установчих зборів Сипко Н.Л. та посвідчено у нотаріуса.

2.14.Позивач з 30.05.2017 є власником нежитлового приміщення №525, загальною площею 101,7 кв.м і нежитлового приміщення №526, загальною площею 75 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності (реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна 000 та № 000, дата державної реєстрації - 30.05.2017).

2.15.Звертаючись до суду із цим позовом про ліквідацію ОСББ "ХАРКІВСЬКЕ ШОСЕ 19", ОСББ "МЕГА-СІТІ 19-А", ОСББ "МЕГА-СІТІ 19-Б" на підставі пункту 2 частини першої статті 110 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), ТОВ "Консалтингова компанія "Вілліам інвест експерт" зазначає, що створення відповідача-2 і відповідача-3 відбулося з порушенням частини третьої статті 4 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", оскільки на момент створення відповідача-2 та відповідача-3 вже було зареєстровано відповідача-1; за адресою Харківське шосе, 19 існує один будинок, а адрес Харківське шосе, 19-А, та Харківське шосе, 19-Б не існує, рішення про створення відповідачів-1, 2, 3 прийнято з порушенням частини дев`ятої статті 6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", за відсутності кворуму.

При цьому ТОВ "Консалтингова компанія "Вілліам інвест експерт" зазначає, що існування в одному будинку трьох ОСББ порушує його права на управління будинком, оскільки позивач не забезпечується належним чином послугами з електро-, тепло-, водопостачання, а вимоги про припинення юридичних осіб призведуть до поновлення прав і законних інтересів позивача.

3.Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3.1.Господарський суд міста Києва рішенням від 07.09.2023, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2024, у справі №910/4501/22 у задоволенні позову відмовив повністю.

3.2.Судові рішення обґрунтовані тим, що позивачем не доведено наявності порушення частини дев`ятої статті 6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" при створенні відповідача-1. Також суди зазначили, що заявлені позивачем вимоги є непропорційним втручанням у права інших співвласників, оскільки прийняття судом рішення про ліквідацію відповідачів призведе до негативних наслідків для інших співвласників багатоквартирного будинку, волевиявлення яких спрямоване саме на створення ОСББ, метою створення якого є здійснення функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Також суди вказали, що заявляючи позовні вимоги про ліквідацію відповідачів, позивач не доводить неможливості захисту свого права на управління у спосіб, який не пов`язаний із припиненням юридичних осіб, тобто на можливість відновлення свого права співвласника у пропорційний спосіб.

3.3.Господарський суд міста Києва додатковим рішенням від 05.10.2023 у справі №910/4501/22 заяву ОСББ "ХАРКІВСЬКЕ ШОСЕ 19" про ухвалення додаткового рішення задовольнив частково; стягнув з ТОВ "Консалтингова компанія "Вілліам інвест експерт" на користь ОСББ "ХАРКІВСЬКЕ ШОСЕ 19" витрати на професійну правничу допомогу у сумі 65 000,00 грн. В іншій частині заяви про ухвалення додаткового рішення відмовив.

3.4.Мотивуючи додаткове рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, зазначив, що враховуючи складність справи, кількість підготовлених процесуальних документів, тривалість розгляду справи, кількість судових засідань, наявні підстави для часткового задоволення заяви ОСББ "ХАРКІВСЬКЕ ШОСЕ 19" про ухвалення додаткового рішення, а саме стягнення з позивача 65 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

3.5.Північний апеляційний господарський суд додатковою постановою від 17.04.2024 заяву ОСББ "ХАРКІВСЬКЕ ШОСЕ 19" про ухвалення додаткового рішення задовольнив; стягнув з ТОВ "Консалтингова компанія "Вілліам інвест експерт" на користь ОСББ "ХАРКІВСЬКЕ ШОСЕ 19" витрати на професійну правничу допомогу у сумі 58 500,00 грн.

3.6.Додаткова постанова мотивована тим, що заявлений відповідачем-1 розмір витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції відповідає укладеному між відповідачем-1 та Адвокатським об`єднанням договору та вимогам Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", підтверджений документально, є співмірним часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, з урахуванням ціни позову та складності справи, такі витрати відповідають критеріям, визначеним статтею 126 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК), є розумно необхідними, належно обґрунтованими та документально доведеними.

4.Короткий зміст вимог касаційної скарги та її обґрунтування. Доводи інших учасників справи

4.1.ТОВ "Консалтингова компанія "Вілліам інвест експерт" звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову від 06.03.2024 та додаткову постанову від 17.04.2024 Північного апеляційного господарського суду, а також рішення від 07.09.2023 та додаткове рішення від 05.10.2023 Господарського суду міста Києва; прийняти нове рішення, яким задовільнити позовні вимоги позивача в повному обсязі.

4.2.Підставою касаційного оскарження рішень судів попередніх інстанцій у цій справі скаржник вважає наявність випадку, передбаченого пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК, зазначаючи про неврахування висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 29.06.2021 у справі №916/964/19 (щодо застосування Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань"); від 08.04.2020 у справі №922/2685/19, від 20.07.2021 у справі №922/2604/20, від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 (стосовно застосування статті 126 ГПК).

4.3.Відповідач-3 подав відзив на касаційну скаргу, в якому зазначив про безпідставність викладених у скарзі доводів та просив залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін, як такі, що прийняті з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

5.Позиція Верховного Суду

5.1.У касаційній скарзі скаржник вказує, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували правову позицію, викладену Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29.06.2021 у справі №916/964/19.

5.2.Скаржник зазначає, що у вказаній постанові Велика Палата підтверджує можливість ліквідації ОСББ як належного способу захисту у спорі, де позивач доводить порушення вимог законодавства при створенні юридичної особи, які неможливо усунути, що безпідставно заперечують суди першої та другої інстанції.

5.3.Скаржник наголошує, що позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 29.06.2021 у справі №916/964/19, не свідчить про те, що не можна ліквідовувати ОСББ у разі незаконності його створення, а визначає, що не можна за рішенням суду скасовувати реєстрацію юридичної особи. При цьому, обґрунтовуючи помилкове застосування практики Верховного Суду, скаржник зазначає, що в своєму позові він просить прийняти рішення не про скасування державної реєстрації ОСББ, а про припинення юридичних осіб шляхом ліквідації.

5.4.Колегія суддів не вважає наведені доводи слушними, оскільки, як вбачається зі змісту оскаржуваних судових рішень, суди попередніх інстанцій відмовили в позові не у зв`язку з тим, що позовні вимоги у справі стосуються скасування державної реєстрації ОСББ, а не припинення ОСББ шляхом ліквідації, а мотивували свої рішення таким:

- інтереси окремого власника можуть не збігатися з інтересами інших співвласників багатоквартирного будинку. Тому, вирішуючи питання щодо припинення ОСББ шляхом ліквідації, суди мають враховувати баланс інтересів усіх співвласників та самого ОСББ, уникати зайвого втручання в питання створення і діяльності ОСББ, які вирішуються виключно установчими зборами співвласників;

- прийняття судом рішення про ліквідацію відповідачів призведе до негативних наслідків для інших співвласників багатоквартирного будинку, волевиявлення яких спрямоване саме на створення ОСББ, метою створення якого є здійснення функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання;

- позовна вимога щодо припинення трьох ОСББ шляхом ліквідації, які створені у відповідному порядку на захист інтересів співвласників будинку, існують та здійснюють свою діяльність тривалий час, за період свого існування набувши відповідних прав і обов`язків, не призведе до поновлення прав і законних інтересів позивача, який звертається з таким позовом. Швидше за все такий позов буде свідчити про втручання суду в діяльність ОСББ та порушення інтересів інших його співвласників, що є недопустимим;

- заявляючи позовні вимоги про ліквідацію відповідачів, позивач не доводить неможливості захисту свого права на управління у спосіб, який не пов`язаний із припиненням юридичних осіб, тобто неможливість відновлення свого права співвласника у пропорційний спосіб;

- за змістом позовних вимог між позивачем та іншими співвласниками, які прийняли рішення створити ОСББ, виник правовий конфлікт щодо реалізації позивачем права на управління спільним майном співвласників, який позивач прагне розв`язати шляхом прийняття рішення про припинення відповідачів шляхом ліквідації;

- існування ОСББ не порушують прав або законних інтересів позивача, який, вказуючи в позовній заяві на їх порушення, фактично обґрунтовує свій інтерес у припиненні трьох ОСББ, та не обґрунтовує співмірність балансу своїх прав, законних інтересів та прав і законних інтересів інших співвласників багатоквартирного будинку, які не вимагають припинення ОСББ та волевиявлення яких спрямоване на створення та функціонування ОСББ, і які тривалий час належним чином реалізують свої права на участь в управлінні ОСББ та виконують свої обов`язки зі сплати внесків та інших платежів, пов`язаних з утриманням будинку. Вказане вище узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 15.03.2023 у справі №916/2914/21, від 12.01.2023 у справі №917/559/21

5.5.Відтак, відмова в задоволенні позову обґрунтована судами обставинами того, що між сторонами спору існує правовий конфлікт саме щодо управління спільним майном співвласників, який позивач прагне розв`язати у непропорційний спосіб ліквідації опонентів, що порушує межі здійснення прав, визначені статтею 13 ЦК, а також порушує принцип пропорційності, який визначається як загальний принцип права, що спрямований на забезпечення у правовому регулюванні розумного балансу інтересів учасників правовідносин. Такі висновки судів відповідають сталій судовій практиці сформованій Верховним Судом в подібних спорах, а саме: у постановах від 08.06.2022 у справі №914/2784/19, від 12.01.2023 у справі №917/559/21, від 13.06.2023 у справі №925/504/22, від 28.05.2024 у справі №911/1095/22.

5.6.Крім того, зміст оскаржуваної постанови свідчить про те, що апеляційним судом під час вирішення цього спору була застосована саме правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в пункті 7.25 постанови від 29.06.2021 у справі №916/964/19 (щодо необхідність врахування при розгляді спору балансу інтересів позивача (одного співвласника) та всіх інших співвласників ОСББ), а не правова позиція про те, що звернення особи з позовною вимогою про скасування державної реєстрації ОСББ (реєстраційного запису) є підставою для закриття провадження у справі за такими вимогами за відсутності юридичного спору. Також колегія суддів враховує, що суди не відмовляли у позові через обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту права.

5.7.З огляду на викладене вище, доводи касаційної скарги про неправильне застосування судами висновків, викладених Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29.06.2021 у справі №916/964/19, не знайшли свого підтвердження.

5.8.У касаційній скарзі позивач також зазначає, що судами попередніх інстанцій не було надано належної правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам, а саме проігноровано експертний висновок щодо проектної документації №00-098-11/ЦБ від 13.10.2011 та копію листа Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації вих. №103/3551/31/1, які були додані відповідачем 3 як додаток до відзиву на позовну заяву. Скаржник наголошує, що відповідно до вказаного експертного висновку всі "будинки" де створено ОСББ відповідають відповідним номерам секцій одного житлово-торгівельного комплексу, тобто вони не є окремими будинками, а є лише секціями одного будинку: з першої по четверту секцію - так званий "будинок 19А", п`ята-шоста секція - так званий "будинок 19Б".

5.9.Колегія суддів відхиляє зазначені доводи скаржника, з огляду на таке.

5.10.Відповідно до частин третьої та четвертої статті 13 ГПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

5.11.За змістом частини першої статті 73, частин першої, третьої статті 74 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

5.12.Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 ГПК).

5.13.Згідно зі статтею 79 ГПК наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

5.14.Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц).

5.15.Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності, задекларований у статті 13 ГПК, втрачає сенс (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі №916/3027/21).

5.16.Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 86 ГПК).

5.17.Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

5.18.На підтвердження своїх вимог та заперечень щодо того чи створення ОСББ відбулося в окремих, чи в одному й тому ж будинку сторони посилалися та надавали в матеріали справи, зокрема, такі докази: копію листа Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 05.02.2013 №445/26/2/103, копії сертифікатів №КВ3 від 20.03.2012, №KB 0 від 17.08.2012, №KB 5 від 21.12.2012, експертний висновок щодо проектної документації №00-098-11/ЦБ від 13.10.2011, копію листа Дніпровської районного в місті Києві державної адміністрації вих. №103/3551/31/1, інформацію з відкритих даних земельного кадастру України, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.07.2014 у справі №826/8680/14, інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

5.19.Здійснюючи оцінку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, суд першої інстанції зазначив, що надані відповідачем-3 докази, зокрема, копія листа Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 05.02.2013 №445/26/2/103, копії сертифікатів №КВ3 від 20.03.2012, №KB 0 від 17.08.2012, №KB 5 від 21.12.2012, а також досліджені судом обставини щодо реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна за адресами Харківське шосе, 19, 19-А, 19-Б та наявність нумерації будинків за відомостями відкритих даних земельного кадастру України, на переконання суду більш вірогідно свідчать про наявність багатоквартирного будинку за адресою Харківське шосе, 19-А, багатоквартирного будинку за адресою Харківське шосе,19-Б та будівлі за адресою Харківське шосе, 19. До того ж судом враховано, що обставини здійснення будівництва єдиного житлово-офісно-торгового комплексу з вбудовано-прибудованими приміщеннями офісів, торгівлі, вбудованими приміщеннями спортивно-оздоровчого призначення та прибудованим паркінгом не можуть однозначно свідчити про наявність лише одного багатоквартирного будинку у такому комплексі.

5.20.Твердження скаржника про те, що судом першої інстанції та апеляційним судом було проігноровано як доказ рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.05.2016 у справі №826/23675/15, який, на думку позивача, підтверджував наявність лише одного будинку з однією адресою, колегія суддів також відхиляє, оскільки зі змісті рішення суду першої інстанції вбачається, що судом було надано оцінку зазначеному рішенню Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.05.2016 у справі №826/23675/15 та вказано, що під час розгляду справи №826/23675/15 не досліджувалось питання наявності одного чи декількох будинків. Під час розгляду справи №826/23675/15 встановлено факт подання позивачем неповного пакету документів, однак постанова не містить висновків про неможливість присвоєння поштових адрес.

5.21.Відтак наведені докази були досліджені судами і внаслідок такої оцінки суди дійшли висновків про те, що обставини існування трьох будинків за адресами місто Київ, Харківське шосе, 19-А, багатоквартирного будинку за адресою місто Київ, Харківське шосе,19-Б та будівлі за адресою місто Київ, Харківське шосе, 19, з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тому відсутність в судових рішеннях посилання на всі інші наявні в справі докази, зокрема на експертний висновок щодо проектної документації №00-098-11/ЦБ від 13.10.2011, не спростовує його загальний висновок, здійснений з урахуванням стандарту доказування "вірогідності доказів", що позивачем не доведено обставину існування лише одного багатоквартирного будинку за адресою місто Київ, Харківське шосе,19.

5.22.Водночас фактично наявні посилання скаржника на порушення судами попередніх інстанцій приписів процесуального законодавства внаслідок неповного встановлення обставин справи та ненадання оцінки наявним у справі доказам Суд не бере до уваги і тому, що позивач не довів обґрунтованості підстав касаційного оскарження, передбачених пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК, про що вже було зазначено у цій постанові (пункт 1 частини третьої статті 310 ГПК).

5.23.У касаційній скарзі позивач також зазначає про те, що судом першої інстанції було безпідставно залишено без розгляду численні клопотання позивача про витребування доказів та про долучення доказів, які б додатково підтвердили як позицію позивача так і необхідність у задоволенні позовних вимог.

5.24.Однак, як вбачається зі змісту оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції виклав детальну аргументацію підстав залишення без розгляду клопотань позивача.

5.25.Так, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до частини другої статті 80 ГПК позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

5.26.Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (частина четверта статті 80 ГПК).

5.27.Подаючи клопотання про долучення доказів позивачем не зазначено жодних причин неможливості подання вказаних доказів разом із позовною заявою, клопотання про поновлення строку для подання доказів не заявлялось.

5.28.Відповідно до частини восьмої статті 80 ГПК докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

5.29.З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення без розгляду клопотання позивача про долучення доказів до матеріалів справи.

5.30.Також у підготовчому засіданні 10.08.2023 суд першої інстанції протокольною ухвалою залишив без розгляду клопотання позивача про витребування у Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації інформації щодо присвоєння поштових адрес, оскільки судом вже витребовувалась вказана інформація.

5.31.Крім того, розглянувши у підготовчому засіданні 10.08.2023 клопотання позивача про витребування доказів у відповідачів та у Державної інспекції архітектури та містобудування України, місцевий господарський суд дійшов висновку про відмову у їх задоволенні, з огляду на таке.

5.32.Відповідно до частини першої статті 81 ГПК, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

5.33.Позивачем клопотання про витребування доказів заявлено з пропуском встановленого строку, жодних причин неможливості подання клопотань у строк позивачем не вказано.

5.34.Судом першої інстанції також враховано, що позивач є ініціатором судового розгляду та не був обмежений у часі щодо збирання та надання доказів в обґрунтування позовної заяви у відповідності до норм ГПК.

5.35.З урахуванням викладеного вище колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотань про витребування доказів у відповідачів та Державної інспекції архітектури та містобудування України.

5.36.Крім того, неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок недослідження доказів, залишення без розгляду клопотань про витребування доказів може бути підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд за умови, що скаржник визначав таку підставу з наведенням відповідного обґрунтування згідно з частиною третьою статті 310 ГПК, однак у касаційній скарзі позивач не визначав таку підставу касаційного оскарження судового рішення (пункт 4 частини другої статті 287 ГПК).

Щодо доводів про порушення процесуального законодавства під час ухвалення додаткового рішення судом першої інстанції

5.37.12.09.2023 до суду першої інстанції від відповідача-1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення.

5.38.Відповідно до попереднього розрахунку судових витрат, наведеного у відзиві, очікувані витрати відповідача-1 на правову допомогу становлять 87 500,00 грн. У судовому засіданні 07.09.2023 відповідач-1 зазначив, що докази понесених витрат на правову допомогу будуть надані до суду у відповідності до частини восьмої статті 129 ГПК.

5.39.На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем надано у матеріали справи копії: договору про надання професійної правничої допомоги від 11.11.2021 №01-11/11/21 (далі - договір №01-11/11/21), укладеного між ОСББ "ХШ Мега 19" та адвокатським об`єднанням "Есквайрс", додаткової угоди №6 від 30.12.2022 до договору №01-11/11/21; додатків №29 від 18.05.2023 та №30 від 18.05.2023 до договору №01-11/11/21; рахунка на оплату від №1-18/05-23 від 18.05.2023, ордеру на надання правничої допомоги від 26.05.2023, виданого адвокатським об`єднанням на ім`я адвоката Ізвєкова В. В.; акта здачі-приймання робіт (надання послуг) №01-08/09/23 від 08.09.2023 на суму 87 500,00 грн, платіжних інструкцій від 31.08.2023 на суму 25 500,00 грн, від 18.09.2023 на суму 40 000,00 грн, від 27.09.2023 на суму 22 000,00 грн.

5.40.Згідно з пунктом 1.1 договору №01-11/11/21 клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає доручення клієнта про надання йому професійної правничої (правової) допомоги в обсязі, порядку та на умовах, визначених цим договором та додатками до нього.

5.41.Відповідно до пункту 4.1 договору №01-11/11/21 за надання професійної правничої (правової) допомоги клієнт сплачує адвокатському об`єднанню винагороду (гонорар). Розмір такої винагороди адвокатського об`єднання та порядок її сплати встановлюється додатком до цього договору, який є невід`ємною його частиною.

5.42.Згідно з пунктом 1.1 додатку №29 до договору №01-11/11/21 клієнт доручає адвокатському об`єднанню надання професійної правничої (правової) допомоги у Господарському суді міста Києва щодо захисту прав та інтересів клієнта як відповідача у справі №910/4501/22, але не виключно:

1.1.1. вивчення та аналіз матеріалів справи, документів, інформації клієнта та надання правової оцінки позиції клієнта відповідно до поставлених клієнтом цілей;

1.1.2. збирання відомостей про факти, що можуть бути використані як докази;

1.1.3. здійснення підготовки та направлення необхідних адвокатських запитів;

1.1.4. підготовка та подання до суду заяв про забезпечення та витребування доказів або позову (у разі необхідності);

1.1.5. підготовка та подання до суду відзиву на позовну заяву, заперечення;

1.1.6. підготовка та подання до суду всіх необхідних процесуальних документів (у т. ч. заяв, клопотань, письмових пояснень тощо) та доказів;

1.1.7. забезпечення захисту прав та охоронюваних законом інтересів клієнта під час розгляду справи у Господарському суді міста Києва, включаючи, але не виключно, представництво клієнта як учасника справи у суді першої інстанції зі всіма правами, що надані відповідним учасникам справи законодавством (у разі розгляду справи із викликом сторін).

5.43.Відповідно до пункту 1.1 додатку №30 до договору №01-11/11/21 розмір винагороди (гонорару), яка сплачується адвокатському об`єднанню за надання професійної правничої (правової) допомоги, обсяг і зміст якої визначені у підпунктах 1.1.1- 1.1.7 додатку №29 до договору, становить 87 500,00 грн (до чотирьох судових засідань включно, зокрема, відкладених або судових засідань, що не відбулися незалежно від причин (в т. ч. але не виключно: хвороба, відпустка, відрядження судді; відкладення розгляду справи у зв`язку із клопотанням учасника справи або з інших процесуальних підстав, відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю електропостачання в суді, оголошенням повітряної тривоги тощо).

5.44.08.09.2023 між відповідачем-1 та адвокатським об`єднанням підписано акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №01-08/09/23, відповідно до якого вбачається надання правової допомоги, передбаченої додатком №29, а саме: надання професійної правничої (правової) допомоги у Господарському суді міста Києва щодо захисту прав та інтересів клієнта як відповідача у справі №910/4501/22.

5.45.Оцінивши подані відповідачем-1 докази, місцевий господарський суд правильно виходив з такого.

5.46.При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18).

5.47.Для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок позивача відповідно до положень статті 126 ГПК, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідачва-1 були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

5.48.Суд зазначає, що у розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе на підставі клопотання іншої сторони у разі, коли на її думку, не було дотримано вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

5.49.Позивачем 19.09.2023 подано суду заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких позивач просив зменшити розмір заявлених до стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу відповідача-1 до рівня обґрунтованих витрат. Обґрунтовуючи клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, позивач зазначав, що він є необґрунтованим, завищеним та неспівмірним зі складністю справи, оскільки справа не є складною та адвокатом не витрачено багато часу на виконання робіт, необхідних для надання правової допомоги.

5.50.За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою (такий правовий висновок викладено в пункті 6.5 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19).

5.51.Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 сформульовано такі висновки у подібних правовідносинах: "У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо".

5.52.У пункті 169 постанови від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду, зазначила про наявність у суду права на підставі частин п`ятої, шостої статті 126 ГПК зменшувати розмір фіксованого гонорару в разі доведення іншою стороною обставин його неспівмірності зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

5.53.Зважаючи на наведені вище висновки Верховного Суду, а також подані відповідачем-1 докази понесення витрат на правову допомогу, врахувавши складність справи, кількість підготовлених процесуальних документів, тривалість розгляду справи, кількість судових засідань, заперечення позивача на заяву про ухвалення додаткового рішення, а також прийнявши до уваги принципи диспозитивності та змагальності господарського судочинства, критерії реальності, співмірності та розумності судових витрат, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви ОСББ "ХАРКІВСЬКЕ ШОСЕ 19" про ухвалення додаткового рішення та стягнення з позивача 65 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

5.54.У касаційній скарзі позивач посилається на неврахування судом першої інстанції правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 20.07.2021 у справі №922/2604/20, де вказано, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності

5.55.Проте, Верховний Суд вважає, що зазначена скаржником постанова Верховного Суду не містить протилежної позиції щодо застосування положень частини третьої статті 126 та частини восьмої статті 129 ГПК порівняно з позицією суду першої інстанції у справі, що переглядається, а лише передбачає, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. Натомість, як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається із матеріалів справи, відповідач-1 надав документальне підтвердження надання правової допомоги, якому суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу надав належну оцінку.

5.56.Верховний Суд зазначає, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо. Сама лише незгода скаржника з наданою судом оцінкою відповідним доказам, які підтверджують факт надання професійної правничої допомоги, а також оцінкою обставин критерію реальності адвокатських витрат, критерію розумності їх розміру тощо, не свідчить про незаконність оскаржуваних судових рішень.

5.57.Верховний Суд також враховує, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару (як у даному випадку) сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (пункт 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справ №922/1964/21).

5.58.Крім цього, посилаючись на невідповідність заявленої до стягнення суми витрат на правничу допомогу критеріям реальності та розумності, а також необхідність її зменшення до рівня обґрунтованих, позивач (скаржник) не наводить жодної конкретної суми витрат, яка на його думку є обґрунтованою, чи будь-якої методики розрахунку таких витрат з урахуванням конкретних обставин цієї справи та критеріїв, визначених статтею 126 ГПК.

5.59.З матеріалів справи та змісту оскаржуваного додаткового рішення вбачається, що суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний господарський суд, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, надавши оцінку доказам та доводам сторін щодо розподілу таких витрат, керуючись, зокрема, такими критеріями як обґрунтованість, пропорційність, співмірність та розумність їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення заяви відповідача-1 про розподіл витрат на професійну правничу допомогу. Водночас, доводи касаційної скарги в частині порушення судом першої інстанції приписів процесуального законодавства під час розгляду питання щодо розподілу витрат на правову допомогу, зводяться до незгоди позивача з такою оцінкою.

5.60.У касаційній скарзі позивач також зазначає, що відповідач-1 подав докази сплати судових витрат із пропуском строку, визначеного частиною восьмою статті 129 ГПК, а наведені ним підстави його пропуску не є поважними.

5.61.Колегія суддів відхиляє наведені доводи скаржника, оскільки вважає, що подача доказів оплати наданої правничої допомоги зі спливом п`ятиденного строку, визначеного частиною восьмою статті 129 ГПК, не спростовує факту надання такої правничої допомоги у справі, та не може бути підставою для відмови в розподілі відповідних витрат. Вказане висновується з правової позиції, викладеної у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, відповідно до якої витрати на надану професійну правничу допомогу, за умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

5.62.Враховуючи викладене колегія суддів відхиляє також доводи скаржника про невідповідність додаткового рішення позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі 755/9215/15-ц, що стосується питання своєчасного подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу

5.63.Посилання скаржника на те, що відповідачем-1 було порушено умови укладеного ним з адвокатським об`єднанням договору про надання правової допомоги в частині строку розрахунку з адвокатом за надані послуги, колегія суддів відхиляє з тих же підстав (такі обставини не впливають та не спростовують факту надання правничої допомоги у справі).

Щодо доводів про порушення процесуального законодавства під час ухвалення додаткової постанови судом апеляційної інстанції

5.64.07.03.2024 відповідач-1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з заявою про ухвалення додаткової постанови, в якій заявник просив вирішити питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених ОСББ "ХАРКІВСЬКЕ ШОСЕ 19" за наслідками апеляційного розгляду Північним апеляційним господарським судом справи №910/4501/22, та стягнути з позивача на користь відповідача-1 витрати на правову допомогу в сумі 58 500,00 грн.

5.65.13.03.2024 від позивача до Північного апеляційного господарського суду надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткової постанови, в якій позивач просив суд відмовити у задоволенні заяви представника відповідача-1 про стягнення з позивача витрат на правову допомогу в розмірі 58 500,00 грн в повному обсязі або зменшити розмір судових витрат на правову допомогу відповідача-1 до рівня обґрунтованих.

5.66.Заперечуючи проти заявлених відповідачем-1 витрат, позивач вказував на те, що розмір витрат на оплату послуг адвоката в розмірі 58 500,00 грн, про які заявлено представником відповідача-1, є необґрунтованими, завищеними та абсолютно неспівмірними із складністю справи та ціною позову, з виконаною адвокатом роботою, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, та фактичним обсягом наданих адвокатом послуг, а також відповідачем-1 не доведено об`єму наданих послуг та не доведено необхідність витрат на правничу допомогу.

5.67.Під час вирішення питання про ухвалення додаткової постанови апеляційний суд установив, що додатком №43 від 31.10.2023 до договору про надання професійної правничої допомоги №01-11/11/21 від 11.11.2022 сторони погодили зміст, обсяг та порядок надання професійної правничої (правової) допомоги у Північному апеляційному господарському суді щодо захисту прав та інтересів клієнта, як відповідача під час апеляційного оскарження позивачем рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2023 та додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2023 у справі №910/4501/22.

5.68.Також 31.10.2024 між відповідачем-1 та адвокатським об`єднанням було укладено додаток №44 до договору про надання професійної правничої допомоги №01-11/11/21 від 11.11.2022, відповідно до умов якого сторони погодили розмір винагороди (гонорару) адвокатського об`єднання за надання професійної (правничої) допомоги, визначеної в додатку №43 до договору, порядок та строки її оплати.

5.69.Відповідно до пункту 1.1 додатку №44 розмір винагороди (гонорару), яка сплачується адвокатському об`єднанню за надання професійної правничої (правової) допомоги, обсяг і зміст якої визначені у пункті 1.1 додатку №43 до договору, становить 58 500,00 грн (до двох судових засідань включно, зокрема, відкладених або судових засідань, що не відбулися незалежно від причин (в т. ч. але не виключно: хвороба, відпустка, відрядження судді; відкладення розгляду справи у зв`язку із клопотанням учасника справи або з інших процесуальних підстав, відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю електропостачання в суді, оголошенням повітряної тривоги тощо)).

5.70.На підтвердження понесення витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції відповідачем-1 долучено до матеріалів справи: договір про надання професійної правничої допомоги від 11.11.2021 №01-11/11/21, укладений між відповідачем-1 та адвокатським об`єднанням; додаткову угоду №7 від 20.12.2023 до договору про надання професійної правничої допомоги №01-11/11/21 від 11.11.2022; додаток №43 від 31.10.2023 до договору про надання професійної правничої допомоги №01-11/11/21 від 11.11.2022; додаток №44 від 31.10.2023 до договору про надання професійної правничої допомоги №01-11/11/21 від 11.11.2022; ордер серії ВО №1065400 виданий 04.12.2023 АО "ЕСКВАЙРС" адвокату Ізвєкову В.В. на представництво інтересів ОСББ "Харківське шосе 19" у Північному апеляційному господарському суді; рахунок на оплату №1-31/10-23 від 31.10.2023 на суму 58 500,00 грн; платіжну інструкцію №4355 від 03.01.2024 на суму 58 500,00 грн; акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 01-06/03/24 від 06.03.2024 на суму 58 500,00 грн.

5.71.Згідно з актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №01-06/03/24 від 06.03.2024 адвокатське об`єднання надало, а відповідач-1 отримав послуги з правової допомоги, передбачені додатком №43, а саме: надання професійної правничої (правової) допомоги у Північному апеляційному господарському суді щодо захисту прав та інтересів клієнта як відповідача під час апеляційного оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2023 та додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2023 у справі №910/4501/22 у сумі 58 500,00 грн.

5.72.Надавши оцінку наявним у справі доказам понесення витрат на правову допомогу та запереченням позивача щодо їх стягнення, апеляційний суд дійшов висновку, що позивач не навів належних доводів неспівмірності заявлених до стягнення відповідачем-1 витрат у розмірі 58 500,00 грн зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт.

5.73.З огляду на викладене, врахувавши, що заявлений відповідачем-1 розмір витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції відповідає укладеному між відповідачем-1 та адвокатським об`єднанням договором та вимогам Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", підтверджений документально, є співмірним часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, з урахуванням ціни позову та складності справи, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що заявлені до стягнення витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 58 500,00 грн відповідають критеріям статті 126 ГПК, є розумно необхідними, належно обґрунтованими та документально доведеними.

5.74.Твердження скаржника про те, що стягнута апеляційним судом сума витрат на правову допомогу в розмірі 58 500 грн є абсолютно неспівмірною із складністю справи та ціною позову, оскільки позов немайнового характеру, колегія суддів відхиляє, адже такі посилання позивача належним чином не обґрунтовані та зводяться до незгоди позивача з наданою апеляційним судом оцінкою встановлених обставин. Посилаючись на вказані доводи скаржник спонукає Суд до переоцінки наданих доказів та доводів сторін, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції, встановлені статтею 300 ГПК. Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, тому з огляду на вимоги процесуального закону не здійснює оцінку доказів, у зв`язку з тим, що це знаходиться поза межами його повноважень.

5.75.До того ж, позивачем не зазначено жодної конкретної суми витрат, яка на його думку є співмірною зі складністю цієї справи та часом, об`єктивно необхідним для надання правової допомоги стороні, чи будь-якої методики розрахунку таких витрат з урахуванням конкретних обставин цієї справи та критеріїв, визначених статтею 126 ГПК.

5.76.Інші доводи скаржника, наведені останнім як підстави для скасування додаткової постанови апеляційного суду (про те, що відповідачем-1 було порушено умови укладеного ним з адвокатським об`єднанням договору про надання правової допомоги в частині строку розрахунку з адвокатом за надані послуги) колегія суддів також відхиляє з мотивів, які були зазначені вище у цій постанові в частині, що стосувалась перегляду додаткового рішення суду першої інстанції.

6.Висновки за результатами розгляду касаційної скарги та розподіл судових витрат

6.1.Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 236 ГПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

6.2.Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

6.3.Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 309 ГПК).

6.4.За результатами касаційного перегляду Судом не встановлено неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Оскаржувані судові рішення прийняті за результатами повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи і підстав для їх зміни чи скасування, за мотивів наведених у касаційній скарзі, Суд не вбачає.

6.5.З огляду на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1.Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Консалтингова компанія "Вілліам інвест експерт" залишити без задоволення.

2.Постанову від 06.03.2024, додаткову постанову від 17.04.2024 Північного апеляційного господарського суду, рішення від 07.09.2023, додаткове рішення від 05.10.2023 Господарського суду міста Києва у справі №910/4501/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Бакуліна

Судді О.Р. Кібенко

І.Д. Кондратова