ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.07.2024р. Справа №905/958/23

Господарський суд Донецької області у складі судді Харакоза К.С.,

секретар судового засідання Пелих Т.В.,

розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги», м.Дніпро,

до відповідача Фізичної особи-підприємця Лобас Дениса Сергійовича, м. Костянтинівка, Донецька область,

про стягнення 88806,63 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача не з`явився,

від відповідача не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги», звернувся до Господарського суду Донецької області, з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Лобас Дениса Сергійовича, м. Костянтинівка, Донецька область, про стягнення 88806,63 грн., з яких: 69564,57 грн сума боргу за спожиту електричну енергію, 1034,75 грн 3% річних, 2350,44 грн інфляційна складова боргу, 15856,87 грн пеня.

Хід розгляду справи та процесуальні дії.

Ухвалою суду від 24.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 905/958/23; справу визначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Будь-яких заяв або клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до статті 252 ГПК України від учасників справи на адресу суду не надходило.

Ухвалою суду від 20.10.2023 зупинено провадження у справі №905/958/23 до закінчення перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в касаційному порядку справи №911/1359/22.

Ухвалою від 06.06.2024 суд поновив провадження у справі 905/958/23, призначив розгляд справи в судовому засіданні.

Судове засідання 11.07.2024 проведено без участі представників сторін.

Частиною 1 статті 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Позиції учасників процесу:

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, в частині оплати в повному обсязі поставленої електричної енергії у листопаді 2022, грудні 2022, що також стало підставою для нарахування штрафних санкцій.

Відповідач у відзиві на позовну заяву повідомив, що з 24.02.2022 не здійснює підприємницьку діяльність у місті Костянтинівка; з 24.02.2022 на території АТП-11409 в м. Костянтинівка Донецької області розташований об`єкт ЗСУ, про що позивачу було відомо з телефонної розмови з відповідачем; 12.04.2022р. на корпоративну електронну адресу позивча відповідач направляв електронний лист про припинення нарахування за спожиту електроенергію на час дії воєнного стану. З 11.08.2022р. відповідач мешкає в м. Києві, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що також підтверджує неможливість споживання відповідачем електроенергії на території АТП - 11409 в м.Костянтинівка в листопаді та грудні 2022р. Відповідач просив суд зменшити розмір штрафних санкцій до 1 грн. відповідно до ст.233 ГК України, у разі якщо суд дійде висновку про стягнення заборгованості за електроенергію.

У відповіді на відзив позивач зазначив наступне: відповідач не звертався до постачальника з клопотанням про припинення дії договору постачання електроенергії; відповідач не позбавлений права зворотної вимоги (регресу) до третьої особи; нараховані позивачем суми 3% річних, інфляційних витрат та пені не є значними чи надмірними, є обгрунтованими, а тому позивач заперечує проти зменшення їх розміру.

В письмових поясненнях від 17.06.2024 відповідач вказав на погашення основного боргу, у зв`язку з чим, в цій частині позову просив суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, щодо вимог позивача про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, просив застосувати практику викладену у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.04.2024 у справи №911/1359/22.

Фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин.

01.01.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» (позивач, постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Лобас Денисом Сергійовичем (відповідач, споживач) було укладено договір №б/н про постачання електричної енергії споживачу, відповідно до п. 2.1 якого, за цим договором постачальник продає електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору.

Згідно з 2.2 договору обов`язковою умовою для постачання електричної енергії Споживачу є наявність у Споживача укладеного в установленому порядку з оператором системи договору про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії, на підставі якого Споживач набуває право отримувати послугу з розподілу/передачі електричної енергії.

Згідно п.5.5 Договору, ціна на електричну енергію встановлюється з дотриманням вимог, передбачених Законом України «Про ринок електричної енергії» і ПРРЕЕ. Сторони домовилися про те, що ціна на електричну енергію, сформована Постачальником відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, повинна бути обов`язкова для Сторін з дати її введення в дію.

Відповідно до п. 5.6. Договору, інформація про діючу ціну на електричну енергію Постачальника має бути розміщена на офіційному веб-сайті Постачальника не пізніше ніж за 20 днів до дати її застосування із зазначенням порядку її формування.

За змістом п. 5.7 Договору, ціна (тариф) на електричну енергію має зазначатися Постачальником у рахунках на оплату спожитої електричної енергії за цим Договором, у тому числі у разі її зміни.

Згідно п.5.8 Договору, розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.

За змістом п. 5.9 Договору, розрахунки Споживача за цим Договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника (далі - спецрахунок). При цьому, Споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим Договором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу Постачальника (за наявності), та в інший не заборонений чинним законодавством спосіб. Оплата вартості електричної енергії за цим Договором здійснюється Споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок Постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок Постачальника надійшла вся сума коштів. Спецрахунок Постачальника зазначається у платіжних документах Постачальника, у тому числі у разі його зміни.

Згідно п. 5.10 Договору, оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання Споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої Споживачем.

Всі платіжні документи, що виставляються Постачальником Споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені Сторонами цього Договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо комерційної якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки.

Розділом 5 Комерційної пропозиції «Універсальна» визначено, що розрахунок за фактично спожиту електричну енергію має здійснюватися Споживачем у строк не більше 5 робочих днів після закінчення розрахункового періоду незалежно від отримання рахунку.

Виставлення рахунків за спожиту електроенергію здійснюється не пізніше 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим, за умови отримання даних про обсяги споживання від Споживача/оператора системи/адміністратора комерційного обліку. Виставлення рахунку здійснюється шляхом його формування в програмному комплексі Постачальника з можливістю перегляду Споживачем в сервісі «Особистий кабінет». За умовами цієї комерційної пропозиції Споживач має обов`язок зареєструватись в сервісі «Особистий кабінет» та користуватись відповідним сервісом.

Рахунок за фактичне споживання формується Споживачем самостійно в сервісі «Особистий кабінет» не пізніше 24 годин після закінчення розрахункового періоду. В інших випадках рахунок надається Постачальником Споживачу на підставі отриманих від Споживача/оператора розподілу/адміністратора комерційного обліку даних та може бути отриманий Споживачем у відповідному енергоофісі Постачальника.

Споживач погоджується, що інформація про покази засобу обліку (початкові та кінцеві для розрахункового періоду, підтверджені адміністратором комерційного обліку), зазначається не безпосередньо в рахунку, а в акті прийняття- передавання товарної продукції. Споживач)' надається можливість його самостійного завантаження в Особистому кабінеті по мірі необхідності.

Договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав Споживач, та набуває чинності з дати подання Споживачем заяви-приєднання. Умови цього Договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної Споживачем у заяві-приєднанні (п. 13.1 договору).

В підтвердження факту виконання умов договору, ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» складено акти приймання-передавання товарної продукції «електричної енергії» на загальну суму 89688,07 грн., а саме: на суму 58293,79 грн. за листопад 2022, на суму 31394,28 грн. за грудень 2022.

Також, позивачем виставлено рахунки за спожиту електроенергію на суму 89688,07 грн., а саме: № 1382 за листопад 2022 на суму 58293,79 грн, № 1382 за грудень 2022 на суму 31394,28 грн. Рахунки підписані з боку позивача.

За поясненнями позивача, в рахунок погашення нарахувань за розрахунковий період листопад 2022 р. позивачем зараховано надлишок від оплати 07.11.2022 на суму 1633,50 грн, що підтверджено даними банківської виписки від 07.11.2022; зараховані оплати: від 12.12.22р. в розмірі 8490,00 грн за розрахунковий період листопад 2022, від 05.01.23р. в розмірі 10000,00грн за розрахунковий період листопад 2022, що підтверджено даними з банківських виписок від 12.12.2022, від 05.01.2023. Станом на дату подачі позову заборгованість за договором становить 69 564,57 грн.

Несплата відповідачем суми поставленої електричної енергії в повному обсязі стала підставою для нарахування інфляційних втрат та 3% річних та звернення позивача до суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11, 629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до статті 180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Частиною 1 ст. 181 ГК України визначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 ЦК України).

Частиною 1 статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Частиною 2 ст. 56 зазначеного Закону передбачено, що договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

З матеріалів справи вбачається, що 01.01.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» (позивач, постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Лобас Денисом Сергійовичем (відповідач, споживач) було укладено договір №б/н про постачання електричної енергії, споживачем ініційовано приєднання до умов даного договору на умовах КП «Універсальна».

Згідно п. 1.1.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затвердженх Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 14.03.2018 № 312, ці Правила регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами.

Відповідно до п. 1.2.15. ПРРЕЕ, укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил. Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку). На роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами.

Факт укладання договору не спростовується відповідачем, докази в підтвердження факту розірвання договору матеріали справи не містять, у зв`язку з чим укладений між сторонами договір є чинним.

Відповідно до п.п. 4.21, 4.29 ПРРЕЕ, оплата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію має здійснюватись згідно зі строками, встановленими договором та сформованим відповідним учасником роздрібного ринку платіжним документом. Зазначені строки не можуть бути меншими за 5 днів з дня надання платіжного документа споживачу. Порядок оплати споживачем послуг оператора системи та послуг постачальника послуг комерційного обліку мають відповідати порядку розрахунків, визначеному в укладеному договорі про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції, яка є додатком до цього договору).

Як зазначалося вище, розділом 5 КП «Універсальна» визначено, що розрахунок за фактично спожиту електричну енергію має здійснюватися Споживачем у строк не більше 5 робочих днів після закінчення розрахункового періоду незалежно від отримання рахунку.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріали справи містять акти приймання-передавання товарної продукції (електричної енергії) та рахунки за спожиту електричну енергію на загальну суму 89688,07грн, а саме: 58293,79 грн за листопад 2022, 31394,28 грн за грудень 2022.

Судом встановлено, що відповідно до інформації щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів, які приєднані до електричних мереж або відносяться до території ліцензованої діяльності оператора системи розподілу АТ «ДТЕК Донецькі електромережі», загальна кількість спожитої відповідачем складає: за листопад 2022 8838 кВтгод, за грудень 2022 4667 кВтгод.

Наданими позивачем банківськими виписками від 07.11.2022, від 12.12.2022, від 05.01.2023 підтверджено погашення відповідачем заборгованості в сумі 20123,50 грн, а саме: 07.11.2022 в розмірі 1633,50 грн, 12.12.22р. в розмірі 8490,00 грн, 05.01.2023 в розмірі 10000,00грн.

Отже, загальна сума вартості спожитої електричної енергії споживачем складає 89688,07грн, з яких станом на дату звернення позивача до суду з даним позовом було погашено 20123,50 грн.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У ст. 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання.

Розглядаючи вимогу позивач про стягнення основного боргу в сумі 69564,57 грн, суд враховує наступне.

В письмових поясненнях від 17.06.2024 відповідач вказав на погашення суми основного боргу, тому, в цій частині позову просив суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору.

В підтвердження погашення заборгованості відповідачем суду надана копія квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №1 від 11.09.2023, яка свідчить про здійснення платежу грошових коштів в сумі 69600,00 грн на рахунок ТОВ «Донецькі енергетичні послуги», з призначенням: рахунок за спожиту електроенергію №1382 за грудень 2022 договір №1382, Лобас Д.С.

Суд відкладав розгляд справи та зобов`язав позивача надати пояснення щодо обставин погашення боргу відповідачем. Позивач, щодо заявленого відповідачем клопотання про закриття провадження у справі в частині основного боргу заперечень не висловив, факт погашення відповідачем суми основного боргу не оспорював.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до відкриття провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

За таких обставин, погашення відповідачем суми основного боргу в розмірі 69564,57 грн. вже після звернення з вказаним позовом до суду, обумовлює закриття провадження у справі в цій частині на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України.

Позивач також просив суд стягнути з відповідача 3% річних в сумі 1034,75 грн. за період з 08.12.2022 по 15.06.2023 року, пеню в сумі 15856,87 грн. за період з 08.12.2022 по 15.06.2023 року та інфляційні втрати в сумі 2350,44 грн. за період з 01.01.2023 по 31.05.2023.

Відповідач просив застосувати практику викладену у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.04.2024 у справи №911/1359/22 при розгляді вимог позивача зі стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

За приписами ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання передбачені, зокрема, ст. 549, 611, 625 Цивільного кодексу України.

Частиною 2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Укладеним сторонами договором передбачена відповідальність за порушення виконання грошового зобов`язання за договором у вигляді пені та штрафу.

Відповідно до ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до розділу 6 КП «Універсальна», за внесення платежів, передбачених умовами Договору, з порушенням термінів, визначених цією Комерційною пропозицією, Споживач сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, врахованої протягом всього періоду прострочення зобов`язання та 3% річних від суми боргу. Гума боргу сплачується Споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення.

Разом з цим, при вирішенні питання щодо стягнення нарахованої позивачем суми пені, суд враховує наступне.

Відповідно до Закону України від 24.02.2022 № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" затверджено відповідний Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

У подальшому законами України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, від 21.04.2022 № 02212-ІХ, від 22.05.2022 № 2263-ІХ, від 15.08.2022 № 2500-IX, від 16.11.2022 № 2738- IX "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" затверджено відповідні укази Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, якими строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

За приписами ст.1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП, Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, що утворений Кабінетом Міністрів України. Регулятор є колегіальним органом, що здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", визначено, що Регулятор має право приймати рішення з питань, що належать до його компетенції, які є обов`язковими до виконання.

Судом встановлено, що НКРЕКП прийнято Постанову "Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану" від 25.02.2022 № 332.

26.04.2022 Постанову НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 доповнено пунктом 16, згідно якого передбачено зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", між учасниками ринку електричної енергії, на період військового стану.

Постанова № 332 від 25.02.2022 (у редакції від 26.04.2022) прийнята НКРЕКП (Регулятором) в межах своїх повноважень, а тому її положення, у тому числі, підпункт 16 пункту 1, відповідно до якого на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупиняється нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії, є обов`язковими до виконання всіма учасниками ринку та мають застосовуватись останніми у своїй господарській діяльності.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.04.2024 у справі №911/1359/22.

Враховуючи викладене, а також приписи п. 16 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332, яка є чинною, та обов`язковою для суб`єктів спірних правовідносин, суд дійшов висновків про відсутність правових підстав для нарахування та стягнення з відповідача штрафних санкцій у вигляді пені в розмірі 15856,87 грн за період з 08.12.2022 по 15.06.2023 року, у зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовляє.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата 3% річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.02.2018 у справі №922/4544/16, від 26.04.2018 у справі №910/11857/17, від 16.10.2018 у справі №910/19094/17, від 06.11.2018 у справі №910/9947/15, від 29.01.2019 у справі №910/11249/17, від 19.02.2019 у справі №910/7086/17, від 10.09.2019 у справі №920/792/18.

Нарахування, передбачені ч.2 ст.625 ЦК, не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання. Подібний за змістом правовий висновок викладений в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18, Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі №910/4590/19, Верховного Суду від 23.03.2023 у справі №920/505/22.

Суд зауважує, що оскільки 3% річних та інфляційні нарахування не мають характеру штрафних санкцій, їх нарахування та заявлення до стягнення, в даному випадку, є правомірним.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат за допомогою калькулятора інформаційної бази ЛІГА.ЗАКОН, господарський суд встановив, що розрахунки є арифметично та методологічно вірними, у зв`язку з чим вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі в сумі 1034,75грн та 2350,44 грн, відповідно.

У відповідності до ст. 129 ГПК України, судові витрати у вигляді судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволених вимог.

Так, у зв`язку з задоволенням позовних вимог частково на користь позивача, відшкодуванню підлягають 81,85 грн судових витрат за рахунок відповідача.

Судовий збір в розмірі 1681,96 грн може бути повернуто на користь позивача з Державного бюджету України за ухвалою суду за відповідним клопотанням позивача згідно до вимог ст.7 Закону України Про судовий збір, у зв`язку із закриттям провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу.

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 96, 129, 231, 236-238, 247, 248 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р I Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» до відповідача Фізичної особи-підприємця Лобас Дениса Сергійовича про стягнення 88806,63грн задовольнити частково в сумі 3385,19 грн.

Закрити провадження у справі 905/958/23 в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 69564,57 грн, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Лобас Дениса Сергійовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Донецькі енергетичні послуги (49044, м.Дніпро, вул. Моссаковського Володимира, 7; ідентифікаційний код 42086719) 3% річних 1034,75 грн, інфляційні втрати 2350,44 грн; судовий збір у розмірі 81,85 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 11.07.2024 складено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 16.07.2024.

Згідно із ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі http://dn.arbitr.gov.ua.

Суддя К.С. Харакоз