ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" червня 2024 р. Справа№ 911/374/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Коробенка Г.П.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання: Нагулко А.Л.

за участю представників сторін:

від позивача: Буша А.В.

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Київської області від 20.02.2024 (повний текст складено 22.02.2024)

у справі № 911/374/24 (суддя Сокуренко Л.В.)

за позовом ОСОБА_1

до Державного виконавця Бориспільського районного відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Агатюка Олега Олександровича

про визнання протиправними та скасування постанов державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави вимог, що розглядаються.

У лютому 2024 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до Господарського суду Київської області із позовною заявою до Державного виконавця Бориспільського районного відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Агатюка Олега Олександровича, в якій просить суд:

- визнати постанову державного виконавця від 19.01.2024 про накладення штрафу у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 неправомірною;

- скасувати постанову державного виконавця від 19.01.2024 про накладення штрафу у виконавчому провадженні № НОМЕР_1;

- визнати постанову державного виконавця від 19.01.2024 про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 неправомірно;

- скасувати постанову державного виконавця від 19.01.2024 про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1;

- скасувати постанову державного виконавця від 19.01.2024 про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1;

- визнати дії державного виконавця неправомірними по накладенню штрафу та закриття провадження.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що постановою державного виконавця від 19.12.2023 ВП НОМЕР_1 за невиконання судового рішення без поважних причин на боржника було накладено штраф, що свідчить про незаконність вказаної постанови.

Також позивач вважає, що державний виконавець передчасно списав грошові кошти з боржника та закінчив виконавче провадження, не направив боржнику постанову про закінчення виконавчого провадження, ні будь-яких інших документів виконавчого провадження, чим порушив вимоги Закону України "Про виконавче провадження" та позбавив позивача можливості оскаржити постанови про вчинення виконавчих дій та надати свої заперечення.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.02.2024 у відкритті провадження по справі № 911/374/24 за позовом ОСОБА_1 до Державного виконавця Бориспільського районного відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Агатюка Олега Олександровича про визнання протиправними та скасування постанов державного виконавця відмовлено.

Проаналізувавши предмет позову та його обґрунтування, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач фактично оскаржує дії державного виконавця. Також судом зазначено, що в тексті позовної заяви позивач посилається на Закон України "Про виконавче провадження", а саме на положення закону, відповідно до яких рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Таким чином місцевий господарський суд дійшов висновку, що спір у даній справі виник внаслідок незгоди позивача з діями державного виконавця, вчиненими в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1 у справі №911/3031/19.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 26.03.2024 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Київської області від 20.02.2024 у справі № 911/374/24 скасувати; направити справу для розгляду до суду першої інстанції.

Скаржник зазначає, що звертався з позовом до Київського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просив: - визнати постанову державного виконавця від 19.01.2024 про накладення штрафу у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 неправомірною; скасувати постанову державного виконавця від 19.01.2024 про накладення штрафу у виконавчому провадженні № НОМЕР_1; визнати постанову державного виконавця від 19.01.2024 про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 неправомірно; скасувати постанову державного виконавця від 19.01.2024 про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1; скасувати постанову державного виконавця від 19.01.2024 про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1; визнати дії державного виконавця неправомірними по накладенню штрафу та закриття провадження.

Київський окружний адміністративний суд у справі №320/5228/24 дійшов висновку, що цей спір належить розглядати за правилами господарського судочинства і він підсудний Господарському суду Київської області як суду, що видав виконавчий документ, а не за правилами адміністративного судочинства.

За таких підстав, враховуючи відмову йому у розгляді позовної заяви адміністративним судом, ОСОБА_1 дійшов висновку, що його позовна заява підлягає розгляду за правилами господарського судочинства; в іншому випадку його право на справедливе судочинство, зокрема доступ до суду, є порушеним.

Також скаржником було заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали, яке обґрунтоване тим, що скаржник ознайомився з повним текстом оскаржуваної ухвали 23.02.2024 та звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційної скаргою з дотриманням встановлених ГПК України строків.

Позиції учасників справи.

Від державного виконавця відзив не надійшов.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 20.02.2024 у справі № 911/374/24 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Кравчук Г.А. (суддя-доповідач), судді: Коробенко Г.П., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.03.2024 витребувано з Господарського суду Київської області матеріали справи № 911/374/24.

Відкладено вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 20.02.2024 у справі № 911/374/24 до надходження до суду матеріалів справи.

03.04.2024 матеріали справи № 911/374/24 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 20.02.2024 у справі № 911/374/24 залишено без руху на підставі ст. 174, ч. 2 ст. 260 ГПК України.

18.04.2024 скаржником було усунуто недоліки апеляційної скарги та надано суду докази надсилання копії апеляційної скарги відповідачу у справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2024 у даній справі клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 20.02.2024 у справі № 911/374/24 задоволено, поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 20.02.2024 у справі № 911/374/24, звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Київської області від 20.02.2024 у справі № 911/374/24, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 20.02.2024 у справі № 911/374/24, справу № 911/374/24 призначено до розгляду на "15" травня 2024 року о 15 год 00 хв.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Частиною 1 ст. 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частиною 326 ГПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (абз. 1 ч. 1 ст. 327 ГПК України).

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, таких виконавчих документів виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення зокрема шляхом винесення постанов або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження").

Статтею 339 ГПК України сторонам виконавчого провадження надано право звернутися до суду зі скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 340 ГПК України).

ГПК України регулює порядок оскарження саме до господарського суду дій державного виконавця, на виконанні якого перебуває судове рішення цього суду. Право на звернення зі скаргою і порядок її розгляду та постановлення ухвали пов`язані з наявністю ухваленого за правилами ГПК судового рішення та з його примусовим виконанням. Відповідні положення вміщено у розділі VI цього Кодексу «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

Отже, чинним законодавством передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, можуть бути оскаржені до суду у спосіб, передбачений Розділом VI ГПК України.

Тобто скарги на рішення, дії та / або бездіяльність посадової особи ДВС, здійснені в порядку контролю за рішеннями, діями або бездіяльністю державного виконавця щодо виконання рішення суду, підлягають розгляду за юрисдикцією того суду, що ухвалив відповідне судове рішення.

Як вже зазначено вище, згідно з ч. 1 ст. 339 ГПК України якщо особа, сторона виконавчого провадження (у цьому випадку ОСОБА_1 ) вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено його права, він має право звернутися до суду із скаргою.

Така скарга, а не позовна заява, як це помилково вважає ОСОБА_1 , у разі її належного подання має розглядатися судом, який ухвалив рішення, під час виконання якого виконавець прийняв постанову, що її оскаржує ОСОБА_1 .

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Суд встановив, що ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою в порядку загального позовного провадження, у якій фактично оскаржує дії органу ДВС та просить скасувати постанови державного виконавця, прийняті під час виконання наказу щодо примусового виконання рішення Господарського суду Київської області від 06.04.2023 у справі №911/3031/19.

Відповідно, така вимога позивача (про визнання протиправними та скасування постанов) не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства у порядку саме позовного провадження.

Враховуючи наведене та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження за поданою ОСОБА_1 позовною заявою.

При цьому суд першої інстанції роз`язснив ОСОБА_1 , що така відмова не позбавляє його (позивача) можливості звернутись до суду зі скаргою на дії Державної виконавчої служби у встановленому чинним законодавством порядку.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду у цій справі є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається; підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судові витрати.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 20.02.2024 у справі №911/374/24 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 20.02.2024 у справі №911/374/24 залишити без змін.

3. Матеріали справи №911/374/24 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 12.07.2024.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді Г.П. Коробенко

А.О. Мальченко