РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.05.2024Справа № 916/560/24
За позовом Комунального підприємства "Сеціалізоване підприємство комунально-побутового обслуговування"

до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго"

про стягнення 59 695,27 грн.

Суддя Мельник В.І.

за участю секретаря судового засідання Федорової О.В.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання

Суть спору:

Комунальне підприємство "Сеціалізоване підприємство комунально-побутового обслуговування" подало на розгляд Господарського суду міста Києва позовну заяву до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" про стягнення 59 695,27 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області № 916/560/24 від 19.02.2024 матеріали справи № 916/560/24 за позовом Комунального підприємства "Сеціалізоване підприємство комунально-побутового обслуговування до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" про стягнення 59 695,27 грн. передано за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.03.2024 відкрито провадження у справі № 916/560/24.

05.04.2024 відділом діловодства суду від позивача отримано заяву про розгляд справи без участі представника.

05.04.2024 відділом діловодства суду від відповідача отримано відзив на позовну заяву.

В судове засіданні 12.04.2024 представник позивача не з?явився.

В судове засіданні 12.04.2024 представник відповідача з?явився, надав свої усні пояснення по суті спору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.04.2024 відкладено розгляд справи на 17.05.2024.

В судове засідання 17.05.2024 представник позивача не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

В судове засідання 17.05.2024 представник відповідача з`явився, надав суду усні пояснення у справі та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом з`ясовано наступне.

07.10.2021 між позивачем та відповідачем було укладено Договір №120 про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», відповідно до умов якого постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої(купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору, що зазначені в Додатку № 1 до Договору Комерційна пропозиція).

Пунктом 3.6. Договору, передбачено початок постачання електричної енергії Споживачу починається з факту споживання електричної енергії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого ПРРЕЕ;

Згідно п. 5.8 Договору розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.

Відповідно до п. 5.10. Договору, оплата виставленого Постачальником рахунку за цим Договором має бути здійснена Споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів з дати отримання Споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої Споживачем.

Відповідно до Комерційної пропозиції №4 від 10.06.2021 для постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої наді, що є Додатком №1 до Договору та є його невід`ємною частиною (Далі - Комерційна пропозиція), а саме:

п. 4.1. Споживачем сплачується 100% від орієнтованої вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії за розрахунковий період протягом 5 банківських (робочих) днів з моменту отримання Споживачем рахунку;

п. 4.2. остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому періоді здійснюється Споживачем на підставі виставленого Постачальником рахунку до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої Споживачем електричної енергії, зазначеної в Акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою Споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ, або самостійно (без рахунку) не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду на поточний рахунок Постачальника, зазначений у Договорі;

п. 4.4. акт купівлі-продажу електричної енергії (надалі - Акт купівлі-продажу) складається на підставі даних про фактичне споживання електричної енергії Споживачем.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що виконав взяті на себе зобов`язання за Договором та сплатив вартість наданої електричної енергію. Переплата за надмірно сплачену вартість електроенергії становить 59695,27 грн.

Позивачем на адресу Відповідача було направлено Претензію про сплату заборгованості від 27.07.2023 за № 01-01/367, де Позивач вимагає від Відповідача сплати заборгованості у сумі: 59 695,27 грн.

Листом Відповідача за № 44/10-2509/ПОН від 02.08.2023 року було повідомлено Позивачу, що Відповідач втратив право розпоряджатися рахунком із спеціальним режимом використання (рахунок на який здійснювалося перерахування л оптових коштів Позивачем за спожиту електричну енергію), що позбавило можливості Відповідача повертати кошти, надмірно сплачені споживачами за спожиту електричну енергію.

Як визначено частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 670 Цивільного кодексу України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має отаво вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення плаченої за нього грошової суми.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як вбачається із умов Договору, електропостачальник постачає електричну енергію за договором постачання, на умовах забезпечення потреб електроустановок Споживача, що зазначено в п. 2.1 Договору. Згідно п. 2.2 Договору Побутовий споживач використовує електричну енергію виключно на власні побутові потреби, у тому числі для освітлення, живлення електроприладів тощо, що не виключає комерційну діяльність. Позивачу надано обсяг електричної енергії відповідно до його потреб.

Відповідач зазначив, що йому як енергопостачальнику «останньої надії» не відомо, який саме обсяг електричної енергії буде фактично спожито Позивачем, неможливість визначення такого обсягу, лише прогнозований, наданий ОСР - АТ «ДТЕК Одеські електромережі».

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Матеріали справи не містять доказів які б вказували на той факт що не виконання зобов`язання відбулося з вини Відповідача, тому й посилання Позивача на приписи ст.. 670 Цивільного кодексу України є безпідставними.

Позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 24.06.2024.

Суддя В.І. Мельник