ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2024 р.м. ХарківСправа № 922/1115/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61057, м. Харків, вул. Гоголя, 10; )
до Комунального підприємства "Пісочинкомунсервіс" (62416, Харківська обл., Харківський р-н, смт. Пісочин, пров. Транспортний, 2; )
про стягнення заборгованості
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

04.04.2024 Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Комунального підприємства "Пісочинкомунсервіс", в якій просить суд стягнути з Комунального підприємства "Пісочинкомунсервіс" за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №19032 від 01.01.2019 пеню у сумі 36 159,61 грн., 3% річних у сумі 2 668,65 грн. та інфляційні втрати у сумі 3 925,59 грн., а також стягнути з відповідача судовий збір у сумі 2 422,40 грн.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №19032 від 01.01.2019 в частині своєчасної оплати вартості використаної електричної енергії за період з січня 2023 року по листопад 2023 року.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.04.2024 прийнято позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" до Комунального підприємства "Пісочинкомунсервіс" про стягнення штрафних санкцій до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №922/1115/24. Вирішено розгляд справи №922/1115/24 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

09.04.2024 через кабінет Електронного Суду надійшло клопотання представника Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" Товстик А.О. (вх.№9431 від 09.04.2024) про зупинення провадження у справі, в якому просив суд зупини провадження по справі №922/1115/24 за позовом Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» до Комунального підприємства Пісочинкомунсервіс до закінчення перегляду Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №911/1359/22 та оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень повного тексту постанови Верховного Суду у справі №911/1359/22.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.04.2024 задоволено клопотання представника Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" Товстик А.О. (вх.№9431 від 09.04.2024) про зупинення провадження у справі. Зупинено провадження у справі №922/1115/24 за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" до Комунального підприємства "Пісочинкомунсервіс" про стягнення штрафних санкцій до закінчення перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №911/1359/22 та оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень повного тексту постанови Верховного Суду у справі №911/1359/22.

26.04.2024 через кабінет Електронного Суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№11115 від 26.04.2024).

У відзиві представник відповідача зазначив, що із наданих позивачем копій договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.20019 №19032, заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, комерційної пропозиції від 01.07.2019 р. №9 та додаткової угоди до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2021, лише копія додаткової угоди до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2021 містить підписи та печатки відповідача. Інші ж документи, а саме договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.20019 р. № 19032, заява-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, комерційна пропозиція від 01.07.2019 р. № 9 не містять підписів відповідача, а також не містять відомостей про підписання таких документів електронним підписом згідно з чинним законодавством, в тому числі відповідних метаданих, що створюються під час підписання документів електронним підписом, вказані документи викликають обґрунтований сумнів, тому їх не можна брати до уваги і розцінювати документи, що регулюють відносини між сторонами. За встановлених обставин надані паперові копії договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.20019 №19032, заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, Комерційної пропозиції від 01.07.2019 №9 не можуть бути належними доказами саме тих умов договору, на які посилається позивач у позовній заяві (строки, розмір та порядок оплати, відповідальність, тощо), обґрунтованими є сумніви у відповідності таких документів оригіналу. Відповідач не стверджує про відсутність між сторонами договірних відносин та про неукладення взагалі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Тим паче, підписана сторонами додаткова угода до договору опосередковано підтверджує наявність укладеного договору. В той же час, основним твердженням відповідача є те, що подані позивачем на підтвердження узгоджених сторонами умов договору: договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.20019 №19032, заява-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та комерційна пропозиція від 01.07.2019 р. №9, за формою не є письмовими доказами та не є електронними доказами, які б містили необхідні метадані з веб-сайту позивача, які беззаперечно свідчать, що саме такі умови договору, в тому числі строки оплати, відповідальність, тощо, були опубліковані та доводилися до відповідача в момент приєднання відповідачем до них. Наведені документи подані у формі, яку легко підробити, надрукувати договір, заяву приєднання, комерційну пропозицію з реквізитами сторін можна у будь-який момент, в тому числі, готуючи матеріали для подачі позову до суду.

Щодо наданих позивачем розрахунків заборгованості представник відповідача зазначив, що оскільки матеріали справи не містять доказів щодо істотних умов укладеного сторонами договору, як доведено вище, то надані позивачем розрахунки заборгованості достовірно не вказують на розмір невиконаного відповідачем зобов`язання та не відповідають вимогам щодо достовірності і вірогідності згідно зі ст.ст. 78, 79 ГПК України з урахуванням того, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості є саме первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Навіть не зважаючи на те, що надані позивачем копії договору, заяви приєднання та комерційної пропозиції не є належними доказами саме тих умов, які дійсно узгоджені між сторонами, слід також врахувати, що відповідно до п. 4 комерційної пропозиції «рахунок за спожиту електричну енергію надається споживачу протягом 5 робочих днів від дня закінчення розрахункового періоду. Рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка споживачем» Проте додані до позовної заяви рахунки за електричну енергію або будь-які інші документи не містять запису про надсилання їх відповідачу та не містять відомостей про дату отримання рахунків споживачем. Матеріали справи не містять метаданих з Системи ЕДО позивача, які б свідчили про те, хто, що, коли і кому відправляв. За таких обставин неможливо встановити початок відліку п`ятиденного строку для оплати відповідачем рахунків, що є додатковою підставою для відмови у задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю наведених розрахунків.

На переконання представника відповідача, і пеня, і 3% річних є мірою відповідальності - штрафними санкціями, передбаченими договором. А відтак, на переконання представника відповідача, позовна вимога про стягнення з відповідача пені та 3% річних, нарахованих під час воєнного стану, з огляду на зміст постанови НКРЕКП №332 від 25.02.2022, обставини справи та наявні в матеріалах справи докази, є необґрунтованою та безпідставною.

Відтак відповідач вважає, що в аспекті права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, винятковість випадку, пов`язаного з несвоєчасною оплатою, поведінка відповідача, в тому числі не заперечення наявності боргу, часткове його погашення, систематичну оплату послуг, хоч інколи й з запізненням та недоведення позивачем понесення збитків, пов`язаних з несвоєчасним виконанням відповідачем зобов`язання за договором було обґрунтованою підставою для зменшення розміру штрафних санкцій, сприяло б розумному та оптимальному балансу інтересів сторін у спорі та запобігало б настанню негативних наслідків як для позивача, так і для відповідача.

03.05.2024 через кабінет Електронного Суду надійшло клопотання представника Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" Товстик А.О. (вх.№11754 від 03.05.2024) про поновлення строку на подання відповіді на відзив, в якому просила суд визнати причини пропуску строку поважними та поновити строк на подання відповіді на відзив по справі №922/1115/24.

В той же день, через кабінет Електронного Суду від представника Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" надійшла відповідь на відзив (вх.№11761 від 03.05.2024).

У відповіді на відзив представник позивача зазначила, що чинним законодавством не встановлена обов`язкова письмова форма договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. ПрАТ Харківенергозбут направило оферту (розміщений договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на офіційному сайті ПрАТ Харківенергозбут zbutenergo.kharkov.ua) та виконувало послуги з постачання електроенергії, та КП Пісочинкомунсервіс, у свою чергу, не довело, що не користується цими послугами тобто прийняло оферту. Крім цього, для виникнення правовідносин з постачання електричної енергії на підставі публічної оферти не потрібно інших доказів, ніж публікація публічного договору та відсутність заперечень з іншої сторони.

Також представник позивача зазначила, що чинність договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №19032 від 01.01.2019 з додатками до нього жодного разу не оспарювалася КП Пісочинкомунсервіс. Відповідно до п. 3.1.7 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 на вимогу споживача електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку. Однак, на адресу ПрАТ Харківенергозбут від КП Пісочинкомунсервіс не надходило вимоги щодо надання письмового примірника договору, підписаного з боку постачальника. Крім того, КП Пісочинкомунсервіс були оплачені рахунки за спожиту електричну енергію, а також відповідач споживав та продовжує споживати електричну енергію, що постачається ПрАТ Харківенергозбут. Разом з цим, згідно із ч. 4 ст. 63 Закону України Про ринок електричної енергії договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором, а також укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. Форма типового договору, на підставі якого розробляється договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, міститься у Постанові НКРЕКП «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» від 14.03.2018 № 312. Крім того, на офіційному сайті ПрАТ «Харківенергозбут» (zbutenergo.kharkov.ua.) розміщено договори про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг починаючи з 2019 року по 2024 рік. Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 19032 від 01.01.2019 між ПрАТ Харківенергозбут та КП Пісочинкомунсервіс є укладеним та чинним разом із додатками до нього та є належним доказом.

Також представник позивача зауважила, що предметом спору у даній справі є саме стягнення заборгованості нарахованих сум пені, 3% річних та інфляційних втрат, а не чинність договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 19032 від 01.01.2019 та додатків до нього.

Стосовно надсилання рахунків представник позивача зазначила, що згідно п.3.11 додаткової угоди від 01 січня 2021 року, факт надсилання сторонами електронних документів фіксується в Системі ЕДО; сторони погодили, що наявність в Системі ЕДО запису про надсилання відповідного електронного документу є достатньою правовою підставою для підтвердження належного виконання умов Договору, Правил, інших нормативно-правових актів; при наявності такого запису відповідний електронний документ вважається доставленим та отриманим адресатом. Відтак дата, час відправки через систему ЕДО та підпис уповноваженої особи розміщені на рахунках за спожиту електричну енергію та рахунках на оплату пені, 3% річних та інфляційних втрат, що були додані до позовної заяви, знизу аркуша, ліворуч.

Разом з цим, як стверджує представник позивача, посилання відповідача на неможливість своєчасного виконання своїх зобов`язань за договором у зв`язку з форс-мажорними обставинами є необґрунтованим та не підтверджено належними доказами. Позивач вважає, що відповідачем не доведено наявність виняткових обставин, існування яких давало би підстави для зменшення розміру нарахованої КП Пісочинкомунсервіс пені. Факт реальних збитків товариства підтверджується наявністю заборгованості, яку не заперечує КП «Пісочинкомунсервіс».

15.05.2024 через кабінет Електронного Суду від представника Комунального підприємства "Пісочинкомунсервіс" надійшло заперечення на відповідь на відзив (вх.№12638 від 15.05.2024).

У запереченні представник відповідача зазначив, що відповідач не заперечує, що письмова форма для спірного договору не є обов`язковою та не стверджує про відсутність між сторонами договірних відносин. Тим паче, підписана сторонами додаткова угода до договору опосередковано підтверджує наявність укладеного договору. Проте позивач жодним чином не спростував того, що на підтвердження укладення електронних договору, заяви-приєднання та комерційної пропозиції з конкретними умовами, матеріали справи не містять жодного електронного доказу чи письмової копії електронного доказу, який містив би необхідні метадані з веб-сайту позивача, що беззаперечно свідчать, що саме такі умови договору, заяви-приєднання та комерційної пропозиції, в тому числі строки оплати, відповідальність, тощо, були опубліковані та доводилися до відповідача в момент приєднання відповідачем до них. Відповідні докази подані у формі, яку легко змінити у будь-який момент на власний розсуд позивача. Посилання на типову форму не спростовує доводів, викладених у відзиві, адже типова форма встановлює лише загальні положення договору, встановлює перелік відомостей, які має містити комерційна пропозиція та заява-приєднання, в той час, коли конкретні умови (числові значення, строки оплати, штрафи, тощо) типовою формою заздалегідь не визначені і мають встановлюватися сторонами при укладенні договору. Так само і не спростовують доводів, викладених у відзиві, посилання на розміщені на веб-сайті позивача договори з додатками станом на сьогодні. Адже так само позивач може у будь-який час змінювати вміст власного веб-сайту на власну користь.

28.05.2024 через кабінет Електронного Суду надійшло клопотання представника Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" Товстик А.О. (вх.№13839 від 28.05.2024) про поновлення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.06.2024 провадження у справі №922/1115/24 поновлено. Продовжено розгляд справи №922/1115/24 за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.06.2024 клопотання представника Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" Товстик А.О. (вх. №11754 від 03.05.2024) про поновлення строку на подання відповіді на відзив задоволено частково. Продовжено позивачу строк на подання відповіді на відзив, встановлений ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.04.2024. Відповідь на відзив представника Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" Товстик А.О. (вх. №11761 від 03.05.2024) прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи.

05.06.2024 через кабінет Електронного Суду від представника позивача надійшла заява (вх.№14597 від 05.06.2024) про зміну предмета позову, в якій просить суд:

- прийняти до розгляду та долучити до матеріалів справи заяву про зміну предмета позову у справі № 922/1115/24;

- стягнути з Комунального підприємства Пісочинкомунсервіс на користь Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» за Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №19032 від 01.01.2019 нарахування 3% річних у сумі 2 668,65 грн. та інфляційні втрати у сумі 3 925,59 грн.;

- стягнути з Комунального підприємства Пісочинкомунсервіс на користь Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» судовий збір у сумі 2 422,40 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 01.07.2024 заяву (вх.№14597 від 05.06.2024) представника Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" про зміну предмета позову прийнято до розгляду. Подальший розгляд справи вирішено здійснювати з урахуванням позовних вимог в наступній редакції:

"- стягнути з Комунального підприємства Пісочинкомунсервіс на користь Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» за Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №19032 від 01.01.2019 нарахування 3% річних у сумі 2 668,65 грн. та інфляційні втрати у сумі 3 925,59 грн.;

- стягнути з Комунального підприємства Пісочинкомунсервіс на користь Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» судовий збір у сумі 2 422,40 грн."

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Згідно з частиною 3 зазначеної статті судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.

Відповідно до частини 1, пункту 10 частини 3 статті 2 та частини 2 статті 114 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Основними засадами (принципами) господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом, а строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право особи на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Процесуальні документи у цій справі направлялись всім учасникам судового процесу, що підтверджуються інформацією з КП "Діловодство спеціалізованого суду" про доставку електронного листа в електронний кабінет.

Таким чином, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також судом надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.

Приймаючи до уваги належне повідомлення відповідача про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність у матеріалах справи достатньої кількості документів для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про її розгляд за наявними матеріалами.

Згідно з ч.4 ст.240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

У зв`язку з відокремленням функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України Про ринок електричної енергії від 13.04.2017 (далі Закон), з 01.01.2019 ПрАТ Харківенергозбут є постачальником універсальних послуг на території Харківської області у відповідності до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 26.10.2018 №1268.

Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут", як постачальник універсальних послуг, здійснює постачання електричної енергії з 01.01.2019 у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Частиною 1 статті 63 Закону України "Про ринок електричної енергії" встановлено, що універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам.

Згідно із ч.4 ст.63 Закону України Про ринок електричної енергії договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті.

Абзацом 5 пункту 13 розділу XVII Закону встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Також згідно з п.7 Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 №1268 (далі Постанова), договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

У відповідності до п.13 Перехідних положень Закону передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам.

Згідно з п. 3.1.7 глави 3.1 розділу ІІІ "Правил роздрібного ринку електричної енергії" (далі - Правила), затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 з доповненнями згідно з Постановою НКРЕКП № 244 від 07.02.2023, Договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником.

У разі офіційного оприлюднення комерційної пропозиції електропостачальник не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору на умовах цієї комерційної пропозиції, якщо технічні засоби вимірювання та обліку електричної енергії забезпечують виконання сторонами умов комерційної пропозиції. На вимогу споживача електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку.

Електропостачальник зобов`язаний забезпечити споживачу дистанційний доступ до договору споживача про постачання електричної енергії, укладеного з використанням інформаційно-комунікаційних систем та/або засобів електронної комунікації, додатків до нього, а також до електронних документів, створених у межах виконання договору, та інформації, пов`язаної з виконанням договору, у тому числі через особистий кабінет споживача на своєму офіційному вебсайті.

Електропостачальник зобов`язаний забезпечити споживачу дистанційний доступ до договору споживача про постачання електричної енергії, укладеного з використанням інформаційно-комунікаційних систем та/або засобів електронної комунікації, додатків до нього, а також до електронних документів, створених у межах виконання договору, та інформації, пов`язаної з виконанням договору, у тому числі через особистий кабінет споживача на своєму офіційному вебсайті.

Договір про постачання електричної енергії споживачу (договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг), укладений за допомогою інформаційно-комунікаційних систем та/або засобів електронної комунікації, вважається таким, що укладений у письмовій формі.

Публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розміщений на офіційному сайті Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут": zbutenergo.kharkov.ua.

Згідно з пп. 4.12, 4.13 розділу IV "Правил роздрібного ринку електричної енергії" (далі Правила), затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Відповідно до п.10 Постанови до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний оператор системи розподілу.

Згідно п.4.3 Правил дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

За вимогами п.9.1.1 Розділу ІХ Кодексу комерційного обліку електричної енергії обмін даними між адміністратором комерційного обліку, постачальником послуг комерційного обліку та учасниками ринку здійснюється на договірних засадах у вигляді електронних документів.

Таким чином розрахунки за спожиту електроенергію відповідача проведені на підставі переданих у відповідності до наведених вимог показів приладу обліку від оператора системи розподілу - АТ "Харківобленерго".

Як стверджує позивач, Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" направило оферту (розміщений договір про постачання електричної енергії споживачу на офіційному сайті ПрАТ "Харківенергозбут" zbutenergo.kharkov.ua) та виконувало послуги з постачання електроенергії, а КП "Пісочинкомунсервіс" не довело, що не користується цими послугами - тобто прийняло оферту. Крім цього, для виникнення правовідносин з постачання електричної енергії на підставі публічної оферти не потрібно інших доказів, ніж публікація публічного договору та відсутність заперечень з іншої сторони. Таким чином, ураховуючи наведені приписи, та те, що КП "Пісочинкомунсервіс" було фактично спожито електричну енергію та були оплачені рахунки за спожиту електроенергію, відтак договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг вважається укладеним на умовах договору №19032 від 01.01.2019 (надалі - Договір), дані про якого передані від попереднього постачальника АТ "Харківобленерго".

Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам постачальником універсальних послуг та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до договору, згідно із заявою-приєднання яка є додатком 1 до цього договору.

Відповідно до п.2.1 Договору за цим Договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Постачальник купує електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру об`єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватних домогосподарств, величина встановленої потужності яких не перевищує 30 кВт, за "зеленим" тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими приватними домогосподарствами на підставі укладеного між ним та побутовим споживачем договору про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом приватним домогосподарством відповідно до додатку 2 до цього Договору.

Споживач розраховується з постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до цього Договору (п.5.1.Договору).

Спосіб визначення ціни за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції постачальника (п.5.2.Договору).

Згідно з п.5.7. Договору ціна (тариф) на електричну енергію має зазначатися постачальником у рахунках на оплату спожитої електричної за цим Договором, у тому числі у разі її зміни.

Відповідно до п.5.8. Договору, розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.

Розрахунки споживача за цим Договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника (далі - спецрахунок).

Оплата вартості електричної енергії за цим Договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника.

Оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок постачальника надійшла вся сума коштів. Спецрахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни (п.5.9.Договору).

Оплата рахунка постачальника за цим Договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений в комерційній пропозиції, яка є додатком 3 до цього Договору.

Всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього Договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо комерційної якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки (п.5.10.Договору).

У разі виникнення у споживача заборгованості за постачання електричної енергії за цим Договором споживач повинен звернутися до постачальника із заявою про складення графіка погашення заборгованості на строк не більше 12 місяців та за вимогою постачальника подати довідки, що підтверджують неплатоспроможність споживача. Графік погашення заборгованості оформляється додатком до цього Договору або окремим договором про реструктуризацію заборгованості. Укладення сторонами та дотримання споживачем графіка погашення заборгованості не звільняє споживача від здійснення поточних платежів за цим Договором (п.5.1.2.Договору).

Згідно з п.6.2. Договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору.

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством (п.9.1.Договору).

Як стверджує позивач, Комунальне підприємство "Пісочинкомунсервіс" приєдналося до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг вважається укладеним на умовах договору №19032 від 01.01.2019 на умовах Комерційної пропозиції постачальника, яка в подальшому через сплив строку дії була змінена на Комерційну пропозицію №9 для установ та організацій, які утримуються за рахунок коштів (внесків) населення від 01.07.2019 (надалі - Комерційна пропозиція №9).

За умовами п.3 Комерційної пропозиції №9, розрахунковим періодом є календарний місяць.

Оплата електричної енергії в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, здійснюється споживачем один раз за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка споживачу постачальником, в якому зазначаються сума до сплати за електричну енергію, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії.

У разі відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності у платіжному документі у реквізиті Призначення платежу посилань на період, за який здійснюється оплата, або перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані споживачем за електричну енергію, постачальник має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості споживача з найдавнішим терміном її виникнення.

У разі зміни тарифу надлишок (переплата) оплаченої, але не спожитої електричної енергії зараховується споживачу на його особовий рахунок як авансовий платіж за новими тарифами в наступному розрахунковому періоді.

Укладення сторонами та дотримання споживачем узгодженого графіка погашення заборгованості не звільняє споживача від оплати поточного споживання електричної енергії поточного періоду.

Пунктом 4 Комерційної пропозиції №9 встановлено, що рахунок за спожиту електричну енергію надається споживачу протягом 5 робочих днів від дня закінчення розрахункового періоду. Рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка споживачем. Рахунки на оплату надаються споживачу у відповідних структурних підрозділах постачальника. В разі неотримання споживачем рахунків постачальник направляє рахунки споживачу поштовим зв`язком. У такому разі рахунки вважаються отриманими споживачем з дня їх відправлення.

Пунктом 7 Комерційної пропозиції №9 передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати електричної енергії в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, передбачених п.4 комерційної пропозиції постачальник проводить нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати:

- пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюються нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочки;

- 3% річних з простроченої суми.

При цьому сума грошового зобов`язання за договором повинна бути оплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Суми пені, 3% річних, інфляційних зазначаються у розрахунковому документі окремим рядком, та повинні бути сплачені протягом 5 робочих днів від дня його отримання споживачем.

01.01.2021 між Комунальним підприємством "Пісочинкомунсервіс" та Приватним акціонерним товариством "Харківенергозбут" було укладено додаткову угоду до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 19032 від 01.01.2019 (надалі Додаткова угода).

Предметом Додаткової угоди є удосконалення та поліпшення системи взаємовідносин щодо постачання електричної енергії споживачу. Сторони домовились здійснювати електронний документообіг між постачальником та споживачем через систему електронного документообігу для віддаленого обслуговування споживачів (далі Система ЕДО) .

Відповідно до п.3.3 Додаткової угоди обов`язковим реквізитом електронних документів є кваліфікований електронний підпис (далі КЕП), який створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису і базується на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа.

Кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису (пункт 3.5. Додаткової угоди).

Згідно з п.3.10 Додаткової угоди надсилання електронних документів за допомогою Системи ЕДО повинно відбуватися згідно строків та/або термінів, передбачених у договорі про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Відповідно до п.3.11 Додаткової угоди факт надсилання електронних документів фіксується в Системі ЕДО. Сторони погодили, що наявність в Системі ЕДО запису про надсилання відповідного електронного документу є достатньою правовою підставою для підтвердження належного виконання умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, Правил роздрібного ринку електричної енергії, інших нормативно-правових актів. При наявності такого запису відповідний електронний документ вважається доставленим та отриманим адресатом.

Згідно з переданими даними від АТ "Харківобленерго " відповідачу проведено нарахування та за результатами розрахункових періодів сформовано та виставлено рахунки за електричну енергію за період з січня 2023 року по листопад 2023 року:

- за січень 2023 року на суму 77 799,58 грн., ПДВ 20% 15 559,92 грн., разом з ПДВ 93 359,50 грн. Відповідачем за січень 2023 року спожито 29 722 кВт*год. Рахунок за січень 2023 року та Акт приймання-передачі електричної енергії за січень 2023 року відправлено 09.02.2023 через Систему ЕДО. Строк оплати рахунку до 16.02.2023. Рахунок сплачено несвоєчасно.

10.05.2023, 12.06.2023, 17.07.2023 споживачем було сплачено за спожиту електричну енергію за січень 2023 року на загальну суму 93 359,50 грн. згідно з платіжними інструкціями №1cee7d72d7 від 10.05.2023, №502 від 17.07.2023, №45735d5cd3 від 12.06.2023,

- за лютий 2023 року на суму 38 871,35 грн., ПДВ 20 % 7 774,27 грн., разом з ПДВ 46 645,62 грн. Відповідачем за лютий 2023 року спожито 12 170 кВт*год. Рахунок за лютий 2023 року та Акт приймання-передачі електричної енергії за лютий 2023 року відправлено 08.03.2023 через Систему ЕДО. Строк оплати рахунку до 15.03.2023. Рахунок сплачено несвоєчасно.

25.07.2023, 27.07.2023, 14.08.2023, 11.09.2023 споживачем було сплачено за спожиту електричну енергію за лютий 2023 року на загальну суму 46 645,62 грн. згідно з платіжними інструкціями №552 від 25.07.2023, №555 від 27.07.2023, №608 від 14.08.2023, №684 від 11.09.2023.

- за березень 2023 року на суму 24 751,26 грн., ПДВ 20 % 4 950,25 грн., разом з ПДВ 29 701,51 грн. Відповідачем за березень 2023 року спожито 8 805 кВт*год. Рахунок за березень 2023 року та Акт приймання-передачі електричної енергії за березень 2023 року відправлено 10.04.2023 через Систему ЕДО. Строк оплати рахунку до 17.04.2023. Рахунок сплачено несвоєчасно.

11.09.2023, 06.10.2023 споживачем було сплачено за спожиту електричну енергію за березень 2023 року на загальну суму 29 701,51 грн. згідно з платіжними інструкціями №685 від 11.09.2023, №704 від 06.10.2023.

- за квітень 2023 року на суму 20 729,38 грн., ПДВ 20 % 4 145,88 грн., разом з ПДВ 24 875,26 грн. Відповідачем за квітень 2023 року спожито 7 971 кВт*год. Рахунок за квітень 2023 року та Акт приймання-передачі електричної енергії за квітень 2023 року відправлено 08.05.2023 через Систему ЕДО. Строк оплати рахунку до 15.05.2023. Рахунок сплачено несвоєчасно.

06.10.2023 споживачем було сплачено за спожиту електричну енергію за квітень 2023 року на суму 24 875,26 грн. згідно з платіжної інструкції №705 від 06.10.2023.

- за травень 2023 року на суму 21 733,44 грн., ПДВ 20% 4 346,69 грн., разом з ПДВ 26 080,13 грн. Відповідачем за травень 2023 року спожито 9 665 кВт*год. Рахунок за травень 2023 року та Акт приймання-передачі електричної енергії за травень 2023 року відправлено 07.06.2023 через Систему ЕДО. Строк оплати рахунку до 14.06.2023. Рахунок сплачено несвоєчасно.

15.02.2024 Харківським відділом Державної виконавчої служби було стягнуто кошти на користь ПрАТ "Харківенергозбут" та погашено заборгованість за травень 2023 року на суму 26 080,13 грн. згідно платіжної інструкції №3213 від 15.02.2024.

- за червень 2023 року на суму 27 433,79 грн., ПДВ 20 % 5 486,76 грн., разом з ПДВ 32 920,55 грн. Відповідачем за червень 2023 року спожито 9 660 кВт*год. Рахунок за червень 2023 року та Акт приймання-передачі електричної енергії за червень 2023 року відправлено 07.07.2023 через Систему ЕДО. Строк оплати рахунку до 14.07.2023. Рахунок сплачено несвоєчасно.

24.10.2023, 31.10.2023 споживачем було сплачено за спожиту електричну енергію за червень 2023 року на загальну суму 32 920,55 грн. згідно з платіжними інструкціями №706 від 24.10.2023, №818 від 31.10.2023.

- за липень 2023 року на суму 30 054,71 грн., ПДВ 20 % 6 010,94 грн., разом з ПДВ 36 065,65 грн. Відповідачем за липень 2023 року спожито 11 027 кВт*год. Рахунок за липень 2023 року та Акт приймання-передачі електричної енергії за липень 2023 року відправлено 07.08.2023 через Систему ЕДО. Строк оплати рахунку до 14.08.2023. Рахунок сплачено несвоєчасно.

15.11.2023, 22.11.2023 споживачем було сплачено за спожиту електричну енергію за липень 2023 року на загальну суму 36 065,65 грн. згідно з платіжними інструкціями №866 від 15.11.2023, №890 від 22.11.2023.

- за серпень 2023 року на суму 30 373,82 грн., ПДВ 20 % 6 074,76 грн., разом з ПДВ 36 448,58 грн. Відповідачем за серпень 2023 року спожито 11 080 кВт*год. Рахунок за серпень 2023 року та Акт приймання-передачі електричної енергії за серпень 2023 року відправлено 07.09.2023 через Систему ЕДО. Строк оплати рахунку до 14.09.2023. Рахунок сплачено несвоєчасно.

30.11.2023, 13.12.2023 споживачем було сплачено за спожиту електричну енергію за серпень 2023 року на загальну суму 36 448,58 грн. згідно з платіжними інструкціями №911 від 30.11.2023, №937 від 13.12.2023.

- за вересень 2023 року на суму 30 461,74 грн., ПДВ 20 % 6 092,35 грн., разом з ПДВ 36 554,09 грн. Відповідачем за вересень 2023 року спожито 10 658 кВт*год. Рахунок за вересень 2023 року та Акт приймання-передачі електричної енергії за вересень 2023 року відправлено 06.10.2023 через Систему ЕДО. Строк оплати рахунку до 13.10.2023. Рахунок сплачено несвоєчасно.

13.12.2023, 26.12.2023 споживачем було сплачено за спожиту електричну енергію за вересень 2023 року на загальну суму 36 554,09 грн. згідно з платіжними інструкціями №938 від 13.12.2023, №968 від 26.12.2023.

- за жовтень 2023 року на суму 46 146,54 грн., ПДВ 20 % 9 229,31 грн., разом з ПДВ 55 375,85 грн. Відповідачем за жовтень 2023 року спожито 13 208 кВт*год. Рахунок за жовтень 2023 року та Акт приймання-передачі електричної енергії за жовтень 2023 року відправлено 06.11.2023 через Систему ЕДО. Строк оплати рахунку до 13.11.2023. Рахунок не сплачено.

26.12.2023 споживачем було сплачено за спожиту електричну енергію за жовтень 2023 року на суму 55 375,85 грн. згідно з платіжної інструкції №969 від 26.12.2023.

- за листопад 2023 року на суму 54 377,38 грн., ПДВ 20 % 10 875,48 грн., разом з ПДВ 65 252,86 грн. Відповідачем за листопад 2023 року спожито 13 590 кВт*год. Рахунок за жовтень 2023 року та Акт приймання-передачі електричної енергії за жовтень 2023 року відправлено 06.12.2023 через Систему ЕДО. Строк оплати рахунку до 13.12.2023. Рахунок сплачено несвоєчасно.

Споживачем було сплачено за спожиту електричну енергію за листопад 2023 року на суму 65 252,86 грн. згідно з платіжної інструкції №970 від 26.12.2023.

Як зазначив позивач, заборгованість за спожиту електричну енергію за період січень - квітень 2023 року, червень-листопад 2023 року самостійно сплачена КП "Пісочинкомунсервіс" та вказана для пояснення нарахування 3% річних та інфляційних втрат. Заборгованість за спожиту електричну енергію за травень 2023 року визнана рішенням Господарського суду Харківської області від 24.11.2023 по справі №922/4116/23.

У зв`язку з несвоєчасною оплатою електричної енергії позивачем було нараховано відповідачу 3% річних у сумі 2 668,65 грн. та інфляційні втрати у сумі 3 925,59 грн.

Акт звіряння розрахунків за електроенергію і рахунки на оплату 3% річних та індексу інфляції позивачем було виставлено та направлено відповідачу.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підстави виникнення цивільних прав та обов`язків виникають з договорів та інші правочинів.

Пунктом 3 частини 1 статті 174 Господарського кодексу України вcтановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 статті 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ч.2 ст.205 ЦК України).

У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням (ч.2 ст.205 ЦК України).

Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В частині 1 статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 4 Закону України Про ринок електричної енергії учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Відповідно до п.2 п.4 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 №312 укладання договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії за формою, наведеною у додатку цієї постанови.

Статтями 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ч.1 ст.193 ГК України).

Приписами частини 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Частиною 2 статті 714 ЦК України передбачено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно із ч.4 ст.63 Закону України Про ринок електричної енергії договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором а також укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті.

Публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розміщений на офіційному сайті ПрАТ Харківенергозбут: zbutenergo.kharkov.ua.

За приписами пункту 7 Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Разом з цим, відповідно до пункту 9 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Відповідно до вимог статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України.

Згідно з частиною 2 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 18 Господарського процесуального кодексу України також встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами (постанова КГС ВС від 26.11.2019 по справі №902/201/19, постанова КГС ВС від 15.10.2019 по справі №908/1090/18).

Частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини (далі Конвенція) та практику суду як джерело права. У преамбулі та статті 6 параграфа 1 Конвенції, у рішенні Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (постанова КЦС ВС від 17.12.2019 по справі №641/1793/17).

Як вбачається з судових рішень, наявних в Єдиному державному реєстрі судових рішень, у вересні 2023 року Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" (позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області із позовною заявою до Комунального підприємства "Пісочинкомунсервіс" (відповідач), в якій позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором №19032 від 01.01.2019 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг у сумі 74955,39 грн; пеню за період з 15.02.2022 по 31.05.2023 у сумі 54096,68 грн.; 3% річних за період з 14.12.2021 по 31.05.2023 у сумі 3598,90 грн. та індекс інфляції за період з травня 2022 року по травень 2023 року у сумі 15602,65 грн. (справа №922/4116/23).

Рішенням Господарського суду Харківської області від 24.11.2023 у справі №922/4116/23 закрито провадження в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №19032 від 01.01.2019 за березень та квітень 2023 року у сумі 48875,26 грн. Решту позову задоволено повністю. Вирішено стягнути з Комунального підприємства "Пісочинкомунсервіс" на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" заборгованість за договором №19032 від 01.01.2019 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2019 за травень 2023 року у сумі 26080,13 грн.; пеню за період з 15.02.2022 по 31.05.2023 у сумі 54096,68 грн.; 3% річних за період з 14.12.2021 по 31.05.2023 у сумі 3598,90 грн. та індекс інфляції за період з травня 2022 року по травень 2023 року у сумі 15602,65 грн. та судовий збір у сумі 2684,00 грн.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 20.06.2024 скасовано рішення у справі №922/4116/23 в частині стягнення пені у розмірі 54096,68 грн. В цій частини прийняти нове рішення по справі. Стягнуто з Комунального підприємства "Пісочинкомунсервіс" на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" пеню за період з 15.02.2022 по 18.02.2022 у сумі 54,88 грн. та судовий збір у сумі 1222,00 грн. У стягненні пені у розмірі 54 041,80 грн. відмовлено. В решті рішення по справі залишено без змін.

Рішення у справі №922/4116/23 набрало законної сили 20.06.2024.

У вказаному рішенні у справі №922/4116/23 судом було встановлено, що враховуючи те, що КП "Пісочинкомунсервіс" було фактично спожито електричну енергію та були оплачені рахунки за спожиту електроенергію - договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг вважається укладеним на умовах договору №19032 від 01.01.2019, відомості про якого передані від попереднього постачальника АТ "Харківобленерго". Відповідач приєднався до умов договору на умовах комерційної пропозиції №3 для суб`єктів господарювання, предметом діяльності яких є надання житлово-комунальних послуг населенню, установ та організацій, які утримуються за рахунок коштів (внесків) населення від 01.01.2019, опублікованої електропостачальником. 01.07.2019 комерційна пропозиція №3 від 01.01.2019 була змінена на комерційну пропозицію №9 для установ та організацій, які утримуються за рахунок коштів (внесків) населення. Порядок розрахунків за договором №19032 від 01.01.2019 визначається відповідно до комерційна пропозиція №9 від 01.07.2019, яка є невід`ємним додатком до договору.

З огляду на зазначене, факт укладання між сторонами договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.20019 №19032 та Комерційної пропозиції від 01.07.2019 № 9 до Договору підтверджується рішенням у справі №922/4116/23, яке набрало законної сили 20.06.2024.

Враховуючи вищевикладене, суд у цій справі не надає оцінку доводам відповідача стосовно факту укладання між сторонами договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.20019 №19032 та комерційної пропозиції від 01.07.2019 №9, оскільки факт їх укладання встановлений рішенням суду у справі №922/4116/23.

Факт споживання відповідачем електричної енергії у період з січня по листопад 2023 року на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.20019 №19032 підтверджується даними, переданими від АТ Харківобленерго, та платіжними інструкціями про оплату спожитої відповідачем електричної енергії №1cee7d72d7 від 10.05.2023, №45735d5cd3 від 12.06.2023, №502 від 17.07.2023, №552 від 25.07.2023, №555 від 27.07.2023, №608 від 14.08.2023, №684 від 11.09.2023, №685 від 11.09.2023, №704 від 06.10.2023, №705 від 06.10.2023, №706 від 24.10.2023, №818 від 31.10.2023, №866 від 15.11.2023, №890 від 22.11.2023, №911 від 30.11.2023, №937 від 13.12.2023, №938 від 13.12.2023, №970 від 26.12.2023, №969 від 26.12.2023, №968 від 26.12.2023, №24 від 22.01.2024, №3213 від 15.02.2024.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В частині 1 статті 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено правові наслідки порушення зобов`язання, встановлені договором або законом.

Згідно з приписами ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, зміна або розірвання договору допускається тільки за угодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Порядок розрахунків за Договором визначається відповідно до Комерційної пропозиції №9 для установ та організацій, які утримуються за рахунок коштів (внесків) населення, яка є невід`ємним додатком до Договору.

За умовами п.3 Комерційної пропозиції №9, розрахунковим періодом є календарний місяць.

Оплата електричної енергії в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, здійснюється споживачем один раз за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка споживачу постачальником, в якому зазначаються сума до сплати за електричну енергію, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії.

Пунктом 4 Комерційної пропозиції №9 встановлено, що рахунок за спожиту електричну енергію надається споживачу протягом 5 робочих днів від дня закінчення розрахункового періоду. Рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка споживачем. Рахунки на оплату надаються споживачу у відповідних структурних підрозділах постачальника. В разі неотримання споживачем рахунків постачальник направляє рахунки споживачу поштовим зв`язком. У такому разі рахунки вважаються отриманими споживачем з дня їх відправлення.

Відтак, рахунок за спожиту електричну енергію надається споживачу протягом 5 робочих днів від дня закінчення розрахункового періоду у відповідних структурних підрозділах постачальника. А в разі неотримання споживачем рахунків, постачальник направляє рахунки споживачу поштовим зв`язком і у такому разі рахунки вважаються отриманими споживачем з дня їх відправлення.

Разом з цим, 01.01.2021 між Комунальним підприємством "Пісочинкомунсервіс" та Приватним акціонерним товариством "Харківенергозбут" було укладено додаткову угоду до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 19032 від 01.01.2019.

Предметом Додаткової угоди є удосконалення та поліпшення системи взаємовідносин щодо постачання електричної енергії споживачу. Сторони домовились здійснювати електронний документообіг між постачальником та споживачем через систему електронного документообігу для віддаленого обслуговування споживачів (далі Система ЕДО) .

Відповідно до п.3.11 Додаткової угоди факт надсилання електронних документів фіксується в Системі ЕДО. Сторони погодили, що наявність в Системі ЕДО запису про надсилання відповідного електронного документу є достатньою правовою підставою для підтвердження належного виконання умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, Правил роздрібного ринку електричної енергії, інших нормативно-правових актів. При наявності такого запису відповідний електронний документ вважається доставленим та отриманим адресатом.

Як було встановлено судом, згідно з переданими даними від АТ Харківобленерго, позивачем було проведено нарахування та за результатами розрахункових періодів сформовано та виставлено відповідачу рахунки за електричну енергію, зокрема, за період з січня по листопад 2023 року.

Як уже було встановлено судом, факт надсилання сторонами електронних документів фіксується в Системі ЕДО. Сторони погодили, що наявність в Системі ЕДО запису про надсилання відповідного електронного документу є достатньою правовою підставою для підтвердження належного виконання умов Договору, Правил, інших нормативно-правових актів; при наявності такого запису відповідний електронний документ вважається доставленим та отриманим адресатом.

Дата, час відправки через систему ЕДО та підпис уповноваженої особи розміщені на рахунках за спожиту електричну енергію та рахунках на оплату 3% річних та інфляційних втрат, що були додані позивачем до позовної заяви, знизу аркуша, ліворуч.

Вищевказане спростовує твердження відповідача про те, що додані позивачем до позовної заяви рахунки за електричну енергію або будь-які інші документи не містять запису про надсилання їх відповідачу та не містять відомостей про дату отримання рахунків споживачем.

Однак, як вбачається з наявних в матеріалах справи платіжних інструкцій №1cee7d72d7 від 10.05.2023, №45735d5cd3 від 12.06.2023, №502 від 17.07.2023, №552 від 25.07.2023, №555 від 27.07.2023, №608 від 14.08.2023, №684 від 11.09.2023, №685 від 11.09.2023, №704 від 06.10.2023, №705 від 06.10.2023, №706 від 24.10.2023, №818 від 31.10.2023, №866 від 15.11.2023, №890 від 22.11.2023, №911 від 30.11.2023, №937 від 13.12.2023, №938 від 13.12.2023, №970 від 26.12.2023, №969 від 26.12.2023, №968 від 26.12.2023, №24 від 22.01.2024, №3213 від 15.02.2024, відповідачем відповідні рахунки за період з січня по листопад 2023 року було оплачено несвоєчасно.

Згідно з частиною першою статті 96 Цивільного кодексу України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а статтями 525, 526 названого Кодексу і статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Крім того, частина друга статті 218 Господарського кодексу України та стаття 617 Цивільного кодексу України передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання.

Відтак, позивач просить стягнути з відповідача суму 3% річних у розмірі 2 668,65 грн. та інфляційні втрати у розмірі 3 925,59 грн., нараховані за період з червня по грудень 2023 року.

Частиною 2 статті 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 7 Комерційної пропозиції №9 передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати електричної енергії в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, передбачених п.4 комерційної пропозиції постачальник проводить нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати 3% річних з простроченої суми.

При цьому сума грошового зобов`язання за договором повинна бути оплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Суми 3% річних та інфляційних зазначаються у розрахунковому документі окремим рядком, та повинні бути сплачені протягом 5 робочих днів від дня його отримання споживачем.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013 року, з урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Верховний Суд України у постанові від 12 квітня 2017 року по справі №3-1462гс16 зазначив, що порушення відповідачем строків розрахунків за отриманий товар, що встановлені договором поставки, є підставою для нарахування платежів, передбачених ст. 625 ЦК України, а наявність форс-мажору не звільняє відповідача від обов`язку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та не позбавляє кредитора права на отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами.

Верховний Суд України підкреслив, що платежі, встановлені ст.625 ЦК України, є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення виконання ним грошового зобов`язання, яка має компенсаційний, а не штрафний характер, які наприклад статті законів, які передбачають неустойку. Компенсація полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Також Верховний Суд України відмітив, що ст.617 ЦК України встановлені загальні підстави звільнення особи від відповідальності за порушення зобов`язання, а ст. 625 ЦК України є спеціальною та такою, що не передбачає жодних підстав для звільнення від відповідальності за порушення виконання грошового зобов`язання.

Отже, Верховний Суд України розв`язуючи спір застосовує принцип права щодо пріоритету спеціальної норми над загальною.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 9 листопада 2016 року у справі № 3-1195гс16.

14 січня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи №924/532/19 досліджував питання щодо особливостей нарахування інфляційних втрат і 3% річних, де визначив, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат.

З огляду на вимоги статей 79, 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми 3% річних, інфляційних та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості. Аналогічні правові висновки викладені також в постановах Верховного Суду від 27.05.2019 по справі №910/20107/17, від 21.05.2019 по справі №916/2889/13, від 16.04.2019 по справам №922/744/18 та №905/1315/18, від 05.03.2019 по справі №910/1389/18, від 14.02.2019 по справі №922/1019/18, від 22.01.2019 по справі №905/305/18, від 21.05.2018 по справі №904/10198/15, від 02.03.2018 по справі №927/467/17.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних втрат та 3% річних суд встановив, що дані розрахунки здійснено у відповідності до умов Договору та вимог чинного законодавства і є арифметично вірними.

Водночас суд наголошує, що відповідно до ст.625 Цивільного Кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак 3% річних є самостійними компенсаційними, а не штрафними виплатами (постанова ВП ВС від 27.11.2019 у справі №340/385/17).

Разом з цим суд зазначає, що відповідач, прийнявши на себе зобов`язання за Договором погодився із передбаченою ним відповідальністю за прострочення взятих на себе зобов`язань, а також усвідомлював визначені Договором строки здійснення оплати за поставлену йому електричну енергію.

Індекс інфляції та 3% річних, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання.

Тобто, інфляція та проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною 2 статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання.

При цьому, ст.617 ЦК України встановлені загальні підстави звільнення особи від відповідальності за порушення зобов`язання, а ст.625 ЦК України є спеціальною та такою, що не передбачає жодних підстав для звільнення від відповідальності за порушення виконання грошового зобов`язання.

Також суд враховує, що відповідачем не надано жодних доказів наявність в останнього обставин, що мають істотне значення для зменшення 3% річних.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1,2,3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі Руїс-Матеос проти Іспанії від 23 червня 1993 р.).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

У п.26 рішення від 15.05.2008р. Європейського суду з прав людини у справі Надточій проти України суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Згідно з вимогами частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на зазначене, беручи до уваги принцип змагальності сторін, враховуючи стандарт переваги більш вагомих доказів, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд задовольнив позов повністю, у відповідності ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати щодо сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, Суд спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналізуючи судову практику, на яку посилаються сторони, суд зазначає, що кожен правовий висновок Верховного Суду було оцінено на релевантність в аспекті подібності до правовідносин, що склалися між учасниками цього спору і застосовано судом при прийнятті рішення у цій справі, якщо було встановлено подібність правовідносин. Проте, виходячи з завдань господарського судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному вирішенні спорів, а не доведенні чи роз`ясненні учасникам провадження змісту постанов суду касаційної інстанції, оцінці правильності розуміння ними висновків суду за результатами розгляду касаційної скарги, враховуючи, що судом була надана відповідь на основні аргументи позову та заперечень щодо нього, суд вважає за недоцільне наводити у судовому рішенні аналіз всієї практики касаційних судів, на яку посилалися сторони.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" до Комунального підприємства "Пісочинкомунсервіс" про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства "Пісочинкомунсервіс" (62416, Харківська обл., Харківський р-н, смт. Пісочин, пров. Транспортний, 2; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61057, м. Харків, вул. Гоголя, 10; ) за Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №19032 від 01.01.2019:

- 3% річних у розмірі 2 668 (дві тисячі шістсот шістдесят вісім) грн. 65 коп. та інфляційні втрати у сумі 3 925 (три тисячі дев`ятсот двадцять п`ять) грн. 59 коп. на ХОУ АТ «Ощадбанк» UA0529792, МФО 351823, ;

- суму судового збору у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. на ХОУ АТ «Ощадбанк» п/р UA0529792, МФО 351823, .

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено "15" липня 2024 р.

Суддя Т.О. Пономаренко