ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2024 р. м. Київ Справа № 911/704/24

Господарський суд Київської області у складі судді Колесника Р.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, матеріали справи за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Антип» (04074, місто Київ, вулиця Новозабарська, будинок 21-А, код: 35018273)

до

Фізичної особи-підприємця Кайдана Андрія Олександровича ( АДРЕСА_1 , код: НОМЕР_1 )

про стягнення 22852,50 гривень,

До Господарського суду Київської області 19.03.2024 надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Антип» про стягнення з Фізичної особи-підприємця Кайдана Андрія Олександровича заборгованості за договором купівлі-продажу від 24.12.2021 № 398/21 у загальному розмірі 22852,50 гривень, з яких: 20775,00 гривень основний борг та 2077,50 гривень штраф.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що стягувана сума утворилася внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань з оплати отриманого товару за вказаним вище договором, що стало підставою для застосування до відповідача відповідальності, встановленої умовами договору, за порушення зобов`язань за договором.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 911/704/24. Ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання. Цією ж ухвалою: встановлено відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та відзиву на позовну заяву із додержанням вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали.

Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення за № 872, яким суд надсилав відповідачу копію ухвали про відкриття провадження від 20.03.2024, вручено відповідачу 02.04.2024, відзив на позов не подав.

Враховуючи те, що відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, а наявних у матеріалах справи доказів достатньо для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між товариством з обмеженою відповідальністю «Антип» (далі - продавець) та фізичною особою-підприємцем Кайданом Андрієм Олександровичем (далі - покупець) 24.12.2021 укладено договір купівлі-продажу № 398/21 (далі - договір), за умовами п. 1.1. якого продавець продає, а покупець купує продукти харчування, надалі товар.

Пунктом 1.2. та 1.3. договору передбачено, що назва та кількість товару визначається накладними або рахунками-фактурами, які датовані пізніше, цього договору. Весь товар, поставлений під час дії цього договору від продавця до покупця вважається поставленим на умовах даного договору, якщо інше не зазначено у документах. Товар постачається на умовах DDP у відповідності до редакції «Інккотермс» 2010 р. у частині, що не суперечить умовам даного договору.

Відповідно до пункту 4.1. договору продавець продає товар (відпускає зі складу, або поставляє на склад покупця) за відпускними цінами, згідно накладних або діючих прейскурантів.

Згідно п.п. 2.2.2. договору покупець зобов`язаний здійснити повні розрахунки у терміни згідно розділу 6 цього договору.

Так, в силу п. 6.3. договору у випадку відсутності оплати до моменту поставки товару, товар вважається поставленим із відстрочкою платежу: протягом 3 календарних днів з моменту поставки товару.

Пунктом 7.5. договору передбачено, що у випадку прострочення терміну оплати строком більше ніж на 45 календарних днів покупець повинен сплатити штраф у розмірі 10% від простроченої суми.

За змістом пункту 8.1. договору він є укладеним з моменту його підписання та діє до 31.12.2021. Сторонами передбачена автоматична пролонгація останнього на наступний календарний рік, за умови відсутності повідомлення сторони про його припинення, поданого за 30 календарних днів до закінчення дії договору.

Продавцем на виконання укладеного сторонами договору 16.11.2022, 23.11.2022, 21.01.2023 та 25.01.2023 поставлено, а покупцем прийнято товар на загальну суму 20775,00 гривень, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями видаткових накладних, які підписані обома сторонами.

Позивач вказує, що відповідач всупереч умовам договору взяте на себе зобов`язання по оплаті поставленого та прийнятого ним товару у повному обсязі не виконав, що стало підставою для звернення позивача із розглядуваним позовом до суду із вимогою про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 20775,00 гривень.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.

За змістом ст. ст. 11, 509, 627 Цивільного кодексу України та ст. 179 Господарського кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

У відповідності до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару (ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Матеріалами справи підтверджується та не спростовано відповідачем, факт належного виконання позивачем взятих на себе зобов`язань щодо поставки товару на користь відповідача на загальну суму 20775,00 гривень, що відповідачем в перебігу розгляду справи не заперечувалось.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено судом за умовами пункту 6.3. договору порядок розрахунків: відстрочення платежу протягом 3 календарних днів з моменту поставки товару.

Отже, строк оплати отриманого відповідачем товару за видатковими накладними є таким що настав та, відповідно, і обов`язок покупця оплатити отриманий товар.

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Однак, матеріали справи не містять доказів належного виконання покупцем свого зобов`язання по оплаті отриманого товару за видатковими накладними, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість, яка за доводами позивача становить 20775,00 гривень.

Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався, доводи позивача про наявність у нього заборгованості не спростував, доказів належного виконання своїх зобов`язань за договором та сплати коштів за отриманий товар не надав, заперечень щодо факту отримання товару не висловив, доказів пред`явлення позивачу претензій та зауважень щодо кількості, якості та вартості товару або накладних на повернення товару також не надано.

Враховуючи викладене вище, суд вважає доведеним факт існування простроченої заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 20775,00 гривень, а вимога позивача про стягнення з відповідача існуючої заборгованості є обґрунтованою, матеріалами справи підтверджена та належить до задоволення.

Щодо позовних вимог про стягнення штрафу, суд дійшов наступних висновків.

Статтями 610, 612 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських правовідносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За прострочення строків платежу з оплати товару позивач на підставі п. 7.5 договору нарахував та просить стягнути з відповідача 2077,50 гривень штрафу, що становить 10% від простроченої суми (20775,00:100*10=2077,50).

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Частиною 1 ст. 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з приписами ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки та відшкодування збитків.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

Виходячи з положень ст. 610, ч. 1 ст. 612, ст. 611, ст. 625 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, відповідач порушив зобов`язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми штрафу на предмет правильності та обґрунтованості, судом встановлено, що останній здійснено арифметично вірно, у відповідності до обставин справи та вимог закону, відповідачем не спростований, а тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню повністю.

А саме суд приймає рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 2077,50 гривень штрафу.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 73-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Антип» задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Кайдана Андрія Олександровича ( АДРЕСА_1 , код: НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Антип» (04074, місто Київ, вулиця Новозабарська, будинок 21-А, код: 35018273) 20775,00 гривень основного боргу, 2077,50 гривень штрафу та 3028 гривень судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення у відповідності до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 11.07.2024.

Суддя Р.М. Колесник