ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2024 р. Справа№ 910/15148/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Мальченко А.О.

Агрикової О.В.

при секретарі Вага В.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Футерко В.Л. за ордером;

від відповідача: Підлипенський Д.В. за довіреністю;

від третьої особи: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Івано-Франківський завод "Промприлад"

на рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2024 (повний текст складено 03.05.2024)

у справі №910/15148/23 (суддя Морозов С.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Івано-Франківський завод "Промприлад",

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство "Комерційний банк "Глобус",

про визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню, та стягнення 320 040,00 грн,

УСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року Приватне акціонерне товариство "Івано-Франківський завод "Промприлад" (далі - позивач) звернулось у Господарський суд міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (далі - відповідач), у якому просило суд:

- визнати такою, що не підлягає виконанню гарантію №28519 від 01.07.2022, видану Акціонерним товариством "Комерційний банк "Глобус" (далі - третя особа, банк) за вимогою (SWIFT-повідомленням) відповідача, отриманою банком 14.08.2023;

- стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно отримані грошові кошти в сумі 320 040,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем укладений договір № від 06.07.2022, виконання зобов`язань за яким забезпечувалось виданою банком гарантією; внаслідок обставин непереборної сили (припинення електропостачання, повітряні тривоги, обстріли) своєчасне виконання зобов`язань за договором стало неможливим, про що позивач повідомив відповідача і надав Сертифікат про форс-мажорні обставини, однак відповідач, незважаючи на це, подав банку вимогу про сплату гарантії в сумі 320 040,00 грн, яка була банком сплачена відповідачу і в подальшому кошти у зазначеній сумі були сплачені позивачем банку; за відсутності настання гарантійного випадку (порушення позивачем зобов`язання, забезпеченого гарантією, вказані кошти є такими, що набуті відповідачем без достатніх правових підстав (безпідставно набутим майном) за рахунок позивача і, згідно положень ч.1 ст.1212 Цивільного кодексу України, підлягають поверненню на користь останнього.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що відповідно до умов договору позивач зобов`язаний був виконати роботи протягом 365 календарних днів з дати укладання договору, 05.08.2023 закінчився термін дії договору і станом на цю дату позивачем не було виконано жодних робіт по договору; враховуючи неналежне виконання позивачем умов договору відповідач правомірно ініціював стягнення банківської гарантії; обставини, на які посилається позивач, не є свідченням форс-мажорних обставин та, як наслідок, не є підставою для продовження строку договору; договір був укладений майже через пів року після початку повномасштабного вторгнення РФ на територію України та вже під час дії військового стану і незважаючи на існування вказаних обставин сторони уклали договір, в якому чітко визначили усі істотні умови, в тому числі строк виконання зобов`язання; крім цього, у наданому позивачем Сертифікаті період дії форс-мажорних обставин складає з 22.11.2022 до 10.02.2023, однак позивач несвоєчасно (у липні 2023 року) проінформував відповідача про неможливість вчасно виконати роботи за договором.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23 квітня 2024 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Приватне акціонерне товариство "Івано-Франківський завод "Промприлад" 23.05.2024 через систему "Електронний суд" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки згідно правових позицій Верховного Суду (справи №910/5726/18, 910/5723/18) вимога про визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню, фактично є вимогою про визнання припиненим одностороннього правочину (гарантії) та є належним способом захисту, оскільки лише у випадку одночасного задоволення обох позовних вимог можливо поновлення порушених прав позивача; позивачем доведено дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), які тривали сумарно 362 годин, тобто умовно тривали 44 робочих дні; за умовами договору до форс-мажорних обставин також відносяться ворожі атаки, дії іноземного ворога, військові дії тощо, і на момент укладення договору у липні 2022 року сторонам не було відомо, що в майбутньому (з осені 2022 року) внаслідок здійснення ракетних обстрілів об`єктів енергетичної системи України відбуватимуться довготривалі припинення електропостачання; графіком виконання робіт строки виконання робіт (їх етапів) не визначені, а зазначені "граничні терміни виконання робіт"; неможливість встановлення строків виконання окремих етапів робіт повністю виключає можливість стверджувати про факт неналежного виконання умов договору, що полягає у порушенні таких строків; згідно Сертифікату ТПП строк тривалості форс-мажорних обставин становить 81 календарний день, відтак строк виконання робіт підлягає продовженню на цей строк, а тому сплив 26.09.2023, а відповідач звернувся до банку з вимогою про сплату коштів за гарантією 14.08.2023, задовго до завершення строку виконання робіт.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, у якому він заперечує проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що 05.08.2023 закінчився термін дії укладеного договору і станом на цю дату позивачем не було виконано жодних робіт по договору; враховуючи неналежне виконання позивачем умов договору, відповідач правомірно ініціював стягнення банківської гарантії; неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин.

Третя особа була належним чином повідомлена про час та дату судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа, а неявка її представника не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

За клопотанням представника позивача судове засідання проводилось в режимі відеоконференції.

Представник позивача (апелянта) у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, за результатами відкритих торгів https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2022-02-17-003189-c 15.07.2022 між Приватним акціонерним товариством "Івано-Франківський завод "Промприлад", як підрядником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", як замовником, укладено договір № (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору підрядник за завданням замовника, відповідно до умов цього Договору про закупівлю, зобов`язується на свій ризик надати послуги: Послуги з ремонту і технічного обслуговування вимірювальних, випробувальних і контрольних приладів (ремонт пунктів вимірювання витрати газу для забезпечення вимірювання малих витрат ГРС Дівички, ГРС Кучаків, ГРС Богдани) відповідно до вимог чинних нормативних документів і технічної документації (які, з урахуванням частини 1 статті 41 ЗУ "Про публічні закупівлі"(зі змінами та доповненнями), норм ЦК України та ГК України, далі іменуються - роботи), а замовник - прийняти та оплатити такі роботи відповідно до умов цього Договору.

Підрядник зобов`язується виконати роботи протягом 365 календарних днів з дати укладення цього Договору з обов`язковим дотриманням погодженого із замовником графіку виконання робіт (Додаток №3). (п. 4.1 договору).

Датою закінчення виконаних підрядником робіт вважається дата їх прийняття замовником в порядку, передбаченому розділом 5 цього Договору. Виконання робіт може бути закінчено підрядником достроково за умови письмової згоди замовника (п. 4.3 Договору).

Місце виконання робіт (надалі - об`єкт), відповідно до п.4.4 договору, є: ГРС Дівички, с.Дівички, Бориспільський р-н, Київська обл; ГРС Кучаків, с.Кучаків, Бориспільський р-н, Київська обл.; ГРС Богдани, с.Богдани, Прилуцький р-н, Чернігівська обл.;

Відповідно до п.5.1 договору передача виконаних робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актами приймання виконаних робіт, підписаними уповноваженими представниками сторін.

Акт приймання виконаних робіт та довідку про вартість виконаних робіт готує підрядник і надає його замовнику не пізніше 25 числа звітного місяця (п.5.2 договору).

Згідно з п.п.7.3.1 договору підрядник зобов`язаний виконати якісно та у встановлені Графіком виконання робіт (додаток №3) строки роботи відповідно до технічних, якісних та кількісних характеристик (додаток №1), ДБН та іншої нормативної документації.

Пунктом 10.9.1 договору встановлено, що відповідно до умов п.6 розділу VI тендерної документації процедури закупівлі по предмету закупівлі "Послуги з ремонту і технічного обслуговування вимірювальних, випробувальних і контрольних приладів (Ремонт пунктів вимірювання витрати газу для забезпечення вимірювання малих витрат ГРС Дівички, ГРС Кучаків, ГРС Богдани)" згідно оголошення про проведення процедури закупівлі № UA-2022-02-17-003189-c, оприлюдненого на веб-порталі уповноваженого органу 17.02.2022, підрядник зобов`язується надати замовнику не пізніше дати укладення цього договору в забезпечення виконання договору безвідкличну безумовну банківську гарантію (надалі - гарантія) на суму 320 040,00 грн, що становить 5% відсотків ціни цього договору.

У відповідності до п.10.9.5 договору у разі невиконання (неналежного виконання) підрядником своїх зобов`язань за цим договором замовник має право одержати задоволення своїх вимог, передбачених умовами цього договору та чинним законодавством України, на умовах визначених гарантією.

У відповідності до п.11.1 договору цей договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами і діє протягом 395 календарних днів. В частині гарантійних зобов`язань договір діє до закінчення гарантійного строку, а в частині розрахунків - до їх повного виконання.

Відповідно до п.11.2 договору закінчення терміну дії цього договору не звільняє сторони від виконання обов`язків, взятих на себе за цим договором та від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.

Додатком №3 до Договору сторони погодили графік робіт з граничним терміном виконання робіт в 365 календарних днів, згідно якого позивач мав виконати наступні роботи: 1. Обстеження, розробка, подання на експертизи, усунення зауважень та отримання результатів експертиз робочої документації - граничний термін виконання 120 календарних днів; 2. Виготовлення/придбання основних блоків та вузлів, будівельно-монтажні роботи, електромонтажні роботи - граничний термін виконання 300 календарних днів; 3. Пусконалагоджувальні роботи - граничний термін виконання 365 календарних днів.

01.07.2022 року Акціонерним товариством "Комерційний банк "Глобус" видано банківську гарантію №28519, відповідно до якої банк безумовно зобов`язується виплатити бенефіціару (відповідачу) суму банківської гарантії в розмірі 320 040,00 грн протягом 5 днів після одержання вимоги бенефіціара про сплату повної суми банківської гарантії, без необхідності для бенефіціара обґрунтувати свою вимогу, у зв`язку з невиконанням/неналежним виконанням принципалом (позивачем) зобов`язань за Договором від 06.07.2022 року №. Ця гарантія набирає чинності з дати видачі та діє включно до 25.09.2023.

Листом від 22.06.2023 №79-293 позивач повідомив про неможливість своєчасного виконання зобов`язань за договором, що зумовлено обставинами непереборної сили - припиненнями електропостачання, повітряними тривогами, а також перебування с.Дівички під обстрілами. Відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України буде наданий додатково.

Також листом від 07.07.2023 №79-329 позивач в доповнення до свого листа від 22.06.2023 №79-293 надав сертифікат Івано-Франківської Торгово-промислової палати від 07.07.2023 №2600-23-3156, в якому був зазначений період дії форс - мажорних обставин з 22.11.2022 по 10.02.2023.

Вказаний Сертифікат був виданий з врахуванням, у тому числі, складеного позивачем одноособово розрахунку тривалості невиконання зобов`язань внаслідок дії обставин непереборної сили, в якому позивач у таблиці навів час повітряних тривог у Івано-Франківську і Київській області та вимкнень електроенергії у Івано-Франківську.

Листом від 10.07.2023 №79-334 позивачем було запропоновано укласти додаткову угоду до договору з метою продовження терміну його дії на 59 робочих днів, внесення змін до графіку виконання робіт та продовження граничних термінів виконання робіт на 59 робочих днів або більше.

Листом від 14.07.2023 №ТОВВИХ-23-9585 від 14.07.2023 відповідач надав відповідь на лист позивача від 10.07.2023 №79-334, в якому повідомив про відсутність підстав для пролонгації термінів виконання робіт та строку дії договору через форс-мажор, оскільки період дії таких обставин, відповідно до виданого Сертифікату почався 22.11.2022, відповідно підрядник невчасно повідомив замовника про початок дії обставин непереборної сили.

Листом від 24.07.2023 №79-357 позивач повідомив відповідача про те, що він докладав усіх необхідних зусиль, щоб виконати свої зобов`язання вчасно, однак обставини непереборної сили суттєво ускладнили та затягнули процес виконання робіт та виготовлення обладнання.

11.08.2023 позивач за вих. №ТОВВИХ-25-10946 направив третій особі (банку-гаранту) письмову вимогу за банківською гарантією №28519 (забезпечення виконання договору) від 01.07.2022, в якій вимагав сплатити суму в розмірі 320040,00 грн, оскільки принципал (позивач) не виконав зобов`язання за договором.

Листом від 14.08.2023 №1-2601 третя особа повідомила позивачу про надходження вимоги від відповідача про сплату грошових коштів за банківською гарантією №28519 від 01.07.2022 на суму 320040,00 грн.

Листом від 21.08.2023 №1-2643 третя особа повідомила позивача про сплату відповідачу грошових коштів у сумі 320040,00 грн за банківською гарантією №28519 від 01.07.2022, про що надав платіжну інструкцію №8767 від 21.08.2023.

Згідно платіжної інструкції №7048 від 01.09.2023 позивач відшкодував Акціонерному товариству "Комерційний банк "Глобус" сплачені за банківською гарантією №28519 від 01.07.2022 грошові кошти у розмірі 320040,00 грн.

У зв`язку із викладеними обставинами позивач звернувся до суду із даним позовом та просив суд визнати такою, що не підлягає виконанню, гарантію №28519 від 01.07.2022, видану третьою особою за вимогою (SWIFT-повідомленням) відповідача, отриману банком 14.08.2023, та стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно отримані грошові кошти в сумі 320 040,00 грн.

Позивач стверджував про наявність підстав для визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню, оскільки позивачем допущено порушення виконання зобов`язання за договором у зв`язку з існуванням форс-мажорних обставин, а саме: воєнною агресією проти України, що позивач обґрунтовує висновком ТПП України про істотну зміну обставин та сертифікатом Івано-Франківської торгово-промислової палати про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), у зв`язку з чим, також, виплачена сума банківської гарантії підлягає поверненню позивачу.

Позивач також зазначив, що на час існування форс-мажорних обставин, в силу положень п. 8.4 договору, продовжився строк виконання зобов`язань за договором, а тому відповідач передчасно пред`явив вимогу про сплату коштів за банківською гарантією

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що банківська гарантія є безумовною, а тому гарант зобов`язаний виплатити суму у зв`язку з наявністю обставин невиконання/неналежного виконання позивачем умов договору без дослідження обставин (причин) невиконання договору. При цьому, дія форс-мажору не продовжує дію договору, а тому не впливає на обставини виплати гарантійної суми. Також відповідачем наголошено, що строк дії договору скінчився, а позивачем так і не виконано робіт по ньому.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги є недоведеними і необґрунтованими, а вимога про визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню, є також не є належним способом захисту права, яке позивач вважає порушеним, оскільки вона вже виконана.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Права та обов`язки сторін у даній справі виникли на підставі наступних правочинів:

- договору № від 15.07.2022, укладеного між позивачем та відповідачем, який за правовою природою є договором підряду;

- банківської гарантії №28519 від 01.07.2022, наданої третьою особою відповідачу, яка є одностороннім правочином та одним із видів забезпечення виконання зобов`язань.

Предметом розгляду у даній справі є матеріально-правова вимога позивача про визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню, а також стягнення з відповідача отриманих за банківською гарантією коштів.

Положеннями ст. 837 ЦК України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

За умовами договору відповідач повинен був виконати роботи з ремонту і технічного обслуговування вимірювальних, випробувальних і контрольних приладів (ремонт пунктів вимірювання витрати газу для забезпечення вимірювання малих витрат ГРС Дівички, ГРС Кучаків, ГРС Богдани) відповідно до вимог чинних нормативних документів і технічної документації

Статтею 846 ЦК України встановлено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

У пункті 4.1 договору сторони домовились, що підрядник зобов`язується виконати роботи протягом 365 календарних днів з дати укладення цього Договору з обов`язковим дотриманням погодженого із замовником графіку виконання робіт (Додаток №3).

Додатком №3 до Договору сторони погодили графік робіт з граничним терміном виконання робіт в 365 календарних днів, згідно якого позивач мав виконати наступні роботи: 1. Обстеження, розробка, подання на експертизи, усунення зауважень та отримання результатів експертиз робочої документації - граничний термін виконання 120 календарних днів; 2. Виготовлення/придбання основних блоків та вузлів, будівельно-монтажні роботи, електромонтажні роботи - граничний термін виконання 300 календарних днів; 3. Пусконалагоджувальні роботи - граничний термін виконання 365 календарних днів.

Отже, враховуючи дату укладення договору - 06 липня 2022 року, всі роботи по договору мали бути виконані у строк до 06 липня 2023 року.

У пункті 11.1 договору зазначено, що цей договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами і діє протягом 395 календарних днів. В частині гарантійних зобов`язань договір діє до закінчення гарантійного строку, а в частині розрахунків - до їх повного виконання.

Таким чином, дія договору закінчилась 05.08.2023.

Частиною 1 ст. 853 ЦК України встановлено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Відповідно до пунктів 5.1, 5.2 договору передача виконаних робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актами приймання виконаних робіт, підписаними уповноваженими представниками сторін. Акт приймання виконаних робіт та довідку про вартість виконаних робіт готує підрядник і надає його замовнику не пізніше 25 числа звітного місяця.

Матеріали справи не містять актів виконаних робіт і, за доводами відповідача, які позивачем не спростовані, позивач взагалі не виконав жодних робіт по договору.

Відповідач, посилаючись на Сертифікат Івано-Франківської ТПП, вказує, що строк виконання робіт підлягає продовженню на строк тривалості форс-мажорних обставин (81 календарний день), а тому сплив 26 вересня 2023 року, однак апеляційний господарський суд не погоджується із вказаними доводами з огляду на наступне.

За загальним правилом, неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили відповідно до вимог законодавства є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (ч.1 ст.617 ЦК України).

Згідно положень ст.218 Господарського кодексу України (далі - ГК України) у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.4 ст.219 ГК України сторони зобов`язання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення їх від господарської відповідальності у випадку порушення зобов`язання через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин.

Відповідно до абз.3 ч.3 ст.14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо (ч.2 ст.141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні".

При цьому, ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести, а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20).

Таким чином, форс-мажорні обставини унеможливлюють виконання договірного зобов`язання в цілому, а між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок. Тобто неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин.

Для застосування форс-мажору (обставин непереборної сили) як умови звільнення від відповідальності судам необхідно встановити, які саме зобов`язання за договором були порушені/невиконані та причину такого невиконання, а саме лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання підтверджуючих доказів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку (аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №910/15264/21, від 30.05.2022 у справі №922/2475/21, від 30.11.2021 у справі № 913/785/17).

Поряд з цим, згідно висновків Верховного Суду, наведених у постанові від 25.01.2022 у справі №905/3886/21 форс-мажорні обставини не мають преюдиційного (заздалегідь встановленого) характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для нього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 25.11.2021 у справі №905/55/21, від 19.08.2022 у справі №908/2287/17).

У п.8.1 договору сторони погодили, що жодна із сторін не несе відповідальності за повне або часткове невиконання будь-яких умов у разі настання надзвичайних та невідворотних обставин, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Відповідно до п.8.2 договору сторони протягом 10 (десяти) календарних днів повинні сповістити одна одну про початок обставин непереборної сили (форс-мажору) у письмовій формі. Повідомлення про початок дії обставин непереборної сили (форс-мажору) та строк їх дії підтверджується сертифікатом Торгово-промислової палати України.

Згідно з п.8.3 договору неповідомлення або несвоєчасне повідомлення однієї зі сторін про неможливість виконання прийнятих за даним договором зобов`язань внаслідок дії обставин непереборної сили та/або не надання сертифікату Торгово-промислової палати України, позбавляє сторону права посилатися на будь-яку вищевказану обставину, як на підставу, що звільняє від відповідальності за невиконання зобов`язання.

Листом від 22.06.2023 №79-293 позивач повідомив про неможливість своєчасного виконання зобов`язань за договором, що зумовлено обставинами непереборної сили - припиненнями електропостачання, повітряними тривогами, а також перебування с.Дівички під обстрілами. Відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України буде наданий додатково.

Також листом від 07.07.2023 №79-329 позивач в доповнення до свого листа від 22.06.2023 №79-293 надав сертифікат Івано-Франківської Торгово-промислової палати від 07.07.2023 №2600-23-3156, в якому був зазначений період дії форс - мажорних обставин з 22.11.2022 по 10.02.2023.

Отже, з наведеного слідує, що позивач про неможливість вчасного виконання робіт повідомив відповідача менше за 14 днів до граничного терміну їх виконання та майже за 44 дні до закінчення строку дії договору.

На підтвердження існування обставин непереборної сили, що стали причиною неналежного виконання зобов`язань з боку позивача, він посилається на сертифікат Івано-Франківської Торгово-промислової палати №2600-23-3156 від 07.07.2023, яким засвідчено, що 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією/широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, указами Президента України, затвердженими Законами України на території України введений (та згодом неодноразово продовжений) воєнний стан безперервною тривалістю до 18.08.2023, часті сигнали повітряної тривоги у Івано-Франківській та Хмельницькій областях, що стало перешкодою для здійснення виробничих процесів Приватним акціонерним товариством "Івано-Франківський завод "Промприлад". Період дії форс-мажорних обставин: дата настання - 22 листопада 2022 року, дата закінчення - 10 лютого 2023 року.

Обставинами, які спричинили неможливість виконання позивачем умов договору, на його переконання, є вторгнення Російської Федерації на територію України та введення воєнного стану, який у подальшому неодноразово було продовжено, а також відключення електричної енергії внаслідок пошкодження об`єктів енергосистеми.

Апеляційний господарський суд враховує, що договір між сторонами був укладений 06.07.2022, тобто після початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України та вже під час дії військового стану, у зв`язку з чим сторонам, під час укладення відповідного правочину, було достеменно відомо про існування військової агресії проти України, воєнного стану на території України, постійних ворожих атак (обстрілів), а також частих сигналів повітряної тривоги, тобто, саме тих обставин, які позивач зазначає як обставини непереборної сили.

Будь-яких пояснень з приводу фактично докладених позивачем зусиль та/або матеріальних витрат задля виконання передбачених договором робіт позивач не навів, як і не надав жодних доказів, які б підтверджували виконання договору.

Проте, не дивлячись на існування обставин, які позивач кваліфікує як форс-мажорні, сторони уклали договір, в якому чітко визначили усі істотні умови договору, в тому числі і строк виконання зобов`язань.

Тому сам факт введення воєнного стану не може вважатись належною правовою підставою для невиконання зобов`язань, а обставини, які виникли у зв`язку з війною, мають безпосередньо впливати на можливість контрагента виконати свій обов`язок.

Отже сторона, яка посилається на вказану обставину, повинна довести зв`язок між неможливістю виконання зобов`язання за договором та військовими діями, чого позивачем в ході розгляду справи не доведено, тому його доводи про те, що строк виконання робіт підлягає продовженню на строк тривалості форс-мажорних обставин (81 календарний день) є необґрунтованими.

Крім цього, згідно Сертифікату ТПП дата настання форс-мажорних обставин визначена, як 22 листопада 2022 року, згідно до п.8.2 договору сторони протягом 10 календарних днів повинні сповістити одна одну про початок обставин непереборної сили (форс-мажору) у письмовій формі, однак відповідне повідомлення позивач направив відповідачу лише 22.06.2023 і Сертифікат надав лише 07.07.2023, в силу положень 8.3 договору неповідомлення або несвоєчасне повідомлення однієї зі сторін про неможливість виконання прийнятих за даним договором зобов`язань внаслідок дії обставин непереборної сили та/або не надання сертифікату Торгово-промислової палати України, позбавляє сторону права посилатися на будь-яку вищевказану обставину, як на підставу, що звільняє від відповідальності за невиконання зобов`язання.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Сукупністю доказів у справі підтверджується факт порушення позивачем умов договору і невиконання передбачених ним робіт.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, у тому числі, гарантією.

Правовідносини щодо надання гарантії врегульовані статтею 200 ГК України та параграфом 4 глави 49 ЦК України.

Статтею 200 ГК України визначено, що гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

Відповідно до ст. 560 ЦК України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Порядок, умови надання та отримання банками гарантій та їх виконання регулюються Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженим постановою правління Національного банку України № 639 від 15.12.2004, відповідно до п.п. 2, 8, 9 частини третьої розділу І якого гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант бере на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром сплатити кошти в разі настання гарантійного випадку. Зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від базових відносин, які забезпечуються такою гарантією (їх припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на такі базові відносини безпосередньо міститься в тексті гарантії; гарантійний випадок - це одержання банком-гарантом/банком-контргарантом вимоги бенефіціара, що становить належне представлення, протягом строку дії або до дати закінчення дії гарантії/контргарантії, що свідчить про порушення принципалом базових відносин; базові відносини - це відносини між принципалом та бенефіціаром, які виникають на підставі договору, інших правочинів, тендерної документації, законодавчих актів щодо зобов`язань принципала на користь бенефіціара, виконання яких забезпечує гарантія.

Правові наслідки порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією закріплені у статті 563 Цивільного кодексу України, а саме: у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією. Кредитор може пред`явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано. Кредитор не може передавати іншій особі право вимоги до гаранта, якщо інше не встановлено гарантією.

Умовами Банківської гарантії передбачено, що гарант (банк) надає бенефіціару (відповідачу) саме безумовну гарантію та приймає на себе зобов`язання сплатити відповідачу обумовлену суму протягом п`яти банківських днів після одержання письмової вимоги відповідача, без необхідності для останнього обґрунтовувати свою вимогу, без подання інших документів крім вимоги, або виконання будь-яких інших умов.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач звернувся до гаранта за Банківською гарантією з письмовими вимогами про настання гарантійного випадку від 11.08.2023 №ТОВВИХ-23-10946 про здійснення виплати відповідачу грошової суми за Банківською гарантією в розмірі 320 040,00 грн.

Вказана вимога відповідача відповідала всім умовам виданої третьої особою Банківської гарантії, що також підтверджується відсутністю вказівки гаранта про залишення таких вимог без задоволення.

Враховуючи те, що обов`язок гаранта є безумовним, останній не повинен здійснювати аналіз відносин, які склались між бенефіціаром (відповідачем) та принципалом (позивачем), та встановлювати, з чиєї вини відбулось порушення останнім забезпечуваного зобов`язання.

Отже, договором гарантії, укладеним між гарантом і принципалом, не передбачено права принципала висувати гаранту заперечення, які б він міг висунути відповідачу, як управненій стороні гарантованого зобов`язання.

Враховуючи наведене, а також те, що спірною банківською гарантією гарант надав бенефіціару безумовну гарантію та прийняв на себе безвідкличне і безумовне зобов`язання сплатити бенефіціару суму в розмірі 320 040,00 грн без необхідності для бенефіціара обґрунтовувати свою вимогу, без подання будь-яких інших документів, банк як гарант не повинен здійснювати аналіз відносин, які склались між бенефіціаром (відповідачем) та принципалом (позивачем), та встановлювати, з чиєї вини відбулось порушення останнім забезпечуваного зобов`язання.

Крім того, що умовами банківської гарантії встановлено відповідальність гаранта за порушення своїх обов`язків за цією гарантією, а наявність форс-мажорних обставин, які впливають на правовідносини бенефіціара і принципала щодо виконання забезпеченого зобов`язання, не впливає на правовідносини банку-гаранта і бенефіціара.

Таким чином, обов`язок гаранта сплатити бенефіціару грошову суму відповідно до умов гарантії настає за умови порушення принципалом зобов`язання, забезпеченого гарантією та направлення бенефіціаром гаранту письмової вимоги (разом із зазначеними в гарантії документами, якщо вони передбачені умовами гарантії).

Отже, враховуючи наведені норми чинного законодавства, грошові кошти в сумі 320 040,00 грн отримані відповідачем за наявності належної правової підстави, а тому позовна вимога про їх стягненню не підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про визнання такою, що не підлягає виконанню гарантії №28519 від 01.07.2022, то як вірно встановив суд першої інстанції, з матеріалів справи вбачається, що після отримання від бенефіціара листа з підтвердженням необхідності задоволення вимог за Банківською гарантією, банк зазначену вимогу виконав, що учасники справи не заперечують.

Таким чином, вимоги бенефіціара (відповідача) за Банківською гарантією виконані.

Частина перша статті 568 ЦК України ("Припинення гарантії") передбачає, що зобов`язання гаранта перед кредитором припиняється у разі: 1) сплати кредиторові суми, на яку видано гарантію; 2) закінчення строку дії гарантії; 3) відмови кредитора від своїх прав за гарантією шляхом повернення її гарантові або шляхом подання гаранту письмової заяви про звільнення його від обов`язків за гарантією.

Тобто, в даному випадку, оскільки банк виплатив бенефіціару суму, на яку видано банківську гарантію, Банківська гарантія є припиненою.

Крім того, виплату за гарантією, тобто, виконання гарантії, здійснив банк-гарант, якого позивач не визначив як відповідача у даній справі.

Отже, визнання безумовної та безвідкличної банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню, коли вона вже виконана перед бенефіціаром, та є такою, що припинена в силу ст. 568 ЦК України, не відповідає належному та ефективному способу захисту прав позивача, що є самостійною підставою для відмови у позові в цій частини.

Вимога про стягнення з бенефіціара коштів, сплачених гарантом за банківською гарантією, як безпідставного збагачення також, враховуючи викладене, не підлягає задоволенню за недоведеністю.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, враховуючи наведені норми чинного законодавства, умови укладеного договору, зміст наданої банком гарантії, апеляційний господарський суд вважає юридично правильним висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення Господарського суду міста Києва законне та обґрунтоване, отже, підстави для його скасування відсутні.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги, покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Івано-Франківський завод "Промприлад" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 23 квітня 2024 року - без змін.

2. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10.07.2024.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді А.О. Мальченко

О.В. Агрикова