ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2024 р. Справа№ 910/15299/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Алданової С.О.

Корсака В.А.

за участю:

секретаря судового засідання: Звершховської І.А.,

представників сторін:

позивача: Мітченко К.В. (в залі суду),

відповідача: Єрема М.Р. (в залі суду),

розглянувши апеляційну скаргу

Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2024 (повний текст складено 21.03.2024)

у справі № 910/15299/23 (суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДХЛ Логістика (Україна)"

про стягнення 157 990,96 грн,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави вимог, що розглядаються.

У вересні 2023 року Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (далі - ДП «МА «Бариспіль», Аеропорт) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, у якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДХЛ Логістика (Україна)" (далі - ТОВ «ДХЛ Логістика (Україна)», Товариство) 157 990,96 грн, з яких 107 520,04 грн основного боргу, 43 656,26 грн пені, 2 574,16 3% річних, 4 239,50 грн інфляційних витрат, а також 200,00 грн витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, зокрема - витрати на відправку кореспонденції засобами поштового зв`язку.

На обґрунтування заявлених вимог Аеропорт посилається на неналежне виконанням Товариством умов договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг №02.1.2-25-176 від 29.05.2009 в частині оплати наданих послуг у встановлений цим договором строк.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.03.2024 позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "ДХЛ Логістика (Україна)" на користь ДП "МА "Бориспіль" заборгованість у розмірі 6 196,34 грн, 99,66 грн 3% річних, 28,52 грн інфляційних втрат, 1 611,33 грн пені, судовий збір у розмірі 134,82 грн та 10,05 грн витрат на відправку кореспонденції засобами поштового зв`язку. В іншій частині позову відмовлено.

Суд визнав є обґрунтованим твердження відповідача про те, що через закриття повітряного простору України з 24.02.2022 Товариство припинило здійснення своєї господарської діяльності на території Аеропорту, зокрема, використання орендованих приміщень, інфраструктури Аеропорту, а тому відмовило у задоволенні вимог Аеропорту про стягнення заборгованості за послуги створення та підтримання балансоутримувачем відповідних правових, технічних, майнових, організаційних, безпекових та інших передумов для здійснення орендарем господарської діяльності (з урахуванням нарахованих на цю заборгованість пені, інфляційних та 3% річних). Інші вимоги Аеропорту до Товариства суд визнав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись з рішенням Господарського суду міста Києва від 21.03.2024, ДП "МА "Бориспіль" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ТОВ "ДХЛ Логістика (Україна)" на користь ДП "МА "Бориспіль" 101 323,70 грн суми основного боргу, 42 044,90 грн пені, 2 474,50 грн 3% річних, 4 210,98 грн інфляційного збільшення суми боргу та 34,95 грн витрат на відправку кореспонденції засобами поштового зв`язку. Стягнути з ТОВ "ДХЛ Логістика (Україна)" на користь ДП "МА "Бориспіль" судові витрати.

Позивач посилається на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. На думку скаржника, суд не застосував положення ст. 525, ч. 1 ст. 526, ст. 629 та ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України, нівелював умови договору про надання комунальних послуг для орендованих приміщень №02.1.2-25-176 від 29.05.2009, назва якого у подальшому згідно з Додатковою угодою №1 від 17.08.2011 була змінена на «про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг Орендарю».

Апелянт вважає, що суд необґрунтовано не задовольнив його вимоги щодо сплати боргу за послуги «зі створення та підтримання балансоутримувачем відповідних правових, технічних, майнових, організаційних, безпекових та інших передумов для здійснення господарської діяльності» та нараховані відповідні штрафні санкції на дану суму боргу, а саме: 101 323,70 грн (107 520,04 - 6 196,34) сума основного боргу; 42 044,90 грн (43 656,23 - 1 611,33) пені; 2 474,50 грн (2 574,16 - 99,66) 3% річних; 4 210,98 грн (4 239,50 - 28,52) інфляційне збільшення суми боргу.

Скаржник зазначає, що Господарський суд міста Києва помилково обґрунтував відмову у задоволенні частини позову тим, що надання послуги зі створення та підтримання балансоутримувачем відповідних правових, технічних, майнових, організаційних, безпекових та інших передумов для здійснення господарської діяльності у період з березня по грудень 2022 року та з січня по липень 2023 року напряму пов`язане із здійсненням Товариством господарської діяльності в Аеропорту.

Аеропорт відзначає, що суд першої інстанції безпідставно не врахував та не спростував його доводи про те, що Товариство не надавало письмових мотивованих відмов та не відхиляло Акти. У зв`язку з чим відповідно до умов п. 2.2.1 договору (в редакції Додаткової угоди №7) Акти за спірний період вважаються підписаними сторонами, а спірні послуги - наданими.

Також скаржник зазначає, що суд залишив поза увагою те, що Товариство у відзиві на позовну заяву стверджувало, що начебто послуги Аеропортом не надавались, але при цьом, Товариство не надавало Аеропорту Актів-претензій в порядку п. 1.5 договору, що свідчить про відсутність у Товариства до Аеропорту жодних претензій з приводу якості та повноти (обсягів) наданих послуг у спірному періоді. Відповідач в односторонньому порядку, в порушення обов`язкових до виконання умов договору, без узгодження з позивачем вирішив не оплачувати надані позивачем послуги на виконання умов Договору.

Апелянт зауважує, що ані договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, ані договір оренди не містять положень, які зобов`язували б Аеропорт надавати спірні послуги лише в ті дні, коли Товариство вирішить зайнятися господарською діяльністю в орендованому майні.

Товариство не повідомляло Аеропорт про розірвання договору оренди, повернення майна з оренди, про припинення своєї господарської діяльності з наданням відповідних доказів та не надавало Аеропорту сертифікат, виданий ТПП України згідно з умовами п. 5.2 договору, а тому відповідно до п. 5.3 договору позбавляється права посилатись на форс-мажорні обставини та не звільняється від відповідальності за невиконання зобов`язань за договором.

Товариство та суд першої інстанції безпідставно не враховували, що умови договору не ставлять вартість послуги «Створення та підтримання Балансоутримувачем відповідних правових, технічних, майнових, організаційних, безпекових та інших передумов для здійснення Орендарем господарської діяльності в ДП МА «Бориспіль» у залежність від здійснення орендарем господарської діяльності на території ДП МА «Бориспіль».

Окрім того, відповідно до умов договору оренди Товариство має право використовувати орендоване приміщення за будь-яким цільовим призначенням, що спростовує твердження відповідача і висновки суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні про те, що Товариство має право використовувати орендоване приміщення виключно для обслуговування і обробки авіаційних вантажів.

При цьому вантажний термінал Аеропорту здійснював та здійснює свою діяльність на видачу (обробку) наявних вантажів вантажоотримувачам, доказів того, що вантажний термінал не здійснював діяльність у спірному періоді та що це завадило Товариству здійснювати господарську діяльність з використанням орендованого майна Товариство не надало.

Водночас п. 5.6.3 розділу 5 Правил здійснення господарської діяльності на території аеропорту "Бориспіль" №01-35-16 від 11.03.2019 чітко визначено, що кожен суб`єкт господарювання, який здійснює на території ДП МА «Бориспіль» неавіаційну господарську діяльність, має сплачувати ДП МА «Бориспіль» плату за право здійснювати свою діяльність в ДП МА «Бориспіль».

Правомірності та обов`язковості правил здійснення господарської діяльності на території аеропорту "Бориспіль" № 01-35-16 від 11.03.2019 надано правову оцінку постановою Верховного Суду від 20.02.2020 у справі № 911/1098/19.

Ці правила розміщені у відкритому доступі на офіційному сайті Аеропорту за посланням: https://kbp.aero/wp-content/uploads/2019/03/PRAVYLA01-35-16-vid-11.03.2019-.pdf.

Рішення про припинення діяльності ДП МА «Бориспіль» та закриття доступу орендарям нерухомого майна на територію ДП МА «Бориспіль» не приймались та на офіційному сайті Аеропорту не публікувались. Товариство не довело та не надало доказів, що для нього склались форс-мажорні обставини за договором, але при цьому без будь-яких інших підстав та доказів, які давали б право не сплачувати за послугу «зі створення та підтримання балансоутримувачем відповідних правових, технічних, майнових, організаційних, безпекових та інших передумов для здійснення господарської діяльності» відмовляється від її оплати саме починаючи з 24.02.2022.

Позиції учасників справи.

Товариство надало відзив на апеляційну скаргу, у якому проти доводів Аеропорту заперечує та наводить власні доводи на їх спростування, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін як законне та обґрунтоване.

Сторони також надали письмові пояснення, у яких навели додаткові доводи на підтвердження власних позицій.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.04.2024 сформовано колегію у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Алданова С.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.04.2024 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/15299/23 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2024 до надходження матеріалів справи №910/15299/23.

29.04.2024 матеріали справи №910/15299/23 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.04.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДП "МА "Бориспіль" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2024 у справі №910/15299/23. Розгляд справи призначено на 22.05.2024. Запропоновано учасникам справи надати відзив на апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня вручення копії даної ухвали. Роз`яснено апелянту право подати до суду відповідь на відзив протягом десяти днів з дня вручення йому відзиву на апеляційну скаргу.

В судових засіданнях 22.05.2024 та 19.06.2024 оголошувалась перерва до 19.06.2024 та до 10.07.2024 відповідно.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Статтею 269 ГПК України встановлено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1).

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2).

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ч. 5).

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

29.05.2009 Аеропорт та Товариство з обмеженою відповідальністю "Данзас Київ, Лтд" (клієнт) уклали договір №02.1.2-25-176 про надання комунальних послуг для орендованих приміщень (далі - договір), за умовами п. 1.1 якого у зв`язку з наданням клієнту в оренду майна Аеропорту, а саме приміщень №8 та №9 на 1-му поверсі офісної будівлі служби поштово-ватажного обслуговування (СПВО) площею 30,30 кв. м (приміщення), яке знаходиться на балансі Аеропорту, Аеропорт надає, а клієнт отримує перелічені комунальні послуги (послуги) за визначеними цінами.

Згідно з п. 4.2 договору клієнт зобов`язаний у разі несвоєчасної оплати отриманих послуг сплачувати Аеропорту пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

У подальшому сторони уклали низку додаткових угод, якими внесли зміни та доповнення до договору, зокрема, №1 від 17.08.2011, №2 від 19.12.2014, №3 від 14.03.2016, №4 від 21.06.2018, №5 від 31.05.2019, №6 від 09.07.2021, №7 від 01.11.2022.

У додатковій угоді №2 від 19.12.2014 сторони домовилися вважати орендарем за договором ТОВ "ДХЛ Логістика (Україна)" у зв`язку з приєднанням до нього Товариства з обмеженою відповідальністю "Данзас Київ, Лтд".

Відповідно до пп. 1.1.1 та п. 1.1 договору (в редакції додаткової угоди №4 від 21.06.2018) у зв`язку з наданням орендарю в строкове платне користування державного нерухомого майна - приміщення №10 та №11 площею 30,3 кв. м на 1-му поверсі бізнес-центру вантажного терміналу для розміщення офісу, далі - майно або приміщення, балансоутримувач надає, а орендар отримує та оплачує наступні послуги за наведеною вартістю:

- теплова енергія за 1 Гкал;

- забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці одного працівника за місяць; вода, використання для прибирання 1 кв. м приміщення самостійно за місяць;

- прибирання та вивезення твердих побутових відходів; прибирання 1 кв. м приміщень загального користування в будівлі бізнес-центру вантажного терміналу за місяць;

- підтримання в належному стані території, прилеглої до орендованого майна, використання мереж освітлення території аеропорту, обслуговування внутрішньопортових доріг та під`їзних шляхів, забезпечення функціонування приміщень загального користування.

Згідно з пп. 1.1.3 договору (в редакції додаткової угоди №4 від 21.06.2018) орендар раз на рік сплачує балансоутримувачу компенсацію земельного податку за звітний рік за оренду майна. Сума компенсації розраховується пропорційно площі орендованого майна. Сплата відбувається в термін, визначений пп. 2.2.1 договору. Нарахування ПДВ здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України.

У пп. 1.1 додаткової угоди №6 від 09.07.2021 сторони виклали таблицю №1 договору у новій редакції та передбачили надання таких послуг:

- постачання теплової енергії за 1 Гкал;

- забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці одного працівника за місяць;

- вода, використана для прибирання 1 кв. м приміщення самостійно за місяць;

- прибирання та вивезення твердих побутових відходів за 1 куб. м;

- прибирання 1 кв. м приміщень загального користування в будівлі бізнес-центру вантажного терміналу за місяць;

- створення та підтримання балансоутримувачем відповідних правових, технічних, майнових, організаційних, безпекових та інших передумов для здійснення орендарем господарської діяльності в ДП "МА "Бориспіль" - щомісячна сплата в розмірі 5000,00 грн без ПДВ.

Відповідно до п. 1.1 договору у редакції додаткової угоди №7 від 01.11.2022 до договору у зв`язку з наданням орендарю в строкове платне користування нежитлового приміщення №10 та №11, площею 30,3 кв. м на 1-му поверсі бізнес-центру вантажного терміналу (далі - майно або приміщення), які орендар має право використовувати за будь-яким цільовим призначенням.

Пункти 1-5 таблиці №1 договору у редакції додаткової угоди №7 від 01.11.2022 до договору викладено в новій редакції, а саме:

- виробництво, транспортування та постачання теплової енергії за 1 Гкал;

- забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці одного працівника за місяць;

- вода, використана для прибирання 1-го кв.м приміщення самостійно за місяць;

- прибирання та вивезення твердих побутових відходів за 1 куб. м; відшкодування витрат вартості послуги з поводження з побутовими відходами за 1 куб. м, утримання контейнерів для побутових відходів та контроль за вивозом побутових відходів з території ДП "МА "Бориспіль" (побутові відходи та великогабаритні відходи) за 1 куб. м, прибирання 1 кв. м приміщень загального користування в будівлі бізнес-центру вантажного терміналу за місяць.

Тимчасово, починаючи з 24.02.2022, припинити надання послуг, визначених у п. 2, 3, 4.1, 4.2 та 5 таблиці №1 договору (лист №2-23.08/22 від 23.08.2022 (вх. №01-16-2649 від 25.08.2022).

За умовами п. 2.2.1 договору у редакції додаткової угоди №7 від 01.11.2022 щомісяця, з 10 (десятого) числа місяця, що слідує за звітним, балансоутримувач направляє орендарю за допомогою програмного забезпечення (ПЗ) М.Е.Dос рахунок, акт та раз на рік - рахунок-фактуру на оплату компенсації земельного податку згідно з п. 1.1.3 договору. Як тільки рахунок і акт будуть прийняті у ПЗ М.Е.Dос, відправнику (балансоутримувачу) надійде повідомлення про доставку отримувачу (орендарю). Сторони домовились, що датою отримання рахунка та акта буде вважатися дата, зазначена у повідомленні про доставку рахунка та акта орендарю у ПЗ М.Е.Dос. Сплата рахунка здійснюється орендарем до 20 (двадцятого) числа того ж місяця.

З метою виконання умов цього пункту угоди сторони погоджуються використовувати у здійсненні своєї діяльності електронні документи та призначений для цього КЕП.

За допомогою електронного документообігу у (ПЗ) М.Е.Dос разом із рахунками орендар отримує складені балансоутримувачем акти. Орендар зобов`язаний затвердити або відхилити з мовою мотивованою відмовою у їх затвердженні у (ПЗ) М.Е.Dос Акти протягом 5 робочих днів з дати зазначеної у повідомленні про доставку.

У разі отримання від орендаря мотивованої відмови балансоутримувач у десятиденний строк розглядає її та, у разі виявлення невідповідностей, проводить відповідні коригування в акті та при виставленні рахунку.

Якщо протягом 5 робочих днів акт затверджений або акт відхилений з письмовою обґрунтованою відмовою не будуть направлені балансоутримувачу, акт вважається підписаним сторонами, а відмови, направлені орендарем з порушенням п`ятиденного строку, не будуть прийматись балансоутримувачем для розгляду.

Акти підписуються із застосуванням КЕП уповноважених на це представників обох сторін, сторони надають одна одній належним чином оформлені повноваження на осіб, що підписують акти. Підписання акта орендарем є підтвердженням відсутності претензій до якості наданих послуг.

У разі неможливості направлення балансоутримувачем орендарю рахунків, актів за допомогою програмного забезпечення (ПЗ) М.Е.Dос, порядок отримання орендарем рахунків, актів такий: щомісяця, з 10 (десятого) числа місяця, що слідує за звітним, самостійно одержувати в бухгалтерії балансоутримувача рахунок, акт та раз на рік - рахунок-фактуру на оплату компенсації земельного податку згідно з п. 1.1.3 договору. Орендар несе відповідальність за вчасне отримання рахунка та акта. Датою отримання рахунка та акта вважається 15 (п`ятнадцяте) число кожного місяця незалежно від дати його фактичного отримання. Сплата рахунка здійснюється орендарем до 20 (двадцятого) числа того ж місяця. Підписаний акт орендар зобов`язаний повернути в бухгалтерію балансоутримувача протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати його отримання або надати в цей строк вмотивовану відмову від його підписання. Якщо протягом 5 (п`яти) робочих днів акт не буде повернутий балансоутримувачу та не надана в цей строк вмотивована відмова від його підписання, він вважається підписаним сторонами. Акт підписується керівниками сторін або призначеними керівниками повноважними особами (за умови надання документів про надання таких повноважень). Підписання акта орендарем є підтвердженням відсутності претензій до якості наданих послуг.

Згідно з п. 6.1 договору у редакції додаткової угоди №7 від 01.11.2022 договір набирає чинності з 29.05.2009 та діє до 30.06.2025, якщо договір підписувався сторонами окремо, то датою укладання договору вважається пізніша дата.

Згідно з п. 8.13, 8.14 додаткової угоди №7 орендар зобов`язаний слідкувати за надходженням електронних первинних документів та своєчасно здійснювати їх приймання та перевірку. Балансоутримувач здійснює надсилання електронних первинних документів (та вважається стороною-відправником), а орендар здійснює отримання електронних первинних документів (та вважається стороною-одержувачем).

Первинні бухгалтерські документи, оформлені в електронному вигляді, являють собою електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних.

Електронні первинні документи містять всі реквізити, аналогічні паперовим документам, а також можуть містити інші реквізити.

Якщо балансоутримувач направив електронний первинний документ орендарю, а останній не підписав його у триденний строк з дня отримання, або ж не відхилив його із зауваженнями, на четвертий робочий день електронний первинний документ вважається таким, що прийнятий орендарем без зауважень.

Аеропорт у позовній заяві зазначає, що на виконання зобов`язань за договором з березня по грудень 2022 року та з січня по липень 2023 року надавав Товариству послуги, зазначені в пп. 1.1.1 п. 1.1 договору, що підтверджується підписаними між сторонами через систему М.Е.Dос актами приймання-здачі виконаних послуг, а саме: від 30.04.2022 №313467 за березень 2022 року; від 30.04.2022 №313468 за квітень 2022 року; від 31.05.2022 №315609 за травень 2022 року; від 30.06.2022 №316715 за червень 2022 року; від 31.07.2022 №317668 за липень 2022 року; від 31.08.2022 №318365 за серпень 2022 року; від 12.09.2022 №318697 за вересень 2022 року; від 30.09.2022 №319450 за вересень 2022 року; від 31.10.2022 №320272 за жовтень 2022 року.

Серед послуг, наданих позивачем та прийнятих відповідачем за вказаними актами перелічено: забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці одного працівника за місяць, вода, використання для прибирання 1 кв. м приміщення самостійно за місяць, прибирання та вивезення твердих побутових відходів, прибирання приміщень загального користування в будівлі бізнес-центру вантажного майна, підтримання Аеропортом в належному стані території, прилеглої до орендованого майна.

Акти приймання-здачі робіт від 30.11.2022 за листопад 2022 року, від 31.12.2022 за грудень 2022 року; від 31.01.2023 року за січень 2023 року; від 28.02.2023 року за лютий 2023 року; від 31.03.2023 року за березень 2023 року; від 30.04.2023 року за квітень 2023 року; від 31.05.2023 за травень 2023 року; від 30.06.2023 року за червень 2023 року; від 31.07.2023 року за липень 2023 року Товариством не підписані.

Серед послуг, наданих позивачем за вказаними актами, вказано: виробництво, транспортування та постачання теплової енергії за 1 Гкал і створення та підтримання балансоутримувачем відповідних правових, технічних, майнових, організаційних, безпекових та інших передумов для здійснення господарської діяльності.

Для оплати наданих з березня по грудень 2022 року та з січня по липень 2023 року послуг позивач виставив відповідачу рахунки-фактури на загальну суму 107520,04 грн, а саме: №61/287 від 30.04.2022; №61/288 від 30.04.2022; №61/416 від 31.05.2022; №61/489 від 30.06.2022; №61/576 від 31.07.2022; №61/653 від 31.08.2022; №61/701 від 12.09.2022; №61/800 від 30.09.2022; №61/872 від 31.10.2022; №61/937 від 30.11.2022; №61/1018 від 31.12.2022; №61/35 від 31.01.2023; №61/104 від 28.02.2023; №61/197 від 31.03.2023; №61/248 від 30.04.2023; №61/303 від 31.05.2023; №61/381 від 30.06.2023; №61/481 від 31.07.2023.

У подальшому, у зв`язку з коригуванням об`ємів наданих Товариству послуг, Аеропорт здійснив коригування виставлених до сплати сум за надані послуги, про що було складено коригуючі акти приймання-здачі виконаних послуг, які Товариство підписало частково, а саме: від 23.05.2022 коригування за березень 2022 року; від 01.11.2022 коригування за березень 2022 року; від 23.05.2022 коригування за квітень 2022 року; від 01.11.2022 коригування за квітень 2022 року; від 01.11.2022 коригування за травень 2022 року; від 01.11.2022 коригування за червень 2022 року; від 01.11.2022 коригування за липень 2022 року; від 01.11.2022 коригування за серпень 2022 року; від 01.11.2022 коригування за вересень 2022 року; від 01.11.2022 коригування за жовтень 2022 року.

У зазначених актах коригування послуга «підтримання Аеропортом в належному стані території, прилеглої до орендованого майна» замінена на послугу «зі створення та підтримання балансоутримувачем відповідних правових, технічних, майнових, організаційних, безпекових та інших передумов для здійснення господарської діяльності».

Аеропорт стверджує, що зазначені рахунки-фактури та акти приймання-здачі робіт (виконаних послуг) були направлені Товариству та отримані ним через систему М.Е.Dос, однак в порушення п.п.2.2.1 договору (в редакції додаткової угоди №7 від 01.11.2022 до договору) Товариство не сплатило за отримані з березня по грудень 2022 року та з січня по липень 2023 року послуги в повному обсязі, що призвело до виникнення заборгованості в загальній сумі 107 520,04 грн.

04.07.2023 Аеропорт направив Товариству претензію від 04.07.2023 №35-28/5-170, у якій вимагав сплатити заборгованість, однак в позасудовому порядку спір між сторонами не врегульовано.

У позовній заяві Аеропорт просить стягнути таку заборгованість, а також нараховані на неї інфляційній, 3% річних та пеню.

У відзиві на позовну заяву Товариство визнало суму основного боргу за теплову енергію у розмірі 6 192,98 грн, а проти позовних вимог в іншій частині заперечило. Товариство вважає безпідставними вимоги Аеропорту про стягнення коштів за послуги зі створення та підтримання відповідних правових, технічних, майнових, організаційних, безпекових та інших передумов для здійснення господарської діяльності, посилаючись на відсутність господарської діяльності Товариства на території Аеропорту з 24.02.2022, відсутність як фактичного (реального) надання, так і гіпотетичної можливості надання спірних послуг Аеропортом Товариству з 24.02.2022 та відсутність у Аеропорту права нараховувати плату за спірні послуги за періоди, у які Товариство не здійснює господарську діяльність на території Аеропорту. Також Товариство вважає, що розрахунки 3% річних, інфляційних втрат та пені, наведені у позовній заяві, арифметично невірними, а їх розмір - неспівмірним із сумою основного боргу.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Частиною 1 ст. 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

За визначенням ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. ст. 6, 627, 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства (ч. 1 ст. 180 ГПК України).

Частиною 1 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України, яка кореспондуються зі ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За визначенням ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 ЦК України визначено, що положення глави 63 ЦК України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 905 ЦК України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

У апеляційній скарзі Аеропорт оскаржує рішення місцевого суду в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення з Товариства 101 323,70 грн за послуги зі створення та підтримання балансоутримувачем відповідних правових, технічних, майнових, організаційних, безпекових та інших передумов для здійснення господарської діяльності у період з березня по грудень 2022 року та з січня по липень 2023 року, а також нарахованих на цю заборгованість інфляційних, 3% річних та пені.

Суд встановив, що сторони спору уклали договір, за умовами якого Аеропорт надає Товариству обумовлені цим договором послуги.

Зокрема, у пп. 1.1 додаткової угоди №6 від 09.07.2021 (п. 6 таблиці послуг з тарифами) до договору (п. 6 таблиці послуг з тарифами) сторони передбачили надання, зокрема, послуги зі створення та підтримання балансоутримувачем відповідних правових, технічних, майнових, організаційних, безпекових та інших передумов для здійснення орендарем господарської діяльності в ДП «МА «Бориспіль», щомісячна плата за яку складає 5000,00 грн без ПДВ.

За умовами п. 2.2.1 у редакції додаткової угоди №7 від 01.11.2022 щомісяця, з 10 (десятого) числа місяця, що слідує за звітним, балансоутримувач направляє орендарю за допомогою програмного забезпечення (ПЗ) М.Е.Dос рахунок, акт та раз на рік - рахунок-фактуру на оплату компенсації земельного податку згідно з п.1.1.3 договору. Як тільки рахунок і акт будуть прийняті у ПЗ М.Е.Dос, відправнику (балансоутримувачу) надійде повідомлення про доставку отримувачу (орендарю). Сторони домовились, що датою отримання рахунка та акта буде вважатися дата, зазначена у повідомленні про доставку рахунка та акта орендарю у ПЗ М.Е.Dос. Сплата рахунка здійснюється орендарем до 20 (двадцятого) числа того ж місяця.

За допомогою електронного документообігу у (ПЗ) М.Е.Dос разом із рахунками орендар отримує складені балансоутримувачем акти. Орендар зобов`язаний затвердити або відхилити з мовою мотивованою відмовою у їх затвердженні у (ПЗ) М.Е.Dос акти протягом 5 робочих днів з дати зазначеної у повідомленні про доставку.

У разі отримання від орендаря мотивованої відмови балансоутримувач у десятиденний строк розглядає її та, у разі виявлення невідповідностей, проводить відповідні коригування в акті та при виставленні рахунку.

Якщо протягом 5 робочих днів акт затверджений або акт відхилений з письмовою обґрунтованою відмовою не будуть направлені до балансоутримувача, Акт вважається підписаним сторонами, а відмови направлені орендарем з порушенням п`ятиденного строку, не будуть прийматись балансоутримувачем для розгляду.

Акти підписуються із застосуванням КЕП уповноважених на це представників обох сторін, сторони надають одна одній належним чином оформлені повноваження на осіб, що підписують акти. Підписання акта орендарем є підтвердженням відсутності претензій до якості наданих послуг.

Суд встановив, що орендар після отримання актів не відхилив їх з мотивованою відмовою, а тому такі акти вважаються підписаними сторонами на підставі п. 2.2.1 договору у редакції додаткової угоди №7 від 01.11.2022.

Суд враховує листування сторін, в т.ч. листи №1-31.05/22 від 31.05.2022, №2-23.08/22 від 23.08.2022, №1-01.12/22 від 01.12.2022, №1-2402/23 від 24.02.2023, №2-2402/23 від 24.02.2023, у яких Товариство повідомляє про те, що з 24.02.2022 орендовані приміщення фактично не використовуються, а послуги Аеропорту фактично не споживаються, та зазначає, що за умовами п. 2.2.1 у редакції додаткової угоди №7 від 01.11.2022 орендар зобов`язаний затвердити або відхилити з письмовою мотивованою відмовою у їх затвердженні у (ПЗ) М.Е.Dос акти протягом 5 робочих днів з дати зазначеної у повідомленні про доставку.

Тобто зазначені вище листи були направлені Товариством Аеропорту з пропуском узгодженого сторонами у договорі строку. Водночас за умовами п. 2.2.1 договору у редакції додаткової угоди №7 від 01.11.2022 якщо протягом 5 робочих днів акт відхилений з письмовою обґрунтованою відмовою не був направлений до балансоутримувача, акт вважається підписаним сторонами, а відмови, направлені орендарем з порушенням п`ятиденного строку, не приймаються балансоутримувачем для розгляду.

Суд також відзначає, що у №1-2402/23 від 24.02.2023 Товариство запропонувало Аеропорту змінити умови договору та укласти додаткові угоди про тимчасове (до моменту відновлення господарської діяльності Товариства на території Аеропорту) виключення послуги зі створення та підтримання балансоутримувачем відповідних правових, технічних, майнових, організаційних, безпекових та інших передумов для здійснення господарської діяльності починаючи з 24.02.2022.

За текстом листа Товариство зазначило, що така послуга не є актуальною для нього та не виконує свого призначення у зв`язку з тим, що через закриття повітряного простору Товариство не здійснює господарську діяльність на території Аеропорту, інфраструктуру Аеропорту не використовує.

У листі №2-2402/23 від 24.02.2023 Товариство зазначило, що у питанні щодо оплати послуги зі створення та підтримання балансоутримувачем відповідних правових, технічних, майнових, організаційних, безпекових та інших передумов для здійснення господарської діяльності просить Аеропорт врахувати лист Товариства №1-2402/23 від 24.02.2023.

У відповіді на претензію (№01-21.08/23) Товариство зазначило, що підписання ним актів наданих послуг у 2022 році із зазначеною в т.ч. послугою зі створення та підтримання відповідних правових, технічних, майнових, організаційних, безпекових та інших передумов для здійснення господарської діяльності не свідчить про те, що ця послуга Товариству була надана. Підписання актів наданих послуг у 2022 році (в порядку електронного документообігу) з боку Товариства підтверджувало згоду Товариства на оплату комунальних послуг для підтримання орендованих приміщень і будівлі в мінімально необхідному обсязі. Щодо оплати і в подальшому таких комунальних послуг (теплозабезпечення будівлі) Товариство не заперечує і заборгованість за такими послугами після надання ДП «МА «Бориспіль» належних рахунків та актів буде сплачена. Товариство просило надати коректні рахунки та акти наданих послуг за березень-грудень 2022 року, січень-липень 2023 року, без послуги «створення та підтримання відповідних правових, технічних, майнових, організаційних, безпекових та інших передумов для здійснення господарської діяльності», для їх розгляду і оплати Товариством; до відкриття повітряного простору України для цивільних користувачів повітряного простору та відновлення діяльності ДП «МА «Бориспіль» з обслуговування цивільних користувачів повітряного простору не нараховувати по договору таку послугу як «створення та підтримання відповідних правових, технічних, майнових, організаційних, безпекових та інших передумов для здійснення господарської діяльності».

Колегія суддів відзначає, що у матеріалах справи відсутні докази припинення чи розірвання договору оренди спірного приміщення або внесення до нього змін (у спірній частині, що є предметом дослідження в цій справі) у відповідний період, тобто Товариство продовжує орендувати спірне приміщення та не обмежене у своїх правах на використання орендованих приміщень.

Навпаки, укладаючи додаткову угоду №7 від 01.11.2022, тобто підтверджуючи відносини оренди майна вже під час дії воєнного стану, та визначаючи перелік послуг, надання яких вважається припиненим з 24.02.2022, сторони зазначили, що викладають в новій редакції лише пункти 1-5 Таблиці № 1 договору (п. 2 додаткової угоди), з яких лише послуги, вказані в 2, 3, 4.1, 4.2 та 5 Таблиці (п. 3 додаткової угоди) тимчасово не надаються. А отже чинним залишився п. 6 Таблиці послуг з тарифами додаткової угоди №6 від 09.07.2021, який і передбачає надання послуги зі створення та підтримання балансоутримувачем відповідних правових, технічних, майнових, організаційних, безпекових та інших передумов для здійснення орендарем господарської діяльності в ДП «МА «Бориспіль», щомісячна плата за яку складає 5000,00 грн без ПДВ.

Суд також враховує, що спірні послуги - це не орендна плата, а вартість комплексу послуг (дій), здійснюваних балансоутримувачем майна, що надані (вчинені балансоутримувачем) для забезпечення належного утримання приміщень, що перебувають в оренді відповідача, від сплати яких відповідач не звільнений, які безпосередньо пов`язані з фактом перебування приміщень в оренді відповідача та необхідність надання яких обумовлена самим фактом перебування приміщень у оренді відповідача з чим погодився сам відповідач підписуючи відповідний договір.

Посилання відповідача на те, що він не здійснює господарську діяльність в орендованих приміщеннях без підтвердження цієї обставини належними доказами, зокрема, письмової відмови в допуску до орендованого приміщення, не є підставою для звільнення відповідача у даній справі від виконання своїх договірних зобов`язань за договором, у т.ч. в частині здійснення повної та своєчасної оплати вартості визначених договором та наданих позивачем послуг. Окрім того, жодних скарг відповідача щодо ненадання доступу до орендованих приміщень працівників не долучено до справи.

Суд також відзначає, що, посилаючись на неможливість користування орендованим майном, відповідач не вчиняв жодних дій, спрямованих на припинення дії договору оренди з цих підстав, а відтак, у позивача були цілком легітимні очікування, що факт продовження існування орендних правовідносин, від яких залежить дія договору про відшкодування витрат балансоутримувача, зумовить дотримання відповідачем зобов`язань в частині оплати послуг позивача в межах договору про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг Орендарю.

Щодо наказів Товариства №01/03-22 та №2-01.03/22 від 01.03.2022 колегія суддів зазначає, що встановлення режиму роботи працівників відділу авіаційних вантажних перевезень в умовах воєнного стану є правом Товариства, яке не впливає на перебування спірних приміщень в оренді Товариства та виконання ним своїх договірних зобов`язань за договором відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг Орендарю.

Взагалі, наведена вище аргументація відповідача входить у протирічча з його реальною поведінкою щодо збереження права користування майном у спірний період, що підтверджується як укладенням додаткової угоди №7 від 01.11.2022, так і тим, що відносини оренди не припинені.

За таких підстав у їх сукупності колегія суддів вважає обґрунтованими вимоги Аеропорту про стягнення 101 323,70 грн суми основного боргу.

Щодо вимог про стягнення 42 044,90 грн пені, 2 474,50 грн 3% річних, 4 210,98 грн інфляційного збільшення суми боргу суд зазначає таке.

Частинами 1, 2 ст. 216 ГК України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в т.ч. відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч. ч. 1, 2 ст. 217 ГК України).

Згідно зі ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Штрафними санкціями у ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Статтею 547 ЦК України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 ЦК України ).

Згідно зі ст. 230 ГК України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

За визначенням ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Суд встановив, що у п. 4.2 договору сторони погодили, що клієнт зобов`язаний в разі несвоєчасної оплати отриманих послуг сплачувати Аеропорту пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що розмір пені нарахованої на підставі п. 4.2 договору за прострочення відповідачем виконання зобов`язання складає 42 044,90 грн пені.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи встановлений судом факт прострочення виконання Товариством зобов`язання з оплати послуг вимоги Аеропорту про стягнення інфляційних втрат та 3% річних є законними та обґрунтованими.

Перевіривши наданий позивачем та здійснений місцевим господарським судом розрахунок інфляційних та 3% річних, колегія суддів апеляційної інстанції вважає його арифметично вірним. До стягнення з Товариства на користь Аеропорту підлягає 2 474,50 грн 3% річних, 4 210,98 грн інфляційних втрат.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (ч. 2ст. 277 ГПК України).

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч. 4 ст. 277 ГПК України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення місцевого господарського суду має бути скасовано в оскаржуваній частині з прийняттям нового судового рішення про задоволення відповідних вимог.

Судові витрати.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги витрати за її подання відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 74, 129, 269, 275-277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2024 у справі №910/15299/23 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2024 у справі №910/15299/23 скасувати в частині, в якій у задоволенні позову відмовлено.

3. Прийняти в цій частині нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДХЛ Логістика (Україна)" (03151, місто Київ, вулиця Волинська, будинок 34, ідентифікаційний код 22945557) на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (08300, Київська обл., Бориспільський р-н, село Гора, вулиця Бориспіль-7, ідентифікаційний код 20572069) 101 323,70 грн основного боргу, 42 044,90 грн пені, 2 474,50 грн 3% річних, 4 210,98 грн інфляційних втрат, 34,95 грн витрат на відправку кореспонденції засобами поштового зв`язку та 2549,18 грн судового збору.

В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2024 у справі №910/15299/23 залишити без змін.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДХЛ Логістика (Україна)" (03151, місто Київ, вулиця Волинська, будинок 34, ідентифікаційний код 22945557) на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (08300, Київська обл., Бориспільський р-н, село Гора, вулиця Бориспіль-7, ідентифікаційний код 20572069) 3 220,80 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідні накази.

6. Справу №910/15299/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 17.07.2024.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді С.О. Алданова

В.А. Корсак