ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2024 Справа № 917/131/24

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., за участю секретаря судового засідання Сілаєвої О. Ф., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фобос ЛТД"

до Акціонерного товариства Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія Укртатнафта

про стягнення 1 336 024,26 грн

та зустрічною позовною заявою Акціонерного товариства Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія Укртатнафта

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фобос ЛТД"

про визнання недійсними окремих частин договору

за участю представника позивача: Шимко А.Р.,

від відповідача: не з"явився

установив:

До Господарського суду Полтавської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Фобос ЛТД" з позовом до Публічного акціонерного товариства «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» про стягнення 1336024,26 грн за договором оперативної оренди № 421/8/2107 від 01.08.2021, з яких 922345,57 грн основний борг з орендної плати за період червень - липень 2022 року, 231877,57 грн пеня, 43535,29 грн 3% річних, 138265,83 грн інфляційне збільшення боргу.

Публічне акціонерне товариство «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» (далі АТ «Укртатнафта») подало зустрічний позов від 15.02.2024 (вхід. № 278/24 від 16.02.2024), в якому заявило вимоги про (1) визнання недійсним з моменту вчинення підпункту 3.1.9 договору оперативної оренди від 01.08.2021 № 421/8/2107 та (2) визнання недійсним з моменту вчинення пункту 5.1 договору оперативної оренди від 01.08.2021 №421/8/2107.

АТ «Укртатнафта» у відзиві на первісний позов (а.с. 47-57), проти позову заперечує повністю посилаючись на те, що:

- 24.04.2022 в період часу з 19 год. 58 хв. по 20 год. 55 хв. російськими окупаційними військами був нанесений черговий ракетний удар по технологічним об`єктам Кременчуцького нафтопереробного заводу, в результаті якого окремі технологічні установки (включаючи спірне майно) були суттєво пошкоджені або повністю зруйновані;

- факт руйнування та пошкодження майна підтверджується Актом про пожежу від 25.04.2022, складеного згідно наказу МВС від 14.06.2017 № 503. За фактом обстрілу Службою безпеки України було відкрито та до теперішнього часу розслідується кримінальне провадження за частиною 1 статті 438 Кримінального кодексу України (порушення законів та звичаїв війни), зареєстроване в ЄРДР 25.04.2022 за № 0000059;

- відповідно, з 24.04.2022 орендоване майно та обладнання не може використовуватись ПАТ «Укртатнафта» за цільовим призначенням через його руйнування та пошкодження в результаті ракетного обстрілу, тобто через обставини, за які орендар в жодному разі не міг відповідати;

- оскільки згідно з частиною шостою статті 762 Цивільного кодексу України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає, то відповідач прийшов до висновку про відсутність підстав для нарахування та стягнення плати за користування Майном починаючи з 25.04.2022.

ТОВ «Фобос ЛТД» у відповіді на відзив по первісному позову (а.с. 76-98) вказав, що:

- позивачу не надходила інформація про обставини зазначені відповідачем у відзиві на позовну заяву;

- орендар порушив вимоги п. 3.1.8 та п. 3.1.13 Договору, оскільки ТОВ «ФОБОС ЛТД» не отримувало від ПАТ «УКРТАТНАФТА» жодної інформації щодо виникнення обставин, які унеможливлюють виконання господарських зобов`язань за Договором;

- 21 лютого 2023 року ТОВ «ФОБОС ЛТД» направило Претензію № 2 про погашення заборгованості за Договором оперативної оренди;

- листом від 16.03.2023 року № 2-27 ПАТ «УКРТАТНАФТА» надало відповідь, в якій відповідач зазначив, що ПАТ «УКРТАТНАФТА» було примусово відчужено у власність держави та що після призначення нового менеджменту їм стало відомо про відсутність первинних документів;

- з моменту направлення відповіді на претензію № 2 (16.03.2023 року) до моменту подання позовної заяви ПАТ «УКРТАТНАФТА» жодних дій щодо з`ясування обставин виникнення заборгованості та/або погашення боргу, який виник за договором, здійснено не було;

- жодних доказів настання форс-мажорних обставин, зокрема сертифікату ТПП, Відповідач до ТОВ «ФОБОС ЛТД» надав, як і не повідомив, в порушення п. 3.1.8, п. 3.1.13 Договору про виникнення пожежі та обставин, що унеможливлюють виконання господарських зобов`язань.

АТ «Укртатнафта» у запереченні на відповідь по первісному позову (а.с. 103-145), в яких підтримало свої доводи, викладені у відзиві на первісний позов.

ТОВ «Фобос ЛТД» у відзиві на зустрічний позов (а.с. 176-181) частково визнало вимоги АТ «Уктратнафта» в частині визнання недійсним з моменту вчинення підпункту 3.1.9 Договору оперативної оренди від 01.08.2021 № 421/8/2107, шляхом виключення з пункту 3.1.9 Договору слів «та стихійних явищ».

АТ «Укртатнафта» у запереченнях (а.с. 103-107) заявило клопотання про витребування доказів у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фобос»: оригіналів актів до договору оперативної оренди № 421/8/2107 від 01.08.2021 - № 06 від 30.06.2022, № 07 від 31.07.2022, № 11 від 30.11.2022, № 12 від 31.12.2022 та № 1 від 31.01.2023.

ТОВ «Фобос ЛТД» з листом від 04.03.2024 надало оригінали вказаних актів (а.с. 192-196).

ТОВ «Фобос ЛТД» надало пояснення від 27.02.2024 (а.с.182-186) по суті справи.

АТ «Укртатнафта» надало до суду заяву від 21.06.2024 (вхід. №8736), в якій повідомило, що 23.05.2024 Публічне акціонерне товариство Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія Укртатнафта змінило найменування на Акціонерне товариство Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія Укртатнафта.

АТ «Укртатнафта» надало до суду додаткові пояснення від 25.06.2024 (вхід. № 8864).

ТОВ «Фобос ЛТД» надало додаткові пояснення від 28.06.2024 (вхід. № 9056).

У цій справі були вчинені такі процесуальні дії.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.01.2024 (а.с. 40) цей позов переданий на розгляд судді Безрук Т. М.

Ухвалою від 31.01.2024 (а.с. 44) суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження, призначив справу до розгляду у порядку загального позовного провадження в підготовче засідання, встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Ухвалою від 21.02.2024 (а.с. 99-100) суд прийняв зустрічну позовну заяву, об`єднав вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом та призначив розгляд зустрічного позову у підготовче засідання.

Ухвалою від 26.03.2024 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті (а.с. 203-204).

У судовому засіданні 16.04.2024 суд розпочав розгляд справи по суті та оголосив перерву на 28.05.2024 (протокол від 16.04.2024, а.с.210-212).

АТ «Укртатнафта» подало клопотання від 27.05.2024 (вхід. № 7470 від 28.05.2024; а.с.214) про відкладення (перенесення) розгляду справи чи оголошення перерви у судовому засіданні з метою ведення переговорів та реалізації права на укладання мирової угоди.

ТОВ «ФОБОС ЛТД» у судовому засіданні 28 травня 2024 року це клопотання підтримало .

Протокольною ухвалою від 28.05.2024 суд оголосив перерву та призначив справу до судового розгляду на 02.07.2024 (а.с.217).

19.06.2024 ТОВ «ФОБОС ЛТД» направило до АТ «Укртатнафта» лист від 19.06.2024 з пропозицією укладення мирової угоди та проектом мирової угоди.

ТОВ «Фобос ЛТД» у додаткових поясненнях від 28.06.2024 (вхід. № 9056) повідомило суду, що відповіді на звернення щодо укладання мирової угоди АТ «Укртатнафта» не надало, жодним чином з ТОВ «Фобос ЛТД» не зв`язувалось. Вищезазначені дії відповідача, на думку позивача, свідчать про відсутність бажання АТ «Укртатнафта» щодо реалізації права на мирову угоду. ТОВ «Фобос ЛТД « зауважує на суперечливу поведінку відповідача, яка проявилася в тому, що спочатку відповідач звернувся до суду з клопотанням про відкладення (перенесення) розгляду справи чи оголошення перерви у судовому засіданні з метою переговорів та реалізації права на заключення мирової угоди, а в подальшому, після ухвалення судом рішення про перерву у судову засіданні, АТ «Укртатнафта» подало до суду додаткові пояснення, в яких ставиться під сумнів достовірність та допустимість поданих до позову доказів.

ТОВ «Фобос ЛТД» у додаткових поясненнях від 28.06.2024 (вхід. № 9056) прохає суд задовольнити позовні вимоги ТОВ «Фобос ЛТД» до АТ «Укртатнафта» у цій справі в повному обсязі.

АТ «Укртатнафта» подало клопотання від 01.07.2024 (вхід. № 9161 від 02.07.2024) про відкладення (перенесення) розгляду справи чи оголошення перерви у судовому засіданні строком не менше 2 календарних місяців для реалізації права на укладання мирової угоди, з огляду на ту обставину, що власником 100 % статутного капіталу товариства є Держава (в особі НАК «Нафтогаз України» та Міністерства оборони України), що потребує значного часу для проходження процедур погодження умов мирової угоди та її підписання.

ТОВ «Фобос ЛТД» у клопотанні від 02.07.2024 повідомило, що позивач впевнений у неможливості врегулювання спору на підставі мирової угоди; процесуальна поведінка відповідача є суперечливою та направлена на затягування розгляду справи. ТОВ «Фобос ЛТД» прохає відхилити клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та розглянути справу у розумні строки.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 13 ГПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами.

Для надання можливості сторонам врегулювати спір суд задовольнив відповідне клопотання АТ «Укртатнафта» від 27.05.2024 (вхід. № 7470 від 28.05.2024; а.с.214) про відкладення (перенесення) розгляду справи; у судовому засіданні 28.05.2024 суд оголосив перерву та призначив справу до судового розгляду на 02.07.2024 (а.с.217).

Визначений судом проміжок часу є достатнім для досягнення сторонами домовленостей щодо врегулювання спору.

На цей день сторони мирову угоду не уклали, домовленостей щодо врегулювання спору не досягли.

Клопотання АТ «Укртатнафта» щодо повторного відкладення розгляду справи чи оголошення перерви у судовому засіданні строком ще не менше 2 місяців суд відхилив, оскільки вказаний термін є занадто тривалим та не узгоджується і поняттям «розумність строків»; АТ «Укртатнафта» не надало доказів направлення проекту мирової угоди до відповідних органів для проходження процедур погодження умов мирової угоди; натомість до клопотання додано лише лист від 28.06.2024 щодо переговорів про продовження дії договору оренди чи укладення нового договору, проте ці питання виходять за межі мирової угоди у цій справі.

Також суд враховує повідомлення ТОВ «Фобос ЛТД» про неможливість врегулювання спору на підставі мирової угоди на цей час, що викладені у додаткових поясненнях від 28.06.2024 (вхід. № 9056) та у клопотанні від 02.07.2024. А за положеннями ст. 192 ГПК України мирова угода може укладатися за погодженням обох сторін.

З огляду на викладене, відсутні підстави для відкладення розгляду справи на 2 місяці, тому суд відхилив відповідне клопотання АТ «Укртатнафта».

Для надання можливості відповідачу за первісним позовом взяти участь у судовому розгляді у судовому засіданні 02.07.2024 суд оголосив усну перерву до 10.07.2024 на 11:45 год, про що відображено в протоколі судового засідання від 10.07.2024.

Про час і місце розгляду справи по суті сторони повідомлені належним чином, що підтверджується довідками про доставку 02.07.2024 позивачу та відповідачу ухвали від 02.07.2024 до їх електронних кабінетів у системі «Електронний суд», а також розпискою представника позивача за первісним позовом від 02.07.2024 та клопотанням від 08.07.2024 відповідача за первісним позовом.

АТ «Укртатнафта» подало клопотання від 08.07.2024 (вхід. № 9458)про відкладення розгляду справи, оскільки представник не може прийняти участь у цьому судовому засіданні в зв`язку з зайнятістю в інших судових засіданнях, що проводяться у інших судах.

Це клопотання суд відхилив з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 202 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд враховує, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на те, що судове засідання вже відкладалося за клопотання відповідача та в ньому оголошувалися перерви, неявка в засідання не є підставою для відкладення підготовчого засідання згідно з частиною другою статті 202 ГПК України.

Суд також враховує, що в силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі Смірнова проти України ).

Суд вважає, що відповідачу за первісним позовом було надано достатньо часу для сформування своєї правової позиції та підготовки відповідних юридичних документів. Відповідач подав до матеріалів справи відзив на позов та зустрічну позовну заяву, подавав пояснення та додаткові пояснення і докази доказів в обґрунтування своєї правової позиції.

За таких обставин, клопотання відповідача про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає.

Під час розгляду справи по суті суд дослідив всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

У судовому засіданні 10.07.2024 суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення згідно з ч. 6 ст. 233, ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив таке.

Між Товариством з обмежено відповідальністю «ФОБОС ЛТД» (далі орендодавець, Позивач, ТОВ «ФОБОС ЛТД») та Публічним акціонерним товариством транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «УКРТАТНАФТА» (далі орендар, Відповідач, АТ «УКРТАТНАФТА») був укладений Договір оперативної оренди № 421/8/2107 від 01 серпня 2021 року (далі Договір; а.с. 67-69).

АТ «УКРТАТНАФТА» у заяві від 28.05.2024 повідомило, що 23.05.2024 Публічне акціонерне товариство Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія Укртатнафта змінило найменування на Акціонерне товариство Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія Укртатнафта.

Вказана зміна найменування зареєстрована у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджено випискою з цього Реєстру від 23.05.2024.

В зв`язку з цим у цій справі суд проводить заміну найменування сторони у справі: Публічне акціонерне товариство Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія Укртатнафта на нове найменування: Акціонерне товариство Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія Укртатнафта.

Згідно пункту 1.1 Договору ТОВ «ФОБОС ЛТД», як орендодавець, передає орендареві - АТ «УКРТАТНАФТА» в тимчасове платне користування об`єкт нерухомого майна «Установка каталітичного риформінга з екстракцією ароматичних вуглеводнів ЛГ-35-8/300Б» та майно, що належить ТОВ «ФОБОС ЛТД» на праві приватної власності, у складі, визначеному в додатках 1, 2 до Договору, які є невід`ємною частиною цього договору.

Майно, наведене у додатку 1, призначене для здійснення переробки фракції 62-105 С з одержанням відповідного спектра продукції, а також інших процесів.

Майно, наведене у додатку 2, призначене для виробництва, зберігання та наливу нафтових розчинників.

Згідно з п. 2.1 Договору орендодавець в день укладення договору передає орендареві майно за актом прийому-передачі.

Згідно з п. 1.5 Договору строк користування майном: від дня підписання сторонами акту прийому передачі майна в оперативну оренду по 30.06.2024 включно.

У додатку № 1 та № 2 позивач та відповідач узгодили перелік майна, визначений предметом договору (а.с.12-20).

В підтвердження передачі майна в оренду позивач та відповідач підписали Акт прийому-передачі майна в оренду № 1 від 01.08.2021 до Договору та Акт прийому-передачі майна в оренду № 2 від 01.08.2021 до Договору (а.с.22-30, 31-32).

Відповідно до п. 5.1. Договору орендна плата встановлюється в грошовому виразу і є платежем, що Орендар сплачує незалежно від результатів своєї господарської діяльності у тому числі у випадках роботи Майна в режимі циркуляції, зупинки виробничого процесу, простою при відсутності сировини, інших ресурсів, проведенні ремонтів, в результаті аварійних ситуацій.

Відповідно до п. 5.1. Договору орендна плата за календарний місяць оперативної оренди становить 281 183,33 грн, крім того ПДВ 56 236,67 грн, усього 337 420,00 грн.

Пунктом 5.3. Договору передбачено, що орендна плата сплачується орендарем шляхом безготівкового перерахування до 15 числа кожного поточного місяця на рахунок орендодавця.

Згідно з п. 5.4 Договору, починаючи з 01 жовтня 2021 року орендна плата сплачується орендарем з урахуванням інфляційних процесів. Збільшення орендної плати з урахуванням інфляційних процесів здійснюється щоквартально. Орендна плата підлягає індексації в наступному кварталі на індекс інфляції за попередній квартал у разі, якщо величина індексу інфляції за попередній квартал перевищує поріг, який встановлений у розмірі 101 відсоток.

Договір є достатньою підставою для проведення платежів по орендній платі (п. 5.5. Договору).

Відповідно до Додаткової угоди № 1 від 01 січня 2022 року до Договору оперативної оренди № 421/8/2107 від 01.08.2021 (а.с.21) було внесено зміни до п. 5.2. Договору, встановлено розмір оперативної оренди в сумі 410 000,00 грн. за календарний місяць.

Представники ТОВ «ФОБОС ЛТД» та АТ «УКРТАТНАФТА» підписали такі акти по Договору оперативної оренди:

- акт № 06 від 30.06.2022 (а.с.34, 192) , в якому сторони підтвердили, що у червні 2022 року орендоване майно фактично використовувалося у господарській діяльності орендаря з 01 по 30 червня 2022 року; розмір місячної плати за користуванням майном у червні місяці 2022 року склав 367462,50 грн., крім того, податок на додану вартість 73 492,50 грн., усього 440 955,00 грн.

- акт № 07 від 31.07.2022 (а.с.36, 193), в якому сторони підтвердили, що у липні 2022 року орендоване майно фактично використовувалося у господарській діяльності орендаря з 01 по 31 липня 2022 року; розмір місячної плати за користуванням майном у липні місяці 2022 року склав 401 158,81 грн., крім того, податок на додану вартість 80 231,76 грн., усього 481 390,57 грн.

Відповідно до актів наданих послуг за червень та липень 2022 року, які були підписані сторонами Договору, що свідчить про узгодження сторонами сум розрахунку за Договором, загальна сума наданих послуг за червень-липень 2022 року становить 922345,57 грн.

ТОВ «ФОБОС ЛТД» у позові зазначає, що АТ «УКРТАТНАФТА» не здійснено оплату орендних платежів за період червень-липень 2022 року за Договором оперативної оренди.

Враховуючи не виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за Договором та із посиланням на ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України і п. 4.3 Договору, ТОВ «ФОБОС ЛТД» заявив до стягнення з АТ «УКРТАТНАФТА» 922 345,57 грн основного боргу за період червень-липень 2022 року, 231 877,57 грн пені, 43 535,29 грн 3% річних, 138 265,83 грн інфляційного збільшення боргу.

АТ «УКРТАТНАФТА» проти позову заперечує з тих підстав, що розмір орендної плати за користування Майном, згідно пункту 5.2 Договору (в редакції Додаткової угоди від 01.01.2022 №1) становить 410 000,00 грн. (з ПДВ) за один календарний місяць; з 24.04.2022 орендоване майно та обладнання не може використовуватись ПАТ «Укртатнафта» за цільовим призначенням через його руйнування та пошкодження в результаті ракетного обстрілу тобто через обставини, за які Орендар не міг відповідати, з огляду на це згідно приписів частини 6 статті 762 Цивільного кодексу України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

ТОВ «ФОБОС ЛТД» у первісному позові наполягає на сплаті орендних платежів, зокрема, з посиланням на пункт 5.1 Договору, згідно якого Орендар сплачує орендну плату незалежно від результатів своєї господарської діяльності у тому числі у випадках роботи Майна в режимі циркуляції, зупинки виробничого процесу, простою при відсутності сировини, інших ресурсів, проведенні ремонтів, в результаті аварійних ситуацій.

АТ «Укртатнафта» у цій справі подало зустрічний позов про визнання недійсними з моменту вчинення окремих частин правочину: пункту 5.1 та підпункту 3.1.9 Договору.

АТ «Укртатнафта» в обґрунтування вимог зустрічного позову вказує на таке:

- вищевказані частини Договору суперечить таким нормам цивільного законодавства: частині першій статті 759 ЦК України, згідно якої за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк (в даному випадку - оспорювані частини Договору фактично передбачають плату навіть за неможливості користування Майном, тобто суперечать суті оренди (найму)); частині шостій статті 762 ЦК України, згідно якої наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає (в даному випадку оспорювані частини Договору зобов`язують наймача сплачувати орендну плату навіть у випадку неможливості використання Майна через обставини, за які він не відповідає (зокрема, через руйнування та пошкодження Майна в результаті ракетного обстрілу));

- оспорювані частини правочину безпідставно та необґрунтовано розширюють причини невикористання майна не лише обставинами, які залежать від орендаря, а й обставинами, на які він не міг впливати і які від нього не залежать. В свою чергу, якщо звернутися до норм частини 1 статті 286 ГК України, то вбачається, що на законодавчому рівні закріплено, що орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством;

- на думку АТ «Укртатнафта», вказане питання врегульоване Господарським кодексом України і не потребує довільного і розширеного тлумачення. Також Господарським кодексом України гарантоване право на зміну орендної плати у випадках, передбачених законодавством, в тому числі відповідно до приписів частини 6 статті 762 ЦК України.

- АТ «Укртатнафта» вказує, що Договір міг бути вчинений і без включення до нього підпункту 3.1.9 та пункту 5.1, оскільки вказані питання цілком врегульовані статтею 762 ЦК України та статтею 286 ГК України.

- порушення прав ПАТ «Укртатнафта» оспорюваними частинами Договору полягає у неможливості реалізувати своє право на звільнення від орендної плати за весь час, протягом якого майно не може бути використане через обставини, за які Орендар не відповідає (в даному випадку через ракетний обстріл). До пред`явлення позову до суду права та інтереси ПАТ «Укртатнафта» не порушувались.

ТОВ «Фобос ЛТД» у відзиві на зустрічний позов (а.с. 176-181) частково визнало вимоги АТ «ТНФПНК «Уктратнафта» в частині визнання недійсним з моменту вчинення підпункту 3.1.9 Договору оперативної оренди від 01.08.2021 № 421/8/2107, шляхом виключення з пункту 3.1.9 Договору слів «та стихійних явищ»; в іншій частині проти зустрічного позову заперечує.

При вирішенні спору в частині вимог, заявлених у зустрічному позові, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів частини 3 статті 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно норм частини 1 статті 215 ЦК України однією з підстав недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною 1 статті 203 ЦК України.

Відповідно до вказаної вище норми частини 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства.

Згідно частини 1 статті 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Згідно з підпунктом 3.1.9 Договору: Орендар зобов`язується «У встановлені Договором строки вносити плату за користування Майном незалежно від результатів господарської діяльності, у тому числі у випадках роботи Майна в режимі циркуляції, зупинки виробничого процесу, простою при відсутності сировини, інших ресурсів, проведенні ремонтів, в результаті аварійних ситуацій та стихійних явищ».

Згідно з пунктом 5.1 Договору: «Орендна плата встановлюється в грошовому виразі і є платежем, що Орендар сплачує незалежно від результатів своєї господарської діяльності, у тому числі у випадках роботи Майна в режимі циркуляції, зупинки виробничого процесу, простою при відсутності сировини, інших ресурсів, проведенні ремонтів, в результаті аварійних ситуацій».

Згідно з ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності.

У ч. 1 ст. 284 Господарського кодексу України вказано, що істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

У ч.3 та ч. 4 ст. 285 Господарського кодексу України вказано, що орендар зобов`язаний берегти орендоване майно відповідно до умов договору, запобігаючи його псуванню або пошкодженню, та своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату. Орендар відшкодовує орендодавцю вартість орендованого майна у разі відчуження цього майна або його знищення чи псування з вини орендаря.

Частиною першою ст. 286 Господарського кодексу України передбачено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

У ч.6 ст. 283 Господарського кодексу України вказано, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Отже, визначення у спірних пунктах 3.1.9 та 5.1 Договору положень про те що орендна плата вноситься орендарем незалежно від результатів господарської діяльності орендаря та конкретизація відповідних випадків, повністю відповідає ч.1 ст. 286 Господарського кодексу України та не суперечить вимогам законодавства.

Разом з тим у зустрічному позові АТ «Укртатнафта» вказує, що спірні пункти договору суперечать частині шостій статті 762 ЦК України.

Згідно з приписами частини 6 статті 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

У ч. 2 ст. 286 Господарського кодексу України вказано, що орендар має право вимагати зменшення розміру орендної плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, змінилися передбачені договором умови господарювання або істотно погіршився стан об`єкта оренди.

Тобто у ч. 6 ст. 762 ЦК України та у спірних пунктах 3.1.9 та 5.1 Договору передбачені різні обставини внесення орендної плати чи звільнення від неї - обставини, що залежать від результатів господарської діяльності орендаря (пункти 3.1.9 та 5.1 Договору) та обставини, за які орендар не відповідає (ч. 6 ст. 762 ЦК).

Обставини, що визначені у ч. 6 ст. 762 ЦК України , не входять до кола регулювання пунктів 3.1.9 та 5.1 Договору. Тому спірні пункти договору не суперечать ч. 6 ст. 762 ЦК України.

Щодо включення до п. 3.1.9 Договору слів «стихійних явищ», то суд погоджується, що стихійне явище може стати обставиною, через яку орендар не зможе використовувати орендоване майно у своїй господарській діяльності та є такою обставиною за яку орендар не відповідає. Таким чином, необхідно визнати недійсними не весь пункт 3.1.9. Договору, а лише його частину, а саме в частині слів «та стихійних явищ».

В іншій частині пункт 3.1.9 та пункт 5.1. Договору не суперечать діючому законодавству, а тому відсутні підстави для визнання їх недійсними.

ТОВ «Фобос ЛТД» у відзиві на зустрічний позов (а.с. 176-181) частково визнало вимоги АТ «Укртатнафта» в частині визнання недійсним з моменту вчинення підпункту 3.1.9 Договору оперативної оренди від 01.08.2021 № 421/8/2107, шляхом виключення з пункту 3.1.9 Договору слів «та стихійних явищ».

У ч. 1 ст. 191 Господарського процесуального кодексу вказано, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч.4 ст. 191 Господарського процесуального кодексу у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Вказане визнання ТОВ «Фобос ЛТД» позовних вимог АТ «ТНФПНК «Уктратнафта» в частині визнання недійсним з моменту вчинення підпункту 3.1.9 Договору оперативної оренди від 01.08.2021 № 421/8/2107, шляхом виключення з пункту 3.1.9 Договору слів «та стихійних явищ», не суперечить закону та не порушує прав чи інтересів інших осіб, а тому приймається судом.

Зустрічний позов в частині визнаних позовних вимог суд задовольняє.

При вирішенні спору за первісним позовом про стягнення грошових коштів суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини.

За ст. ст. 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України).

У ст. 762 ЦК України передбачено наступне.

1. За найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

2. Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму.

3. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна.

4. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася.

5. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

6. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачає недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір оперативної оренди № 421/8/2107 від 01 серпня 2021 року не містять права АТ «УКРТАТНАФТА» в односторонньому порядку відмовитися від виконання зобов`язань, покладених на нього вищезазначеним правочином.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору (ст.526 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених діючим законодавством.

Згідно ст. 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Представники ТОВ «ФОБОС ЛТД» та АТ «УКРТАТНАФТА» підписали такі акти по Договору оперативної оренди:

- акт № 06 від 30.06.2022 (а.с.34, 192) , в якому сторони підтвердили, що у червні 2022 року орендоване майно фактично використовувалося у господарській діяльності орендаря з 01 по 30 червня 2022 року; розмір місячної плати за користуванням майном у червні місяці 2022 року склав 367462,50 грн., крім того, податок на додану вартість 73 492,50 грн., усього 440 955,00 грн.

- акт № 07 від 31.07.2022 (а.с.36, 193), в якому сторони підтвердили, що у липні 2022 року орендоване майно фактично використовувалося у господарській діяльності орендаря з 01 по 31 липня 2022 року; розмір місячної плати за користуванням майном у липні місяці 2022 року склав 401 158,81 грн., крім того, податок на додану вартість 80 231,76 грн., усього 481 390,57 грн.

Відповідно до актів наданих послуг за червень та липень 2022 року, які були підписані сторонами Договору, що свідчить про узгодження сторонами сум розрахунку за Договором, загальна сума наданих послуг за червень-липень 2022 року становить 922345,57 грн.

ТОВ «ФОБОС ЛТД» у позові зазначає, що АТ «УКРТАТНАФТА» не здійснило сплату орендних платежів за період червень-липень 2022 року за Договором в сумі 922345,57 грн.

АТ «УКРТАТНАФТА» у відзиві вказує, що 24.04.2022 в період часу з 19 год. 58 хв. по 20 год. 55 хв. російськими окупаційними військами був нанесений черговий ракетний удар по технологічним об`єктам Кременчуцького нафтопереробного заводу, в результаті якого окремі технологічні установки (включаючи спірне майно) були суттєво пошкоджені або повністю зруйновані.

В підтвердження вказаного АТ «Укртатнафта» надало Акт про пожежу від 25.04.2022, складеного згідно наказу МВС від 14.06.2017 № 503 (а.с.53-54) та витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.55), з якого вбачається, що за фактом обстрілу Службою безпеки України було відкрито кримінальне провадження за частиною 1 статті 438 Кримінального кодексу України (порушення законів та звичаїв війни), зареєстроване в ЄРДР 25.04.2022 за № 0000059.

АТ «УКРТАТНАФТА» у відзиві вказує, що з 24.04.2022 орендоване майно та обладнання не може використовуватись АТ «Укртатнафта» за цільовим призначенням через його руйнування та пошкодження в результаті ракетного обстрілу, тобто через обставини, за які орендар в жодному разі не міг відповідати.

АТ «УКРТАТНАФТА» у відзиві зазначає, що оскільки згідно з частиною шостою статті 762 Цивільного кодексу України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає, то відповідач прийшов до висновку про відсутність підстав для нарахування та стягнення плати за користування майном починаючи з 25.04.2022.

Згідно приписів частини 6 статті 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

У ч. 2 ст. 286 Господарського кодексу України вказано, що орендар має право вимагати зменшення розміру орендної плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, змінилися передбачені договором умови господарювання або істотно погіршився стан об`єкта оренди.

Відповідно до п. 3.1.8. Договору Орендар, зокрема зобов`язується проводити службове розслідування випадків пожеж із залученням представників Орендодавця; у випадку виникнення пожежі негайно повідомити про це найближчий підрозділ пожежної охорони і Орендодавця.

Пунктом 3.1.13 Договору передбачено, що Орендар зобов`язаний письмово повідомити Орендодавця про виникнення аварійної ситуації.

ТОВ «ФОБОС ЛТД» у відповіді на відзив (а.с.76-79) повідомило суду, що воно не отримувало від АТ «УКРТАТНАФТА» жодної інформації щодо виникнення обставин, які унеможливлюють виконання господарських зобов`язань за Договором.

ТОВ «ФОБОС ЛТД» зверталося до АТ «УКРТАТНАФТА» з претензією № 2 від 21 лютого 2023 року (а.с.94-95) щодо погашення заборгованості за Договором оперативної оренди.

АТ «УКРТАТНАФТА» листом від 16.03.2023 року № 2-27 (а.с.97) надало відповідь на претензію № 2, в якій відповідач зазначив, що ПАТ «УКРТАТНАФТА було примусово відчужено у власність держави та вказав, що після призначення нового менеджменту стало відомо, що у них відсутні первинні документи. У відповіді на Претензію № 2 АТ «УКРТАТНАФТА» стверджує, що вони позбавлені можливості підтвердити дійсність будь-яких зобов`язань за пред`явленими до них вимогами та зможуть належним чином відреагувати на пред`явлені претензії після з`ясування всіх обставин, що стосуються означених питань.

Вказана відповідь на претензію була направлена у 2023 році, вже після нанесення ракетного удару, однак вона не містила жодної інформації щодо настання форс-мажорних обставин чи обставин неможливості використання орендованого обладнання.

Заперечення щодо сплати орендних платежів відповідач за первісним позовом заявив вже під час розгляду цієї справи у відзиві на позов т інших поясненнях по суті справи.

Відповідно до пункту 6.7. Договору, сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання своїх зобов`язань за Договором, якщо воно є наслідком дії форс-мажорних обставин (стихійне лихо, пожежа, рішення органів влади та інші обставини, що впливають на виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором та управління якими знаходяться поза можливостей сторін за Договором). Достатнім доказом наявності та тривалості дії форс-мажорних обставин є документ, виданий уповноваженим державним органом або торгово-промислової палатою України.

Частиною першою статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" встановлено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини.

28.02.2022 року на сайті ТПП України та регіональних торгово-промислових палат розміщений загальний офіційний лист ТПП України № 2024/02.0- 7.1, в якому зазначено, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану з 24 лютого 2022 року Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Однак, лист ТПП України N 2024/02.0-7.1 за законодавчо встановленими критеріями не відповідає вимогам, що ставляться до сертифікатів про форс-мажорні обставини. У Законі та Регламенті зазначено, що форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються виключно сертифікатом, а не листом на сайті ТПП України. Лист ТПП України від 28.02.2022 не містить (і не може містити) ідентифікуючих ознак конкретного договору, контракту, угоди тощо, виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Верховний Суд неодноразово робив висновки щодо обставин, які повинні існувати для можливості застосування ст. 617 ЦК України:

- обставина непереборної сили повинна бути віднесена до категорії форс-мажору відповідно до умов договору або за законом;

- форс-мажорна обставина була непередбачуваною в момент укладення договору, а її настання не залежить від волі сторін договору;

- існування конкретного зобов`язання, строк виконання якого настав;

- наявність причинно-наслідкового зв`язку між обставиною (подією) і неможливістю виконання стороною своїх конкретних зобов`язань;

- вчинення невиконуючою стороною повідомлення іншої сторони щодо впливу форс-мажорних обставин.

У разі існування вказаних обставин ТПП за зверненням суб`єкта господарювання видає сертифікат, який засвідчує існування форс-мажорних обставин за кожним окремим випадком.

Водночас форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

При цьому сертифікат ТПП, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами. Такі правові висновки викладені Верховним Судом, зокрема, але не виключно, у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 15.06.2018 у справі № 915/531/17, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18, від 26.05.2020 у справі № 918/289/19, від 17.12.2020 у справі № 913/785/17, від 25.11.2021 у справі № 905/55/21, від 30.11.2021 у справі № 913/785/17, від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21, від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17.

Проте, АТ «УКРТАТНАФТА» не надало до матеріалів справи доказів настання форс-мажорних обставин, зокрема сертифікату ТПП, який засвідчував би існування форс-мажорних обставин стосовно виконання зобов`язань у період червень липень 2022 року за Договором оперативної оренди № 421/8/2107 від 01.08.2021.

Верховний Суд у постанові від 08 липня 2021 року у справі № 910/8040/20 зазначив, що звільнення від сплати орендної плати є істотним втручанням у правовідносини сторін договору, а тому може застосовуватись за виключних обставин, наприклад, відсутності доступу до найманого приміщення, неможливості орендаря перебувати в ньому та зберігання речей тощо.

Згідно пункту 1.1 Договору ТОВ «ФОБОС ЛТД», як орендодавець, передає орендареві - АТ «УКРТАТНАФТА» у тимчасове платне користування об`єкт нерухомого майна «Установка каталітичного риформінга з екстракцією ароматичних вуглеводнів ЛГ-35-8/300Б» та майно, що належить ТОВ «ФОБОС ЛТД» на праві приватної власності, у складі, визначеному в додатках 1, 2 до Договору, які є невід`ємною частиною цього договору.

Майно, наведене у додатку 1, призначене для здійснення переробки фракції 62-105 С з одержанням відповідного спектра продукції, а також інших процесів.

Майно, наведене у додатку 2, призначене для виробництва, зберігання та наливу нафтових розчинників.

У додатку № 1 та № 2 позивач та відповідач узгодили перелік майна, визначений предметом договору (а.с.12-20).

В підтвердження передачі майна в оренду позивач та відповідач підписали Акт прийому-передачі майна в оренду № 1 від 01.08.2021 до Договору та Акт прийому-передачі майна в оренду № 2 від 01.08.2021 до Договору (а.с.22-30, 31-32).

У Акті про пожежу від 25.04.2022 (а.с.53) вказано перелічене пошкоджене та знищене майно, зокрема майно передане за Договором: 1. Місце виникнення пожежі - колона к-1 установки ЛГ-35-8/300Б виробництва № 2; 2. Пожежею знищено установки ЛГ 35-8/300Б: колони К-1, К-2, теплообмінники Т-5/1, Т-5/2, Т-6/1, Т-6/2, Х-12. 3. Пожежею пошкоджено установки ЛГ-35-8/300Б: реактор Р-6, повітряні холодильники ВХ 1/1, ВХ 1/2, Х-12.

Проте вказане у акті мано не є повним переліком майна, вказаним у додатку № 1 та № 2, та майна, переданого АТ «УКРТАТНАФТА» по Акту прийому-передачі майна в оренду № 1 від 01.08.2021 до Договору та по Акту прийому-передачі майна в оренду № 2 від 01.08.2021 до Договору (а.с.22-30, 31-32).

У акті про пожежу не вказано, що пошкодження частини майна перешкоджає використанню всього майна, яке передано відповідачу за первісним позовом.

Відповідач за первісним позовом також надав акт обстеження місяця події від 25.04.2022 (а.с.135-140) та акти технічного огляду (а.с.110-134).

Проте вказані акти складений лише працівниками АТ «УКРТАТНАФТА» без залучення відповідача.

У цих актах не вказано, що пошкодження частини майна перешкоджає використанню всього майна, яке передано відповідачу за первісним позовом.

Також суд зазначає що акт про пожежу від 25.04.2022, акт обстеження місяця події від 25.04.2022 та акти технічного огляду від 28.04.2022, від 29.04.2022, фіксують обставини станом на дату їх складання.

В той час як предметом цього позову є вимоги про стягнення орендної плати за період червень липень 2022 року.

Акт про пожежу від 25.04.2022, акт обстеження місяця події від 25.04.2022 та акти технічного огляду від 28.04.2022, від 29.04.2022, самі по собі не можуть бути належним доказом неможливості використання орендованого майна протягом червня липня 2022 року.

Надані АТ «УКРТАТНАФТА» акти технічного огляду, датовані 06.06.2022, 13 - 16.07.2022 (а.с.113-134), складені лише працівниками АТ «УКРТАТНАФТА» без залучення відповідача, та описують несправності окремих ділянок установки та міри по їх ремонту.

У цих актах також не вказано, що пошкодження частини майна перешкоджає використанню всього майна, яке передано відповідачу за первісним позовом.

Отже вказані акти не є належним доказом неможливості використання всього орендованого майна.

За вказаних обставин належним доказом у справі міг бути відповідний висновок експерта, проте такий висновок до матеріалів справи не наданий.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Заперечуючи проти первісного позову, АТ «УКРТАТНАФТА» посилається на ч. 6 ст. 762 ЦКУ, якою передбачено, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду у постанові від 20.10.2021 № 911/3067/20 зазначає, що у частині 6 статті 762 ЦК України відсутній вичерпний перелік обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження.

У пункті 6.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 910/7495/16 зазначено, що підставою для застосування норми частини 6 статті 762 ЦК України є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством.

Відтак, для застосування частини 6 статті 762 ЦК України та звільнення наймача від плати за користування орендованим майном визначальною умовою такого звільнення є наявність обставин, за які орендар не відповідає.

Тобто, саме наймач повинен довести обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалося або не могло бути використане, і він не відповідає за ці обставини.

АТ «УКРТАТНАФТА» не доведено належними доказами знищення всього майна, що було передано в оренду за Договором.

На сторінці 6 Заперечення (а.с.103-107) АТ «УКРТАТНАФТА» зазначає, що було пошкоджено та знищено лише частину орендованого майна.

Проте АТ «УКРТАТНАФТА» не доведено належними доказами, що пошкодження частини майна перешкоджає використанню всього майна, яке передано відповідачу за первісним позовом в оренду.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 ГК України орендар має право вимагати зменшення розміру орендної плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, змінилися передбачені договором умови господарювання або істотно погіршився стан об`єкта оренди.

У ч.4 ст. 762 ЦК України вказано, що наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася.

Проте, АТ «УКРТАТНАФТА» не заявляло вимоги на підставі ч. 2 ст. 286 ГК України та ч.4 ст. 762 ЦК України.

Разом з тим, до матеріалів справи надано в оригіналі акт наданих послуг № 06 від 30.06.2022 (а.с.192) та акт наданих послуг № 07 від 31.07.2022 (а.с.193).

У акті № 06 від 30.06.2022 (а.с.34, 192) ПАТ «УКРТАТНАФТА» та ТОВ «ФОБОС ЛТД» підтвердили, що у червні 2022 року орендоване майно фактично використовувалося у господарській діяльності орендаря з 01 по 30 червня 2022 року; розмір місячної плати за користуванням майном у червні місяці 2022 року склав 367462,50 грн., крім того, податок на додану вартість 73 492,50 грн., усього 440 955,00 грн.

У акті № 07 від 31.07.2022 (а.с.36, 193), в якому ПАТ «УКРТАТНАФТА» та ТОВ «ФОБОС ЛТД» підтвердили, що у липні 2022 року орендоване майно фактично використовувалося у господарській діяльності орендаря з 01 по 31 липня 2022 року; розмір місячної плати за користуванням майном у липні місяці 2022 року склав 401 158,81 грн., крім того, податок на додану вартість 80 231,76 грн., усього 481 390,57 грн.

Зазначені акти від імені ПАТ «УКРТАТНАФТА» підписані Корнеляк Валерієм Володимировичем, що уповноважений на вчинення таких дій ПАТ «УКРТАТНАФТА», в особі Голови Правління Овчаренка Павла Володимировича, відповідно до довіреності від 27.12.2021 року № 14/03-03 (а.с.81).

Повноваження вказаної особи на підписання актів відповідач за первісним позовом не заперечує.

Відповідач за первісним позовом у Запереченні (а.с.103-107) вказав, що він критично ставиться до достовірності та вірогідності актів від 30.06.2022 № 06 та від 31.07.2022 № 07 зважаючи на пов`язаність керівника позивача з кримінальними провадженнями щодо виведення коштів з ПАТ «Укртатнафта».

У частині першій, другій, третій статті 62 Конституції України зазначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь

У ч.6 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України вказано, що обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідач за первісним позовом не надав до матеріалів вироку суду, який би встановлював факт складення представниками ПАТ «УКРТАТНАФТА» та ТОВ «ФОБОС ЛТД» сфальсифікованих актів, чи внесення до актів від 30.06.2022 № 06 та від 31.07.2022 № 07 завідомо неправдивих даних, чи щодо інших обставин, які б впливали на розгляд цієї справи.

Отже, твердження Відповідача за первісним позовом ґрунтуються на припущеннях.

Суд зазначає, що у разі доведеності відповідним вироком суду факту внесення до актів від 30.06.2022 № 06 та від 31.07.2022 № 07 завідомо неправдивих даних чи щодо інших обставин, які б впливали на розгляд цієї справи, Відповідач за первісним позовом має право звернутися із заявою про перегляд цієї справи за нововиявленими обставинами.

Твердження АТ «УКРТАТНАФТА» щодо неможливості використання орендованого майна є суперечливими також з огляду на складення представниками ПАТ «УКРТАТНАФТА» та ТОВ «ФОБОС ЛТД» актів № 11 від 30.11.2022, № 12 від 31.12.2022, № 01 від 31.01.2022 по договору оперативної оренди № 421/8/2107 від 01.08.2021 (а.с.194-196), в яких зазначено, що орендоване майно фактично використовувалося з 01.11.2022 по 31.01.2023. Повноваження представників ПАТ «УКРТАТНАФТА» Міловідова Р. М. та Дацик С. М. за довіреностями від 30.08.2022 (а.с.199) та від 21.11.2022 (а.с.197-198) Відповідач за первісним позовом не оспорює.

За частиною третьою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У постанові від 10.01.2024 № 922/422/23 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначив, що справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 Цивільного кодексу України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин. Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Аналогічну правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10.04.2019 у справі N 390/34/17 зазначив, що добросовісність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) базується на давньоримській максимі "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі цієї доктрини є принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно на них покладається. Аналогічна правова позиція містить і у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18).

АТ «УКРТАТНАФТА» у відзиві вказує, що розмір орендної плати за користування Майном, згідно пункту 5.2 Договору (в редакції Додаткової угоди від 01.01.2022 №1) становить 410000,00 грн. (з ПДВ) за один календарний місяць.

Проте у п. 5.4 Договору передбачено, що починаючи з 01 жовтня 2021 року орендна плата сплачується орендарем з урахуванням інфляційних процесів. Збільшення орендної плати з урахуванням інфляційних процесів здійснюється щоквартально. Орендна плата підлягає індексації в наступному кварталі на індекс інфляції за попередній квартал у разі, якщо величина індексу інфляції за попередній квартал перевищує поріг, який встановлений у розмірі 101 відсоток.

Статтею 762 Цивільного кодексу України передбачено, що договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За період червень липень 2022 року орендна плата розрахована з урахуванням індексації згідно з п. 5.4 договору, розмір цієї орендної плати узгоджений як позивачем, так і відповідачем у двостороннє підписаних актах № 06 від 30.06.2022 та № 07 від 31.07.2022.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Таким чином, акт виконаних робіт/наданих послуг це первинний документ, який відображає факт виконання робіт/надання послуг та конкретні види робіт/послуг, які були надані з зазначенням їх вартості та терміну виконання.

У акті наданих послуг № 06 від 30.06.2022 (а.с.192) та акті наданих послуг № 07 від 31.07.2022 (а.с.193) АТ «УКРТАТНАФТА» та ТОВ «ФОБОС ЛТД» підтвердили, що надане в оренду майно за Договором фактично використовувалось у господарській діяльності орендаря - ПАТ «УКРТАТНАФТА» з 01 червня 2022 року по 31 липня 2022 року; розмір місячної плати за користуванням майном у червні місяці 2022 року склав усього 440 955,00 грн, а розмір місячної плати за користуванням майном у липні місяці 2022 року склав усього 481 390,57 грн.

Відповідно до актів наданих послуг за червень та липень 2022 року, які були підписані сторонами Договору, що свідчить про узгодження сторонами сум розрахунку за Договором, загальна сума наданих послуг за червень-липень 2022 року становить 922345,57 грн.

Отже, наявність обставин, на яку позивач за первісним позовом посилається як на підставу своїх вимог у позові, суд вважає доведеними, оскільки докази, надані на підтвердження цих обставин, є більш вірогідними, а належних доказів на її спростування відповідач за первісним позовом суду не надав.

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення з АТ «УКРТАТНАФТА» 922345,57 грн боргу з орендної плати суд задовольняє.

Позивач у первісному позові також заявив вимоги про стягнення з АТ «УКРТАТНАФТА» 231877,57 грн пені, 43535,29 грн 3% річних, 138265,83 грн інфляційне збільшення боргу. Відповідно до доданого розрахунку (а.с.38-39) пеня нарахована за періоди 15.06.2022 14.12.2022 та 15.07.2022 14.01.2023, 3 % річних за періоди 15.06.2022 25.01.2024 та 15.07.2022 25.01.2024, інфляційні за періоди 15.06.2022 31.12.2022 та 15.07.2022 31.01.2023

За ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 4.3. Договору передбачено, що у випадку порушення строку сплати орендної плати Відповідач сплачує Позивачу, на вимогу останнього пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від несвоєчасно сплаченою (несплаченої) суми за кожний день прострочення платежу.

Статтею 258 Цивільного кодексу України встановлена спеціальна позовна давність в один рік, яка застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до приписів п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки позовної давності, зокрема, передбачені ст. 257, ст. 258 ЦК України, продовжуються на строк дії воєнного стану. Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022 (зі змінами) в Україні введено воєнний стан із 24.02.2022 року. Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 06.11.2023 року № 734/2023 частково змінено ст. 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 та продовжено строк дії воєнного стану в Україні до 14.02.2024 року.

Річний строк позовної давності для нарахування пені почав свій перебіг під час дії в України воєнного стану (15.06.2022 р.). Строк позовної давності передбачений статтею 258 ЦК України було подовжено на строк дії в Україні воєнного стану, отже, є таким, що не сплинув на дату подання даної позовної заяви та вважається подовженим.

Пунктом 5.3. Договору передбачено, що орендна плата сплачується орендарем шляхом безготівкового перерахування до 15 числа кожного поточного місяця на рахунок орендодавця.

Верховний Суд неодноразово вказував, що прийменник до з календарною датою в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності включно або виконання чого-небудь (постанови Верховного Суду від 09.06.2020 у справі № 419/1965/18, від 25.04.2018 року у справі № 803/350/17 та у справі № 815/4720/16, від 13.06.2018 року у справі № 815/1298/17, від 14.08.2018 року у справі № 803/1387/17, від 28.08.2018 року у справі № 814/4170/15).

Отже, кінцевим строком для сплати орендних платежів є 15 число поточного місяця, а прострочення починається з 16 числа. Тому правомірним нарахування пені, річних та інфляційних є з 16.06.2022 та з 16.07.2022.

Суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 14.01.2021 у справі № 922/2216/18, про те що з огляду на вимоги статей 79,86, частини п`ятої статті 236, статті 237 ГПК України господарський суд у вирішенні спору має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується.

Якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, сталося невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості.

Близька правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18, від 14.02.09.2019 у справі № 922/1019/18, від 22.01.2019 у справі № 905/305/18 та від 02.03.2018 у справі № 927/467/17.

Після проведення перевірки розрахунку суд встановив наступні суми, належні до стягнення: 230614 грн 09 коп. пені, 43459 грн 47 коп. - 3% річних, 123150 грн 19 коп. інфляційних. В цій частині позовні вимоги суд задовольняє.

В іншій частині вимоги про стягнення пені, 3% річних та інфляційних суд відхиляє як необґрунтовані.

АТ «ТНФПНК «Укртатнафта» надало до суду заяву від 21.06.2024, в якій повідомило, що 23.05.2024 Публічне акціонерне товариство Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія Укртатнафта змінило найменування на Акціонерне товариство Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія Укртатнафта.

Вказана зміна найменування зареєстрована у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджено випискою з цього Реєстру від 23.05.2024.

В зв`язку з цим у цій справі суд проводить заміну найменування сторони у справі -Публічного акціонерного товариства Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія Укртатнафта на нове найменування: Акціонерне товариство Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія Укртатнафта.

Позивач та відповідач у позові та у зустрічній позовній заяві прохають також розподілити судові витрати, понесені ними у цій справі на сплату судового збору.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при укладенні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд встановив, що за подачу цього позову ТОВ «Фобос ЛТД» сплатило 16 032,29 грн судового збору (з врахуванням коефіцієнту 0,8) за платіжною інструкцією № 44 від 24.01.2024 (а.с. 7). Надходження судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджене випискою від 26.01.2024 (а.с. 41).

Відповідно до ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на АТ «Уктратнафта» (відповідача за первісним позовом) пропорційно задоволеним позовним вимогам, тобто у розмірі 15834,83 грн.

Суд встановив, що за подачу зустрічної позовної заяви АТ «Уктратнафта» сплатило 4844,80 грн судового збору (з врахуванням коефіцієнту 0,8) за платіжною інструкцією № від 13.04.2024 (а.с. 63). Надходження судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджене випискою від 14.02.2024 (а.с. 75).

Відповідно до ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на ТОВ «Фобос ЛТД» (відповідача за зустрічним позовом) пропорційно задоволеним позовним вимогам, тобто у розмірі 1211,20 грн.

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач має право звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Керуючись статтями 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1.Змінити найменування сторони у справі: Публічне акціонерне товариство Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія Укртатнафта на нове найменування: Акціонерне товариство Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія Укртатнафта.

2. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фобос ЛТД" до Акціонерного товариства Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія Укртатнафта про стягнення грошових коштів задовольнити частково.

3. Стягнути з Акціонерного товариства Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія Укртатнафта (39610, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Свіштовська, 3; ідентифікаційний код 00152307) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фобос ЛТД" (вул. Свіштовська, будинок 3 Г, м. Кременчук, Полтавська обл.,39609; ідентифікаційний код 34793106) 922345 грн 57 коп. основного боргу, 230614 грн 09 коп. пені, 43459 грн 47 коп. - 3% річних, 123150 грн 19 коп. інфляційних, 15834 грн 83 коп. відшкодування витрат з оплати судового збору.

4. В іншій частині у позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Фобос ЛТД" до Акціонерного товариства Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія Укртатнафта про стягнення грошових коштів - відмовити.

5. Зустрічну позовну заяву Акціонерного товариства Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія Укртатнафта до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фобос ЛТД" про визнання недійсними окремих частин договору - задовольнити частково.

6. Визнати недійсним з моменту вчинення підпункт 3.1.9 договору оперативної оренди від 01.08.2021 № 421/8/2107, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фобос ЛТД" та Публічним акціонерним товариством Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія Укртатнафта, в частині слів: та стихійних явищ.

7. В іншій частині у зустрічній позовній заяві Акціонерного товариства Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія Укртатнафта до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фобос ЛТД" про визнання недійсними окремих частин договору відмовити.

8. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фобос ЛТД" (вул. Свіштовська, будинок 3 Г, м. Кременчук, Полтавська обл.,39609; ідентифікаційний код 34793106) на користь Акціонерного товариства Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія Укртатнафта (39610, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Свіштовська, 3; ідентифікаційний код 00152307) 1211 грн 20 коп. відшкодування витрат з оплати судового збору.

9. Видати накази після набрання цим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду.

Дата складення повного судового рішення: 17.07.2024.

Суддя Т. М. Безрук