ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2024 р. Справа№ 910/14224/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Алданової С.О.

Євсікова О.О.

за участю секретаря судового засідання: Заборовської А.О.,

за участю представників сторін:

від позивача: Павленко С.О.

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Крамалі" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції

за результатами розгляду апеляційної скарги Державної інноваційної фінансово-кредитної установи на рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2024 (суддя Картавцева Ю.В)

у справі № 910/14224/23

за позовом Державної інноваційної фінансово-кредитної установи

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Крамалі"

про стягнення 553 737,60 грн

В С Т А Н О В И В:

Рух справи

У вересні 2023 року Державна інноваційна фінансово-кредитна установа звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Крамалі" про стягнення 553 737,60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушено умови Договору про надання послуг з охорони №28/02/23 від 28.02.2023, з огляду на що позивач просить суд стягнути з відповідача 553 737,60 грн штрафу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.02.2024 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження фактів порушення Виконавцем умов Договору та фактів порушення правил несення служби особовим складом Виконавця (в тому числі виявлення працівників охорони в нетверезому стані під час несення служби, або відсутність працівників Виконавця на посту), а тому підстави для застосування до відповідача відповідальності у вигляду стягнення штрафу відсутні, у зв`язку з чим, суд відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення 553 737,60 грн штрафу.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2024 апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача б/н від 03.05.2024, відповідач просить вирішити питання про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу. понесених в суді апеляційної інстанції у розмірі 30 000,00 грн.

Зміст заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції

13.06.2024 відповідач подав заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, в якій просить стягнути з позивача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 30 000,00 грн (гонорар).

Заяву, з посиланням на положення ч. 2 та 4 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України, обґрунтовано тим, що за час розгляду справи в суді апеляційної інстанції заявник поніс витрати на правову допомогу в сумі 30 000,00 грн за послуги підготовки та подачі відзиву на апеляційну скаргу та участі свого адвоката у судовому засіданні.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції

Згідно протоколу передачі заяви раніше визначеному складу суду від 13.06.2024 заяву передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді -Алданова С.О., Євсіков О.О.

Керуючись ст. 244 ГПК України, враховуючи, що піж час оголошення постанови суду апеляційної інстанції, питання про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу не було вирішено, колегія суддів дійшла висновку про призначення цієї заяви до розгляду в судовому засіданні.

Отже, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.06.2024 призначено судове засідання з розгляду заяви відповідача про стягнення витрат на правничу професійну допомогу у справі №910/14224/23 на 01.07.2024. Запропоновано позивачу у найкоротший строк надати до суду свої заперечення або міркування щодо поданої заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №910/14224/23, але не пізніше 24.06.2024. Явка учасників справи не визнана обов`язковою.

Узагальнені доводи та заперечення позивача

Позивач у письмових запереченнях щодо заяви відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу просить зменшити розмір заявлених витрат з урахуванням критерії реальності таких витрат, розумності їх розміру.

Зокрема, позивач вважає, що витрати ТОВ «КРАМАЛІ» на правничу допомогу не були фактичними та неминучими, відповідно до роз`яснень в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Баришевський проти України», «Гімайдуліна і інші проти України», «Двойних проти України», «Меріт проти України».

Явка представників учасників справи

В судовому засіданні 01.07.2024 представник відповідача просив задовольнити його заяву.

Представник позивача в судове засідання 01.07.2024 не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином в електронному кабінеті, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.

За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання прав сторін на судовий розгляд справи упродовж розумного строку, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи те, що явка представників сторін та третьої особи обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду заяви за відсутності представника позивача, який належним чином повідомлений про судовий розгляд справи в апеляційному порядку.

Джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті додаткової постанови

За змістом пункту 3 частини першої ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи (до такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в пункті 49 постанови від 27.11.2019 у справі №242/4741/16-ц).

Стаття 123 ГПК України встановлеює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (стаття 126 ГПК України).

Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначає правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пункт 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлює, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 закону).

Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).

Водночас за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено, що за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви").

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Тобто процесуальним законодавством передбачені такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (пункти 33- 34; 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 126 ГПК України).

Згідно з положеннями частини шостої статті 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 Верховний Суд вказав про те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Фактичні обставини, що встановлені судом за результатами розгляду заяви про стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції

Як вже було зазначено, відповідач просить стягнути з позивача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн.

До заяви від 12.06.2024 заявником додано наступні документи:

- договір про надання правової допомоги №25/03/2024 від 25.03.2024;

- акт виконаних робіт за договором про надання правової допомоги №25/03/2024 від 25.03.2024;

- ордер на надання правничої допомоги серії АР №1175532 від 03.05.2024;

- копія свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю.

За результатами дослідження цих доказів колегією суддів встановлено наступне.

25.03.2024 між Павленком Святославом Олеговичем (Адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КРАМ А ЛІ» (Клієнт) укладено Договір про надання правової допомоги №25/03/2024, за змістом якого Адвокат надає правову допомогу Клієнту із захисту його законних прав та інтересів в судах України, під час розгляду справи № 910/14224/23 за позовом Державної інноваційної фінансово-кредитної установи до Клієнта про стягнення 553 737, 60 гри, (зокрема, в межах апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної інноваційної фінансово-кредитної установи на рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2024р у справі № 910/14224/23), державних органах, органах нотаріату, органах державної реєстрації актів цивільного стану, органах місцевого самоврядування, органах державної виконавчої служби та у приватних виконавців, виконавчих органах влади, підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності - без обмежень.

За умовами цього договору сторони дійшли взаємної згоди, що вартість юридичних послуг за цим Договором є фіксованою і становить 30 000 (тридцять тисяч) гривень. (п. 4.1. Договору).

Гонорар у розмірі зазначеному в пункті 4.1 цього Договору сплачується клієнтом протягом 30 (тридцяти) днів від укладання сторонами Акту виконаних робіт. (п. 4.2. Договору).

У Акті виконаних робіт за договором про надання правової допомоги №25/03/2024 від 25.03.2024 зазначено перелік виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), а саме:

- аналіз апеляційної скарги з додатками поданої Державною інноваційною фінансово-кредитного установою на рішення Господарського суду м. Києва від 06.02.2024;

- усна консультація стосовно підстав оскарження рішення Господарського суду м. Києва від 06.02.2024;

- аналіз додаткових пояснень до апеляційної скарги з додатками поданих Державною інноваційною фінансово-кредитною установою;

- підготовлено та подано до Північного апеляційного господарського суду Відзив на апеляційну скаргу Державної інноваційної фінансово-кредитної установи на рішення Господарського суду м, Києва від 06.02.2024;

- аналіз додаткових пояснень (з врахуванням відзиву на апеляційну скаргу) до апеляційної скарги з додатками поданих Державною інноваційною фінансово-кредитною;

- представництво інтересів (участь) у і судовому засіданні о 14:20 10.06.2024 у Північному апеляційному господарському суді.

Загальна вартість цих робіт визначена в Акті у розмірі 30 000,00 грн.

Акт підписано сторонами без претензій і зауважень.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду заяви

Враховуючи вищевикладене, судова колегія враховує, що відповідно до договору про надання правничої допомоги, сума зазначених витрат визначена сторонами у фіксованій формі, як гонорар.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 Верховний Суд вказав про те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно матеріалів справи, позивач оскаржив судове рішення суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, яку суд апеляційної інстанції залишив без задоволення.

Адвокатом відповідача подано до суду відзив на апеляційну скаргу позивача, який складено відповідно до вимог ст. 263 ГПК України з урахуванням обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги.

Крім того, за розглядом цієї скарги у справі відбулось одне судове засідання, у якому був присутній представник відповідача, що підтверджується протоколом судового засідання від 10.06.2024.

Водночас, колегія суддів враховує, що участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні. Такі стадії представництва інтересів у суді, як прибуття на судове засідання та очікування цього засідання є невідворотними та не залежать від волі чи бажання адвоката.

При цьому одночасно вчиняти якісь інші дії під час очікування початку судового засідання адвокат не може та витрачає на це свій робочий час, а тому також є складовою правничої допомоги, яка в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяє забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта. З урахуванням наведеного час, який адвокат витрачає на очікування початку судового засідання та безпосередню участь у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації разом з іншими витратами.

Такі висновки Верховного Суду викладені у постанові від 01 грудня 2021 року у справі № 641/7612/16-ц, на яку обґрунтовано посилається позивачка у касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження, а також у постановах від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19, від 20 липня 2021 року у справі № 922/2604/20, від 29 вересня 2022 року у справі № 910/10334/21, від 18 травня 2022 року у справі № 910/4268/21.

Отже, дослідивши заяву відповідача та заперечення іншої сторони (позивача у справі), а також надані заявником документи в їх сукупності, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи розумності судових витрат, керуючись зокрема такими критеріями, як складність, обґрунтованість, пропорційнійсть, співмірність та розумність їхнього розміру, суд апеляційної інстанції визнає обґрунтованими понесені відповідачем витрати на правничу професійну допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 30 000,00 грн. Тому заява відповідача підлягає задоволенню.

Як вже було зазначено, позивач у письмових запереченнях щодо заяви відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу просить зменшити розмір заявлених витрат з урахуванням критерії реальності таких витрат, розумності їх розміру.

Зокрема, позивач вважає, що витрати ТОВ «КРАМАЛІ» на правничу допомогу не були фактичними та неминучими, відповідно до роз`яснень в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Баришевський проти України», «Гімайдуліна і інші проти України», «Двойних проти України», «Меріт проти України».

Розглянувши подані заперечення, колегія суддів зазначає, що відповідачем, згідно з вимогами статті 74 ГПК України, було надано докази в обґрунтування понесених витрат.

При цьому, колегія суддів враховує висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, про те, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

У той же час, позивачем не доведено неспівмірності витрат відповідача на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, оскільки клопотання позивача про зменшення судових витрат не містить будь якого обґрунтування (доведеності) неспівмірності витрат позивача на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, а містить лише посилання на те, що витрати ТОВ «КРАМАЛІ» на правничу допомогу не були фактичними та неминучими. Зазначене суперечить положенням частин 5 та 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

Крім цього, посилаючись на невідповідність заявленої до стягнення суми витрат на правничу допомогу критеріям реальності та розумності, а також необхідність її зменшення, позивач не наводить жодного обґрунтування цієї суми витрат на правничу допомогу, не зазначає жодних заперечень стосовно наданих відповідачем доказів фактичного понесення ним витрат на надання правової допомоги у заявленому до стягнення розмірі.

Беручи до уваги викладене та зважаючи на зазначені положення законодавства, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, недоведеність відповідачем неспівмірності витрат позивача на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, а також з огляду на принципи пропорційності та розумності, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у заявленій сумі.

Керуючись ст.ст. 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Крамалі" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у справі №910/14224/23 задовольнити.

Стягнути з Державної інноваційної фінансово-кредитної установи (01054, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 65-Б; ідентифікаційний код: 00041467) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Крамалі" (02068, м. Київ, вул. Драгоманова, буд. 2, кв. 124; ідентифікаційний код: 43227946) 30 000 (тридцять тисяч) гривень 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст додаткової постанови складено та підписано, - 15.07.2024.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді С.О. Алданова

О.О. Євсіков