ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2024 р. Справа№ 910/12703/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Вовка І.В.

Остапенка О.М.

Секретар судового засідання: Басараба К.Ю.

За участю представників учасників справи:

від АТ «Банк Альянс»: Башаров В.Є. - за довіреністю № 40 від 09.08.2022.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Івенрайз» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2023 у справі № 910/12703/22 (суддя Чинчин О.В., повний текст рішення складено та підписано - 27.07.2023)

за позовом Акціонерного товариства «Банк Альянс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Івенрайс»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Дейвест»

про звернення стягнення на предмет застави

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

21.11.2022 Акціонерне товариство «Банк Альянс» (надалі також позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Івенрайс» (надалі також відповідач/скаржник) про звернення стягнення на предмет застави.

На обгрунтування позовних вимог Акціонерне товариство «Банк Альянс» зазначає, що позичальником неналежним чином виконано умови Договору про відкриття невідновлювальної кредитної лінії № 21-233/ЮК від 05.11.2021, в забезпечення виконання зобов`язань якого укладено Договір застави транспортного засобу № 21-005-89/ТЗ від 05.11.2021.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.07.2023 у справі № 910/12703/22 (суддя Чинчин О.В., повний текст рішення складено та підписано - 27.07.2023) позов Акціонерного товариства «Банк Альянс» задоволено у повному обсязі; в рахунок часткового погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Дейвест» перед Акціонерним товариством «Банк Альянс» за Договором № 21-233/ЮК про відкриття невідновлювальної кредитної лінії від 05.11.2021 в сумі 2 271 876 доларів США 72 центів звернуто стягнення на предмет застави за Договором застави майна транспортного засобу № 21-005-89/ТЗ від 05.11.2021, а саме на:

- Трактор колісний CASE IH МХ 315, з.н. НОМЕР_1 , держ. № НОМЕР_2 , 2011 року випуску, оціночна вартість 1 634 000,00 грн (без ПДВ);

- Трактор колісний CASE IH MAGNUM 340, з.н. НОМЕР_3 , держ. № НОМЕР_4 , 2011 року випуску, оціночна вартість 1 009 000,00 грн (без ПІДВ);

- Оприскувач SPRA-COUPE 4660, 3.H. НОМЕР_10, держ. № НОМЕР_5 , 2012 року випуску, оціночна вартість 1 006 000,00 грн (без ПІДВ);

- Трактор колісний CASE IH MAGNUM 340, з. н. НОМЕР_6 , держ. № НОМЕР_7 , 2012 року випуску, оціночна вартість 1 009 000,00 грн (без ПДВ);

- Навантажувач NEW HOLLAND LM 625 TURBO, 3.H. НОМЕР_14, держ. № НОМЕР_9, 2013 року випуску, оціночна вартість 959 000,00 грн (без ПДВ);

- Навантажувач NEW HOLLAND LM 625 TURBO 3.H. НОМЕР_15, держ. № НОМЕР_11, 2013 року випуску, оціночна вартість 959 000,00 грн (без ПДВ);

- Комбайн зернозбиральний CLAAS LEXION 770, 3.н. НОМЕР_12, № НОМЕР_13, 2011 року випуску, оціночна вартість 5 317 000,00 грн (без ПДВ),

що є власністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Івенрайс»; встановлено спосіб реалізації предмета застави - шляхом проведення публічних торгів у порядку виконавчого провадження за початковою ціною реалізації предмета застави, визначеної в ході виконавчого провадження суб`єктом оціночної діяльності відповідно до вимог чинного законодавства України.

Судове рішення прийнято з посиланням на приписи ст.ст. 6, 173, 193, 203 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), ст.ст. 11, 525, 526, 530, 546, 572, 574, 576, 577, 589, 591, 601, 602, 627, 628, 629, 1049, 1050, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), ст.ст. 3, 23, 24, 25, 28, 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст.ст. 19, 20, 21 Закону України «Про заставу», ст.ст. 57, 61 Закону України «Про виконавче провадження» та мотивоване тим, що відповідачем не спростовано факт наявності заборгованості за Договором № 21-233/ЮК про відкриття невідновлювальної кредитної лінії від 05.11.2021, а договором застави майна та чинним законодавством передбачено право заставодержателя на задоволення своїх кредиторських вимог шляхом звернення стягнення на предмет застави внаслідок порушення позичальником зобов`язань за кредитним договором.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Івенрайз» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить, зокрема, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2023 у справі № 910/12703/22 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Банк Альянс».

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевий господарський суд при ухваленні оскаржуваного судового рішення не врахував, що Акціонерне товариство «Банк Альянс» використовуючи підконтрольний останньому суб`єкт господарювання - ТОВ «Евотерра Трейд», своїми неправомірними діями, шляхом пропозиції та подальшого укладання ТОВ «Дейвест» Договору поставки № 02092021-1 від 02.09.2021, достеменно розуміючи про неможливість поставки аміаку ТОВ «Евотерра Трейд» за контрактом, заподіяли шкоди ТОВ «Дейвест» та, відповідно, не взяв до уваги правочин про зарахування зустрічних вимог, що виключає можливість задоволення позовних вимог АТ «Банк Альянс».

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

13.10.2023 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства «Банк Альянс» надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останнє просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Івенрайз», а рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2023 у справі № 910/12703/22 залишити без змін.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дейвест» не надало відзиву на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Івенрайз», що згідно з ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) не перешкоджає перегляду судового рішення першої інстанції в апеляційному порядку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.08.2023 справу № 910/12703/22 передано для розгляду колегії суддів у складі: Сулім В.В. (головуючий, суддя-доповідач), Коротун О.М., Майданевич А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.08.2023 у справі № 910/12703/22 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Івенрайс» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2023 у справі № 910/12703/22 залишено без руху.

24.08.2023 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Івенрайс» надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги у справі № 910/12703/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2023 у справі № 910/12703/22, поміж іншого, продовжено Товариству з обмеженою відповідальністю «Івенрайс» строк для виконання вимог ухвали Північного апеляційного господарського суду від 24.08.2023 у справі № 910/12703/22.

09.10.2023 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Івенрайс» надійшло клопотання про усунення недоліків.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/4100/23 від 09.10.2023, у зв`язку із перебуванням судді Коротун О.М. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/12703/22.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.10.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Івенрайс» передано на розгляд колегії суддів у складі: Сулім В.В. (головуючий суддя, суддя-доповідач), Гаврилюк О.М., Майданевич А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.10.2023 у справі № 910/12703/22, поміж іншого, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Івенрайс» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2023 у справі № 910/12703/22; призначено до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Івенрайс» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2023 у справі № 910/12703/22; повідомлено учасників справи, що апеляційна скарга розглядатиметься у судовому засіданні 15.11.2023; витребувано матеріали справи № 910/12703/22 з Господарського суду міста Києва.

16.10.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/12703/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2023 у справі № 910/12703/22 виправлено описку, допущену в п. 3 резолютивної частини ухвали Північного апеляційного господарського суду від 10.10.2023 у справі № 910/12703/22 шляхом внесення відповідних змін; в п. 3 резолютивної частини ухвали Північного апеляційного господарського суду від 10.10.2023 замість слів «Повідомити учасників справи, що апеляційна скарга розглядатиметься у судовому засіданні 15.11.2023 о 10 год. 20 хв. в приміщенні Північного апеляційного господарського суду (м. Київ, вул. Шолуденка, 1а, зал судового засідання № 7).» слід читати «Повідомити учасників справи, що апеляційна скарга розглядатиметься у судовому засіданні 29.11.2023 о 12 год. 00 хв. в приміщенні Північного апеляційного господарського суду (м. Київ, вул. Шолуденка, 1а, зал судового засідання № 7)».

29.11.2023 протокольною ухвалою Північного апеляційного господарського суду оголошено перерву у справі № 910/12703/22 до 20.12.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2023 у справі № 910/12703/22, зокрема, продовжено строк розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Івенрайс» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2023 у справі № 910/12703/22; розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Івенрайс» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2023 у справі № 910/12703/22 відкладено на 24.01.2024.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2024 у справі № 910/12703/22, поміж іншого, призначено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Івенрайс» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2023 у справі № 910/12703/22 на 28.02.2024.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.02.2024 у справі № 910/12703/22 відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Івенрайс» про зупинення провадження у справі № 910/12703/22 до набрання законної сили рішенням суду у справі № 910/16483/23.

Іншою ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.02.2024 у справі № 910/12703/22 продовжено строк розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Івенрайс» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2023 у справі № 910/12703/22; оголошено перерву в судовому засіданні на 13.03.2024.

13.03.2024 судове засідання не відбулося у зв?язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді (судді-доповідача) Суліма В.В. з 12.03.2024 по 14.03.2024.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.03.2024 у справі № 910/12703/22 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Івенрайс» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2023 у справі № 910/12703/22 призначено на 24.04.2024.

24.04.2024 протокольною ухвалою Північного апеляційного господарського суду оголошено перерву у справі № 910/12703/22 до 29.05.2024.

29.05.2024 від суддів Північного апеляційного господарського суду Суліма В.В., Гаврилюка О.М. та Майданевича А.Г. надійшла заява про самовідвід у справі № 910/12703/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.05.2024 у справі № 910/12703/22 задоволено заяву про самовідвід суддів Суліма В.В., Гаврилюка О.М., Майданевича А.Г. від розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Івенрайс» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2023 року у справі № 910/12703/22; матеріали справи № 910/12703/22 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою у відповідності до положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-07/225/24 від 05.06.2024 у зв`язку із задоволенням заяви колегії суддів Північного апеляційного господарського суду Суліма В.В., Гаврилюка О.М., Майданевича А.Г. про самовідвід, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/12703/22.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.06.2024 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Івенрайс» передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Пантелієнко В.О., Поляков Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2024 у справі № 910/12703/22, зокрема, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Івенрайз» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2023 у справі № 910/12703/22 прийнято до провадження колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Пантелієнко В.О., Поляков Б.М.; розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Івенрайз» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2023 у справі № 910/12703/22 призначено на 10.07.2024.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/2196/24 від 08.07.2024 у зв`язку з перебуванням судді Пантелієнка В.О., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/12703/22.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.07.2024 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Івенрайз» передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Остапенко О.М., Поляков Б.М.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/2227/24 від 09.07.2024 у зв`язку з перебуванням судді Полякова Б.М., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/12703/22.

У відповідності до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.07.2024 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Івенрайз» передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Вовк І.В., Остапенко О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.07.2024 у справі № 910/12703/22 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Івенрайз» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2023 у справі № 910/12703/22 прийнято до провадження колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Вовк І.В., Остапенко О.М.

Явка представників учасників справи

10.07.2024 у судове засідання з`явився представник Акціонерного товариства «Банк Альянс».

Інші учасники справи у судове засідання 10.07.2024 не з`явилися; про час, місце та дату судового засідання повідомлялися завчасно та належним чином; про причини нез`явлення не повідомив відповідач.

Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Необхідно вказати, що копію ухвали Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2024 у справі № 910/12703/22 було надіслано учасникам справи в електронний кабінет, що підтверджується довідками про доставку електронного документа.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків, має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Розумність строків розгляду справи повинна визначатися з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критеріїв, сформованих у практиці Суду, зокрема складності справи, поведінки сторін та відповідних державних органів (рішення Європейського суду з прав людини від 29.05.2008 «Якименко проти України»; рішення Європейського суду з прав людини від 21.12.2006 «Мороз та інші проти України» та інші).

Таким чином, враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про час, місце та дату судового засідання, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті за участю представника позивача.

Заяви/клопотання подані учасниками справи

10.07.2024 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Дейвест» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв?язку із зайнятістю представника третьої особи у іншому судовому засіданні при розгляді клопотання в кримінальному провадженні.

Головуючим суддею (суддею-доповідачем) у судовому засіданні 10.07.2024 на обговорення ставиться питання про можливість задоволення клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Дейвест» про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 10.07.2024 представник Акціонерного товариства «Банк Альянс» заперечував проти задоволення вищевказаного клопотання третьої особи.

Розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Дейвест» про відкладення розгляду справи, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову у його задоволенні, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 216 ГПК України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених ч. 2 ст. 202 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 202 ГПК України передбачено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Разом з тим, всупереч ст.ст. 76, 77 ГПК України, Товариством з обмеженою відповідальністю «Дейвест» не надано належних та допустимих доказів щодо неможливості направити іншого представника в судове засідання, яке призначене на 10.07.2024, оскільки третю особу про час, місце та дату судового засідання було попереджено заздалегідь, а отже, було достатньо часу для того, щоб забезпечити явку уповноважених представників у судове засідання саме 10.07.2024.

Колегія судів Північного апеляційного господарського суду також звертає увагу на положення статті 6 Конвенції, якими передбачено, що судові процедури при розгляді справи повинні бути справедливими, справа має бути розглянута в розумний строк, а також зважує на те, що в господарському судочинстві діє принцип ефективності судового процесу, який направлений на недопущення затягування розгляду справи.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02 вересня 2010 року, «Смірнова проти України» від 08 листопада 2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02 листопада 2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).

Крім того, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи у судовому засіданні.

Позиції учасників справи

Представник Акціонерного товариства «Банк Альянс» у судовому засіданні 10.07.2024 заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу та просив залишити її без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2023 у справі № 910/12703/22 - без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається з матеріалів справи, 05.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дейвест» (позичальник) та Акціонерним товариством «Банк Альянс» (банк) укладено Договір № 21-233/ЮК про відкриття невідновлювальної кредитної лінії, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит в межах ліміту в розмірі 2 200 000,00 доларів США з щомісячною сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 7,5 процентів річних. Кінцевий термін повернення кредиту - 04 листопада 2022 року. (т. 1 а.с. 7-14).

В силу п. 1.2 Договору розмір процентної ставки за користування кредитом може збільшуватись в порядку та у випадках, передбачених цим договором (п.п.1.2.1) або може змінюватися (збільшуватися або зменшуватися) на підставі додаткових угод до цього договору, що укладаються в порядку, передбаченому п.1.4 договору.

Згідно з п. 1.2.1 Договору в разі порушення строків повернення кредиту (у тому числі його частини згідно з графіком зменшення ліміту кредитування), що передбачені договором, процентна ставка за користування кредитом/кредитними коштами встановлюється в розмірі 11,0% річних і нараховується виключно на прострочену суму кредиту, починаючи з дня виникнення такого порушення та закінчуючи днем погашення простроченої суми кредиту (день погашення простроченої суми кредиту не враховується). Такий розмір процентної ставки є іншим розміром процентів (ст. 625 ЦК України), що встановлений цим договором. У разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання по поверненню кредиту та/або його частини (у тому числі після настання кінцевого терміну повернення заборгованості відповідно до п. 1.3. договору), який погоджений сторонами.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що банк надає позичальнику кредит однією сумою або окремими частинами на умовах його забезпечення, цільового використання, строковості, повернення та плати за користування.

У відповідності до п. 3.3. Договору надання кредиту здійснюється шляхом перерахування кредитних коштів (кредиту/траншу) на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_8 у межах доступного ліміту кредитування, встановленого пунктом 1.1. угоди, та оплати розрахункових документів останнього.

За змістом п. 3.4. Договору днем (моментом) надання кредиту вважається день зарахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника, відкритий у Банку, або день оплати його розрахункових документів.

Погашення кредиту здійснюється за графіком зменшення ліміту кредитування, а якщо такий не встановлений - відповідно до строків, визначених пунктом 1.1. даного договору, шляхом перерахування коштів на відповідний рахунок. Якщо останній день для сплати кредиту/траншів припадає на вихідний, святковий або неробочий день, то зазначені платежі повинні бути здійснені в перший робочий день, що слідує за таким вихідним, святковим або неробочим днем. У разі ненадходження платежів від Позичальника у встановлені кредитним договором строки, суми непогашених у строк платежів визнаються простроченими та наступного банківського дня перераховуються на рахунки простроченої заборгованості (п. 3.6. Договору).

Відповідно до п. 3.8 Договору нарахування процентів здійснюється щомісячно на суму фактичного щоденного залишку заборгованості за отриманими коштами, виходячи з процентної ставки у розмірі 7 процентів річних. При розрахунку процентів використовується метод «факт/факт», враховуючи перший день надання та не враховуючи день погашення кредиту. Проценти нараховуються з моменту видачі кредиту до дати фактичного повернення кредиту за цим договором.

У пункті 3.10. Договору передбачено, що сплата процентів здійснюється щомісячно в строк з 1-го по 5-те число місяця, наступного за звітним, у день, який є кінцевим терміном повернення заборгованості, та/або у день остаточного повернення кредитних коштів на відповідний рахунок. У випадку порушення встановлених цим пунктом договору строків сплати процентів, сума несплачених процентів вважається простроченою.

В силу п. 3.12 Договору сторони встановили наступну черговість погашення заборгованості за договором: у першу чергу сплачуються прострочені проценти за користування кредитом; у другу чергу сплачуються прострочені комісії; у третю чергу сплачується прострочена заборгованість по сплаті кредиту; у четверту чергу сплачуються нараховані проценти за користування кредитом; у п`яту чергу сплачуються нараховані комісії; у шосту чергу сплачується строкова заборгованість по кредиту; у сьому чергу сплачуються штрафні санкції; у восьму чергу сплачуються інші платежі за цим договором. Банк має право змінити вищезазначену черговість погашення заборгованості в односторонньому порядку.

Згідно з п. 7.1 Договору, договір набирає чинності з дати його укладання та діє до повного виконання позичальником прийнятих на себе зобов`язань за договором, у тому числі до повного погашення заборгованості за кредитом, процентами, комісіями, неустойками, іншими платежами/сумами, що підлягають сплаті на користь Банку за договором.

Додатком № 1 до Договору № 21-233/ЮК про відкриття невідновлювальної кредитної лінії від 05.11.2021 встановлено графік зниження ліміту кредитної лінії.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за Договором № 21-233/ЮК про відкриття невідновлювальної кредитної лінії від 05.11.2021, 05.11.2021 між Акціонерним товариством «Банк Альянс» (заставодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Івенрайс» (заставодавець) укладено Договір застави майна транспортного засобу № 21-005-89/ТЗ, умовами якого передбачено, що заставодавець передає в забезпечення виконання позичальником зобов`язань за Кредитним договором транспортний засіб, а саме:

- Трактор колісний CASE IH МХ 315, з.н. НОМЕР_1 , держ. № НОМЕР_2 , 2011 року випуску, оціночна вартість 1 634 000,00 грн (без ПДВ). Предмет застави знаходиться за адресою: Рівненська область, смт. Зарічне, вул. Центральна 76 (договір оренди № 21/03/20-05 від 21.03.2020);

- Трактор колісний CASE IH MAGNUM 340, з.н. НОМЕР_3 , держ. № НОМЕР_4 , 2011 року випуску, оціночна вартість 1 009 000,00 грн (без ПІДВ). Предмет застави знаходиться за адресою: Житомирська обл., Попільнянський район, село Парипси, пров. Шевченка 18а (договір оренди № 20/02/20-03 від 20.02.2020);

- Оприскувач SPRA-COUPE 4660, 3.H. НОМЕР_10, держ. № НОМЕР_5, 2012 року випуску, оціночна вартість 1 006 000,00 грн (без ПІДВ). Предмет застави знаходиться за адресою: Рівненська обл., Гощанський р-н., с. Франівка, вул. Бригадна 1 (договір оренди № 01-03-20-10 від 01.03.2020);

- Трактор колісний CASE IH MAGNUM 340, з. н. НОМЕР_6 , держ. № НОМЕР_7 , 2012 року випуску, оціночна вартість 1 009 000,00 грн (без ПДВ). Предмет застави знаходиться за адресою: Житомирська обл., Попільнянський район, село Парипси, пров. Шевченка 18а (договір оренди № 20/02/20-03 від 20.02.2020);

- Навантажувач NEW HOLLAND LM 625 TURBO, 3.H. НОМЕР_14, держ. № НОМЕР_9, 2013 року випуску, оціночна вартість 959 000,00 грн (без ПДВ).

- Навантажувач NEW HOLLAND LM 625 TURBO 3.H. НОМЕР_15, держ. № НОМЕР_11, 2013 року випуску, оціночна вартість 959 000,00 грн (без ПДВ);

- Комбайн зернозбиральний CLAAS LEXION 770, 3.н. НОМЕР_12, № НОМЕР_13, 2011 року випуску, оціночна вартість 5 317 000,00 грн (без ПДВ), (т. 1 а.с. 15-20).

За змістом п. 1.2 Договору застави відповідно до умов Кредитного договору заставодержатель при виконанні позичальником певних його умов надає, а позичальник зобов`язаний повернути Кредит в розмірі 2 200 000,00 (два мільйони двісті тисяч) Доларів США. з кінцевим терміном повернення заборгованості 04 листопада 2022 року, сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 7,5% (сім цілих п`ять десятих) процентів річних, інший розмір процентів, комісії, пені та штрафи, інші платежі у розмірі, строки, порядку і випадках, передбачених Кредитним договором. Зокрема, але не виключно, Заставою за цим Договором забезпечується виконання таких вимог Заставодержателя:

1.2.1. Повернення Позичальником суми отриманого Кредиту в розмірі та в терміни (в тому числі з врахуванням графіку погашення, в тому числі при зміні строків виконання зобов`язань, дострокового настання строку для виконання зобов`язань), встановлені Кредитним договором.

1.2.2. Сплати Процентів за користування Кредитом у розмірі, валюті, строки та порядку, передбачені Кредитним договором. Процентна ставка за користування Кредитом є фіксованою (в тексті цього Договору - «Проценти»).

1.2.3. Сплати пені, штрафу, неустойки за невиконання зобов`язань за Кредитним договором та/або цим Договором, у випадках та розмірі, передбачених Кредитним договором та/або цим Договором.

1.2.4. Сплати інших грошових зобов`язань у випадках, передбачених Кредитним договором та/або цим Договором.

1.2.5. Відшкодування збитків та витрат, викликаних порушенням Кредитного договору та/або цього Договору, в сумі заподіяних збитків та витрат.

1.2.6. Відшкодування витрат, пов?язаних з пред`явленням вимоги за Кредитним договором і зверненням стягнення на Предмет застави.

1.2.7. Відшкодування витрат на оцінку, утримання, страхування, збереження Предмета застави (у разі наявності таких).

1.2.8. Відшкодування будь-яких витрати, пов?язаних з реєстраційними діями в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

1.2.9. Виконання інших грошових зобов`язань, які будуть встановлені, в тому числі збільшені у майбутньому, Кредитним договором, додатковими угодами до нього. Підписанням цього Договору Заставодавець дає свою згоду, що в разі зміни розміру будь-яких Боргових зобов`язань за Кредитним договором після укладення цього договору, зміни строку виконання зобов`язань, такий новий розмір/строк боргових зобов`язань забезпечується заставою за цим договором без необхідності внесення змін до цього договору.

Відповідно до п. 2.3 Договору застави згідно зі звітом про оцінку майна, складеним ТОВ «Консалтингова кампанія «Увекон», сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 6611/19, виданий Фондом державного майна України 01.08.2019 дата оцінки: 31.03.2021 загальна ринкова вартість Предмету застави на дату оцінки становить 11 893 000,00 грн без ПДВ. Сторони погодили заставну вартість предмета застави за цим Договором 11 893 000,00 грн без ПДВ.

Згідно з підпунктами 5.1. та 5.1.1. Договору застави Банк набуває право звернути стягнення на предмет застави (у разі якщо предметом застави є декілька предметів застави, Банк набуває право звернути стягнення та реалізувати на власний розсуд як усі, так і будь-який з предметів застави), право на його реалізацію та одержання задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави на свій розсуд (з урахуванням умов цього договору та чинного законодавства), у день невиконання або неналежного виконання Позичальником будь-якого із зобов`язань, умов, що випливають з кредитного договору (у тому числі, але не виключно, щодо повернення кредиту або його частини в строк, передбачений кредитним договором, та/або сплати процентів за користування кредитом та/або комісійної винагороди та/або виконання будь-яких інших грошових зобов`язань, передбачених кредитним договором).

В силу п. 5.2. Договору застави якщо предметом застави є два або більше предметів застави, Банк отримує задоволення за рахунок такої їх кількості, яка достатня для повного задоволення забезпеченої заставою вимоги. Банк самостійно (на власний розсуд) визначає предмет(и) застави, на який(і) звертається стягнення за даним договором.

За змістом п. 5.3. Договору застави, задоволення Банком своїх вимог за рахунок предмета застави можливе будь-яким способом на розсуд заставодержателя: на підставі рішення суду; у позасудовому порядку, будь-яким способом, передбаченим статтею 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»; у будь-який інший спосіб, що буде визначений законодавством на дату задоволення вимог.

Так, на виконання умов Договору № 21-233/ЮК про відкриття невідновлювальної кредитної лінії від 05.11.2021 позивачем було надано третій особі кредит в межах ліміту у розмірі 2 200 000,00 доларів США, що підтверджується виписками по рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Дейвест» (т. 1 а.с. 21-56).

В подальшому, 14.10.2022 позивачем на адресу відповідача та третьої особи направлено повідомлення № 02-1/2829 від 14.10.2022 про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, в якому вимагав протягом 30 днів з дня реєстрації в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про звернення стягнення на предмет застави за договором застави погасити прострочену заборгованість у розмірі 2255150,69 доларів США, що підтверджується копіями описів вкладення в цінні листи від 14 жовтня 2022 року, накладних (т. 1 а.с. 58-60).

Із витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 14.10.2022 вбачається, що державним реєстратором Регіональної філії міста Києва та Київської області зареєстровано звернення стягнення 14.10.2022 на сільськогосподарську техніку згідно з Договором застави майна транспортного засобу № 21-005-89/ТЗ від 05.11.2021 (т. 1 а.с. 61).

На обгрунтування позовних вимог Акціонерне товариство «Банк Альянс» зазначає, що станом на 15.11.2022 загальна заборгованість позичальника перед банком за Кредитним договором становить 2 271 876,72 доларів США, з яких: заборгованість по кредиту - 2 000 000 доларів США, заборгованість за процентами - 71 876,72 доларів США. Таким чином, просить суд в рахунок часткового погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Дейвест» за Договором № 21-233/ЮК про відкриття невідновлювальної кредитної лінії від 05.11.2021 в сумі 2 271 876,72 доларів США звернути стягнення на предмет застави за Договором застави майна транспортного засобу № 21-005-89/ТЗ від 05.11.2021, а саме на:

- Трактор колісний CASE IH МХ 315, з.н. НОМЕР_1 , держ. № НОМЕР_2 , 2011 року випуску, оціночна вартість 1 634 000,00 грн (без ПДВ);

- Трактор колісний CASE IH MAGNUM 340, з.н. НОМЕР_3 , держ. № НОМЕР_4 , 2011 року випуску, оціночна вартість 1 009 000,00 грн (без ПІДВ);

- Оприскувач SPRA-COUPE 4660, 3.H. НОМЕР_10, держ. № НОМЕР_5 , 2012 року випуску, оціночна вартість 1 006 000,00 грн (без ПІДВ);

- Трактор колісний CASE IH MAGNUM 340, з. н. НОМЕР_6 , держ. № НОМЕР_7 , 2012 року випуску, оціночна вартість 1 009 000,00 грн (без ПДВ);

- Навантажувач NEW HOLLAND LM 625 TURBO, 3.H. НОМЕР_14, держ. № НОМЕР_9 , 2013 року випуску, оціночна вартість 959 000,00 грн (без ПДВ);

- Навантажувач NEW HOLLAND LM 625 TURBO 3.H. НОМЕР_15, держ. № НОМЕР_11, 2013 року випуску, оціночна вартість 959 000,00 грн (без ПДВ);

- Комбайн зернозбиральний CLAAS LEXION 770, 3.н. НОМЕР_12, № НОМЕР_13, 2011 року випуску, оціночна вартість 5 317 000,00 грн (без ПДВ), що є власністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Івенрайс», шляхом проведення публічних торгів у порядку виконавчого провадження за початковою ціною реалізації предмета застави, визначеної в ході виконавчого провадження суб`єктом оціночної діяльності відповідно до вимог чинного законодавства України.

За наслідками розгляду вищевказаної позовної заяви, місцевим господарським судом постановлено судове рішення, яке наразі оскаржується в апеляційному порядку.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду розглянувши матеріали справи, заслухавши думку представника Акціонерного товариства «Банк Альянс», обговоривши доводи апеляційної скарги, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини даної господарської справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при постановленні оскаржуваного судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Івенрайз» не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, внаслідок укладення Договору № 21-233/ЮК про відкриття невідновлювальної кредитної лінії від 05.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дейвест» та Акціонерним товариством «Банк Альянс», згідно з п. 1 ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

За змістом абз. 2 п. 1 ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Статтею 173 ГК України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Приписами ст. 6 ГК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Нормами ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ч. 1 ст. 193 ГК України).

В силу ч. 7 ст. 193 ГК України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.ч 1 та 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Слід зазначити, що на виконання умов Договору № 21-233/ЮК про відкриття невідновлювальної кредитної лінії від 05.11.2021 позивачем надано третій особі кредит в межах ліміту у розмірі 2 200 000,00 доларів США, що підтверджується виписками по рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Дейвест» (т. 1 а.с. 21-56).

За змістом п. 1.1 Договору кінцевий термін повернення кредиту - 04 листопада 2022 року.

У відповідності до п. 3.6. Договору погашення кредиту здійснюється за графіком зменшення ліміту кредитування, а якщо такий не встановлений - відповідно до строків, визначених пунктом 1.1. даного договору, шляхом перерахування коштів на відповідний рахунок. Якщо останній день для сплати кредиту/траншів припадає на вихідний, святковий або неробочий день, то зазначені платежі повинні бути здійснені в перший робочий день, що слідує за таким вихідним, святковим або неробочим днем. У разі ненадходження платежів від Позичальника у встановлені кредитним договором строки, суми непогашених у строк платежів визнаються простроченими та наступного банківського дня перераховуються на рахунки простроченої заборгованості.

Пунктом 3.8 Договору передбачено, що нарахування процентів здійснюється щомісячно на суму фактичного щоденного залишку заборгованості за отриманими коштами, виходячи з процентної ставки у розмірі 7 процентів річних. При розрахунку процентів використовується метод «факт/факт», враховуючи перший день надання та не враховуючи день погашення кредиту. Проценти нараховуються з моменту видачі кредиту до дати фактичного повернення кредиту за цим договором.

В силу п. 3.10. Договору сплата процентів здійснюється щомісячно в строк з 1-го по 5-те число місяця, наступного за звітним, у день, який є кінцевим терміном повернення заборгованості, та/або у день остаточного повернення кредитних коштів на відповідний рахунок. У випадку порушення встановлених цим пунктом договору строків сплати процентів, сума несплачених процентів вважається простроченою.

Необхідно вказати, що станом на 15.11.2022 у Товариства з обмеженою відповідальністю «Дейвест» перед позивачем утворилась заборгованість за Договором № 21-233/ЮК про відкриття невідновлювальної кредитної лінії від 05.11.2021 по поверненню кредитних коштів у розмірі 2 000 000 доларів США та заборгованість за процентами у розмірі 71 876,72 доларів США, що підтверджується детальним розрахунком заборгованості станом на 15.11.2022, наданим позивачем (т. 1 а.с. 57).

Разом з тим, матеріали справи не містять належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні статей 76, 77, 78, 79, 91 ГПК України на підтвердження сплати Товариством з обмеженою відповідальністю «Дейвест» Акціонерному товариству «Банк Альянс» заборгованості по кредиту за кредитним договором у розмірі 2 000 000 доларів США заборгованості за процентами у розмірі 71 876,72 доларів США.

Стосовно доводів Товариства з обмеженою відповідальністю «Дейвест» про зарахування зустрічних однорідних вимог, слід зазначити наступне.

Так, 14.03.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Дейвест» надіслало на адресу Акціонерного товариства «Банк Альянс» заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог № 222/14-03 від 14.03.2023, в якій на підставі ст. 601 ЦК України та ст. 203 ГК України повідомило про зарахування зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав:

- ТОВ «Дейвест» перед АТ «Банк Альянс» за Договором про відкриття невідновлювальної кредитної лінії № 21-214/ЮК від 04.10.2021 припиняються у повному обсязі, а саме в сумі 3 854 093,68 доларів США;

- АТ «Банк Альянс» перед ТОВ «Дейвест» відповідно до листа-вимоги від 28.02.2023 № 128/08-02 припиняються в сумі 3 854 093,68 доларів США із залишком невиконаних грошових зобов`язань в сумі 968 096,43 доларів США, що підтверджується копіями опису вкладення у цінний лист від 14.03.2023, фіскального чеку, накладної (т. 2 а.с. 23-25).

17.05.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Дейвест» надіслало на адресу Акціонерного товариства «Банк Альянс» заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог № 0516-2023 від 16.05.2023, в якій на підставі ст. 601 ЦК України та ст. 203 ГК України повідомило про зарахування зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав:

- ТОВ «Дейвест» перед АТ «Банк Альянс» за Договором про відкриття невідновлювальної кредитної лінії № 21-233/ЮК від 05.11.2021 припиняються в сумі 968096,43 доларів США із залишком невиконаних грошових зобов`язань в сумі 1266259,74 доларів США;

- АТ «Банк Альянс» перед ТОВ «Дейвест» у відповідності до листа-вимоги від 28.02.2023 № 128/08-02 припиняються в повному обсязі, що підтверджується копіями опису вкладення у цінний лист від 17.05.2023, фіскального чеку, накладної (т. 2 а.с. 26-28).

06.06.2023 позивач повідомив листом № 02.1-1443 третю особу про незаконність та неприйняття її банком у зв`язку з відсутністю умов, передбачених ст. 601 ЦК України.

За змістом ч. 3 ст. 203 ГК України господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Аналогічні положення закріплені також у ст. 601 ЦК України, згідно з якою зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

В силу ст. 601 ЦК України вимоги, які підлягають зарахуванню, мають відповідати таким умовам:

- бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим);

- бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, наприклад, грошей). При цьому правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Отже допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо);

- строк виконання таких вимог має бути таким, що настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Безспірність вимог, які зараховуються, а саме: відсутність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог. Умова безспірності стосується саме вимог, які зараховуються, а не заяви про зарахування, яка є одностороннім правочином і не потребує згоди іншої сторони, якщо інше не встановлено законом або договором.

Аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду в постанові від 22.01.2021 у справі № 910/11116/19.

За дотримання умов, передбачених ст. 601 ЦК України, та відсутності заборон, передбачених ст. 602 ЦК України, незгода однієї сторони із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, проведеним за заявою іншої сторони зобов`язання, не є достатньою підставою для визнання одностороннього правочину із зарахування недійсним.

Заява сторони щодо спірності вимог, які були погашені (припинені) зарахуванням, або щодо незгоди з проведеним зарахуванням з інших підстав, має бути аргументована, підтверджена доказами і перевіряється судом, який вирішує спір про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог.

Наявність на момент зарахування іншого спору (спорів) в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за зобов`язанням не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника.

Наявність заперечень однієї сторони щодо зарахування не є перешкодою для зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони, відмова цієї сторони від прийняття заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог і проведення такого зарахування не має юридичного значення.

Разом з тим, судом не встановлено наявність відповідності вимог, які підлягають зарахуванню, відповідно до ст. 601 ЦК України, а саме вимоги позивача до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дейвест» виникли з Договору № 21-233/ЮК про відкриття невідновлювальної кредитної лінії від 05.11.2021, обґрунтованість яких перевірена судом під час розгляду даної справи та розмір заборгованості доведено належними та допустимими доказами у справі. Водночас, вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Дейвест» до банку випливають з вимоги про сплату збитків № 128/08-02 від 28.02.2023, на підтвердження чого надано роздруківку з веб-сайту АТ «Банк Альянс», електронне листування між фізичними особами, платіжні доручення про перерахування третьою особою на користь ТОВ «Фастів Агро», ТОВ «Акріс-Груп», ТОВ «Агріс Агро Груп» грошових коштів (т. 2 а.с. 4-22).

З огляду на вищевикладені обставини, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Дейвест» не доведено належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 ГПК України на підтвердження обґрунтованості, дійсності (реальності) вимог до Банку щодо стягнення збитків на підставі вимоги про сплату збитків № 128/08-02 від 28.02.2023, а також настання строку виконання такої вимоги, тобто не доведено обставин, з якими норми чинного законодавства України пов`язують можливість вчинення правочину щодо зарахування зустрічних однорідних вимог.

Отже, відсутні підстави вважати, що третя особа є кредитором в розумінні ст. 601 ЦК України й мала право вчиняти правочин щодо зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі заяви № 0516-2023 від 16.05.2023, а тому вказані пояснення Товариства з обмеженою відповідальністю «Дейвест» є необґрунтованими.

Як зазначалося вище, в якості забезпечення виконання зобов`язань за Договором № 21-233/ЮК про відкриття невідновлювальної кредитної лінії від 05.11.2021, 05.11.2021 між Акціонерним товариством «Банк Альянс» (заставодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Івенрайс» (заставодавець) укладено Договір застави майна транспортного засобу № 21-005-89/ТЗ, умовами якого передбачено, що заставодавець передає в забезпечення виконання позичальником зобов`язань за Кредитним договором транспортний засіб, а саме:

- Трактор колісний CASE IH МХ 315, з.н. НОМЕР_1 , держ. № НОМЕР_2 , 2011 року випуску, оціночна вартість 1 634 000,00 грн (без ПДВ). Предмет застави знаходиться за адресою: Рівненська область, смт. Зарічне, вул. Центральна 76 (договір оренди № 21/03/20-05 від 21.03.2020);

- Трактор колісний CASE IH MAGNUM 340, з.н. НОМЕР_3 , держ. № НОМЕР_4 , 2011 року випуску, оціночна вартість 1 009 000,00 грн (без ПІДВ). Предмет застави знаходиться за адресою: Житомирська обл., Попільнянський район, село Парипси, пров. Шевченка 18а (договір оренди № 20/02/20-03 від 20.02.2020);

- Оприскувач SPRA-COUPE 4660, 3.H. НОМЕР_10, держ. № НОМЕР_5, 2012 року випуску, оціночна вартість 1 006 000,00 грн (без ПІДВ). Предмет застави знаходиться за адресою: Рівненська обл., Гощанський р-н., с. Франівка, вул. Бригадна 1 (договір оренди № 01-03-20-10 від 01.03.2020);

- Трактор колісний CASE IH MAGNUM 340, з. н. НОМЕР_6 , держ. № НОМЕР_7 , 2012 року випуску, оціночна вартість 1 009 000,00 грн (без ПДВ). Предмет застави знаходиться за адресою: Житомирська обл., Попільнянський район, село Парипси, пров. Шевченка 18а (договір оренди № 20/02/20-03 від 20.02.2020);

- Навантажувач NEW HOLLAND LM 625 TURBO, 3.H. НОМЕР_14, держ. № НОМЕР_9, 2013 року випуску, оціночна вартість 959 000,00 грн (без ПДВ).

- Навантажувач NEW HOLLAND LM 625 TURBO 3.H. НОМЕР_15, держ. № НОМЕР_11, 2013 року випуску, оціночна вартість 959 000,00 грн (без ПДВ);

- Комбайн зернозбиральний CLAAS LEXION 770, 3.н. НОМЕР_12, № НОМЕР_13, 2011 року випуску, оціночна вартість 5 317 000,00 грн (без ПДВ), (т. 1 а.с. 15-20).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За змістом ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу», зокрема, застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом.

Отже, застава як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх.

Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права і обов`язки) виникає між заставодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та заставодавцем (боржником за основним зобов`язанням).

Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з застави, полягає в реалізації заставодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в заставу майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок заставного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від заставодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна).

За змістом ст. 572 Цивільного кодексу України та Закону України «Про заставу», в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Статтею 574 ЦК України передбачено, що застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Приписами ст. 576 ЦК України визначено, що предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Предметом застави може бути майно, яке заставодавець набуде після виникнення застави.

В свою чергу, Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Нормами ст. 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що обтяженням є право обтяжувача на рухоме майна боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна.

Положеннями ст. 577 ЦК України визначено, що застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом (ст. 11 Закону 1255-IV).

В силу ст. 23 Закону 1255-IV, відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

У відповідності до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Із витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 14.10.2022 вбачається, що державним реєстратором Регіональної філії міста Києва та Київської області зареєстровано звернення стягнення 14.10.2022 на сільськогосподарську техніку згідно з Договором застави майна транспортного засобу № 21-005-89/ТЗ від 05.11.2021 (т. 1 а.с. 61).

Як зазначалось вище, 14.10.2022 позивачем на адресу відповідача та третьої особи направлено повідомлення № 02-1/2829 від 14.10.2022 про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, в якому вимагав протягом 30 днів з дня реєстрації в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про звернення стягнення на предмет застави за договором застави погасити прострочену заборгованість у розмірі 2255150,69 доларів США, що підтверджується копіями описів вкладення в цінні листи від 14 жовтня 2022 року, накладних (т.1 а.с. 58-60).

За змістом ч.ч. 1-3 ст. 24 Закону № 1255-IV звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду.

Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі обтяжень відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Згідно з ч. 4 ст. 43 Закону № 1255-IV відомості про звернення стягнення на предмет обтяження згідно зі статтею 24 цього Закону реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру обтяжень на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та посилання на звернення стягнення на предмет обтяження.

Статтею 25 Закону № 1255-IV визначено порядок реалізації предмета забезпечувального обтяження за рішенням суду. У ч. 1 цієї статті вказано, що обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Отже, Законом № 1255-IV встановлено певні зобов`язання заставодержателя на виконання дій до звернення з позовом до суду.

Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 645/6151/15-ц.

Відповідно до ч. 3 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує вимогу обтяжувача щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду.

З огляду на те, що відповідачем не було виконано вимогу обтяжувача щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, позивач правомірно звернувся до суду з вказаним позовом про звернення стягнення на підставі рішення суду, а тому доводи відповідача в цій частині є безпідставними.

В силу ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Приписами ст. 589 ЦК України визначено, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Нормами ст. 19 Закону № 2654-XII визначено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

За змістом підпунктів 5.1. та 5.1.1. Договору застави, Банк набуває право звернути стягнення на предмет застави (у разі якщо предметом застави є декілька предметів застави, Банк набуває право звернути стягнення та реалізувати на власний розсуд як усі, так і будь-який з предметів застави), право на його реалізацію та одержання задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави на свій розсуд (з урахуванням умов цього договору та чинного законодавства), у день невиконання або неналежного виконання Позичальником будь-якого із зобов`язань, умов, що випливають з кредитного договору (у тому числі, але не виключно, щодо повернення кредиту або його частини в строк, передбачений кредитним договором, та/або сплати процентів за користування кредитом та/або комісійної винагороди та/або виконання будь-яких інших грошових зобов`язань, передбачених кредитним договором).

У відповідності до п. 5.2. Договору застави якщо предметом застави є два або більше предметів застави, Банк отримує задоволення за рахунок такої їх кількості, яка достатня для повного задоволення забезпеченої заставою вимоги. Банк самостійно (на власний розсуд) визначає предмет(и) застави, на який(і) звертається стягнення за даним договором.

Згідно з п. 5.3. Договору застави задоволення Банком своїх вимог за рахунок предмета застави можливе будь-яким способом на розсуд заставодержателя: на підставі рішення суду; у позасудовому порядку, будь-яким способом, передбаченим статтею 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»; у будь-який інший спосіб, що буде визначений законодавством на дату задоволення вимог.

Кожна особа має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб`єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту (рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2002 року № 15-рп/2002).

За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, що у зв`язку з неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «Дейвест» умов Договору № 21-233/ЮК про відкриття невідновлювальної кредитної лінії від 05.11.2021, зокрема, враховуючи надіслання на адресу боржника листа-вимоги про погашення заборгованості, у позивача виникло право задовольнити за рахунок переданого в заставу майна відповідача (заставодавця) свої вимоги у повному обсязі шляхом звернення стягнення на предмет застави в судовому порядку.

Нормами ч. 2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються:

- загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження;

- опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача;

- заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні;

- спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону;

- пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження;

- початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.

В силу ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом продажу на публічних торгах у порядку, визначеному законом.

Частиною 1 статті 21 Закону України «Про заставу» визначено, що реалізація заставленого майна провадиться спеціалізованими організаціями з аукціонів (публічних торгів), якщо інше не передбачено договором, а державних підприємств та відкритих акціонерних товариств, створених у процесі корпоратизації, всі акції яких перебувають у державній власності, - виключно з аукціонів (публічних торгів).

За змістом ч.ч. 1-2 ст. 591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом.

Початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів визначається в порядку, встановленому договором або законом. Якщо звернення стягнення здійснюється за рішенням суду, суд у своєму рішенні може визначити початкову ціну предмета застави.

Приписами ч. 1 ст. 21 Закону України «Про заставу» унормовано, що реалізація заставленого майна провадиться спеціалізованими організаціями з аукціонів (публічних торгів), якщо інше не передбачено договором, а державних підприємств та відкритих акціонерних товариств, створених у процесі корпоратизації, всі акції яких перебувають у державній власності, - виключно з аукціонів (публічних торгів).

Отже, спосіб реалізації предмета застави шляхом його продажу на публічних торгах визначений правомірно.

Враховуючи законодавче визначення поняття застави та правові наслідки невиконання зобов`язання, заставодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед заставодержателем за виконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета застави.

Зазначена відповідальність заставодавця не обмежена саме вартістю предмета застави, визначеною сторонами у відповідному договорі застави, оскільки початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів, відповідно до вимог ч. 2 ст. 591 ЦК України, визначається в порядку, встановленому договором або законом, зокрема, може бути визначена в рішенні суду.

У відповідності до ч. 3 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» початкова ціна продажу нерухомого майна визначається в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

Статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

Згідно з ч. 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Частиною 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

З огляду на вищевикладене, початкова ціна предмета застави має бути визначена на підставі висновку суб`єкта оціночної діяльності в межах процедури виконавчого провадження, та це не суперечить нормам діючого законодавства.

Слід також зазначити, що Велика Палата Верхового Суду в постанові від 21.03.2018 у справі №235/3619/15-ц дійшла висновку про те, що у спорах цієї категорії не зазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення та не тягне за собою безумовного скасування судових рішень.

Окрім того, в постанові Верховного Суду від 11.06.2018 у справі №523/7665/14-ц зазначено, що визначена початкова ціна предмета іпотеки у резолютивній частині рішення суду не є остаточною, оскільки під час здійснення виконавчого провадження ціна предмету іпотеки може бути переглянута та повторно визначена на підставі оцінки суб`єкта оціночної діяльності.

Близькі за змістом висновки викладені також в постанові Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 910/2764/14, від 05.09.2018 у справі № 202/30076/13-ц, від 20.05.2019 у справі № 925/53/18, від 24.04.2019 у справі № 910/11364/17.

Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд належним чином дослідивши матеріали справи, дотримуючись норм процесуального та матеріального права, дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог, оскільки договором застави майна та чинним законодавством передбачено право заставодержателя на задоволення своїх кредиторських вимог шляхом звернення стягнення на предмет застави внаслідок порушення позичальником зобов`язань за кредитним договором, водночас матеріалами справи підтверджено, а відповідачем, в порядку ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 ГПК України, не спростовано факт наявності заборгованості за Договором № 21-233/ЮК про відкриття невідновлювальної кредитної лінії від 05.11.2021.

При цьому, твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду міста Києва від 26.07.2023 у справі № 910/12703/22 та у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Приписами статті 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Івенрайз» необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2023 у справі № 910/12703/22 підлягає залишенню без змін.

Розподіл судових витрат

Судові витрати за подання даної апеляційної скарги, у відповідності до статті 129 ГПК України, судом покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 267-271, 273, 275, 276, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Івенрайз» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2023 у справі № 910/12703/22 залишити без змін.

3. Справу № 910/12703/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано - 18.07.2024.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді І.В. Вовк

О.М. Остапенко