ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 рокуСправа № 912/1346/24

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Бестаченко О.Л., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу № 912/1346/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лібра Ойл"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чарнокіт"

про стягнення 342 005,28 грн.

Без виклику сторін.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Лібра Ойл", яка містить позовні вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чарнокіт" про стягнення 342 005,28 грн, з яких: 300 000,00 грн - сума основної заборгованості, 33 411,62 грн - пені, 5 130,53 грн - сума інфляційних втрат, 3 463,13 грн - сума 3% річних, з покладенням на відповідача судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається не неналежне виконання відповідачем Договору поставки нафтопродуктів від 22.05.2023 № 136 в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар.

Ухвалою від 03.06.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 912/1346/24; постановив справу № 912/1346/24 розглядати за правилами спрощеного позовного провадження; розгляд справи 912/1346/24 здійснювати без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами; розпочати розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

12.06.2024 до господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Чарнокіт" надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує заявлені позовні вимоги повністю та просить відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування своїх заперечень відповідач, зокрема, зазначає, що позивачем не було виконано вимоги п. 5.5. Договору поставки нафтопродуктів від 22.05.2023 № 136 щодо надання на кожну партію товару сертифікату відповідності чи паспорту якості товару.

За твердженням відповідача, ненадання вказаного документу унеможливлює використання Товариством з обмеженою відповідальністю "Чарнокіт" товару за призначенням, так як може призвести до негативних наслідків у вигляді нанесення шкоди автомобільному транспорту останнього, через неналежну якість товару.

Крім того, до моменту надання позивачем сертифікату відповідності чи паспорту якості товару, виконання зобов`язання відповідача вважається відстроченим на час прострочення позивача та відповідач звільняється від сплати процентів за час прострочення кредитора та неустойки (пені), так як не відбулось порушення зобов`язання з оплати.

З викладеного, на думку відповідача, слідує, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Чарнокіт" не зобов`язане сплачувати основний борг та проценти на підставі ст. 613 Цивільного кодексу України.

17.06.2024 до господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Лібра Ойл" надійшла відповідь на відзив від 17.06.2024 № б/н, в якій позивач просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Позивач, зокрема, вказує, що враховуючі наявні в матеріалах справи видаткові накладні від 06.01.2024 № 3, № 4, від 31.01.2024 № 58 паливо дизельне було прийнято Товариством з обмеженою відповідальністю "Чарнокіт" без жодних зауважень до його якості та кількості.

Станом на даний час жодних повідомлень про неякісність поставленого палива дизельного на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лібра Ойл" не надходило, а твердження відповідача про ненадання документів на підтвердження якості палива, як і твердження про його неякісність є лише домислами відповідача, які не підтверджено жодними доказами.

Також позивач зауважив, що відбирання проб для визначення фактичної якості придбаного товару відповідачем не здійснювалося, як і не складалося акту приймання нафтопродуктів за якістю за формою № 14-НК, що переконливо доводить той факт, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Чарнокіт" отримало від Товариства з обмеженою відповідальністю "Лібра Ойл" паливо дизельне, яке відповідало усім визначеним якісним показникам, а тому Товариство з обмеженою відповідальністю "Чарнокіт" проводило розрахунки за нього, що підтверджується платіжними інструкціями від 04.01.2024 № 6, № 7 (з врахуванням листа від 04.01.2024 № 01/04-1), від 10.01.2024 № 27, від 26.01.2024 № 40, від 05.02.2024 № 64, від 23.02.2024 № 98, від 06.03.2024 № 107, від 12.03.2024 № 128, від 21.05.2024 № 259.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, господарський суд встановив наступні обставини, які є предметом доказування у справі.

22.05.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лібра Ойл" (далі - Постачальник, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Чарнокіт" (далі - Покупець, Відповідач) укладено Договір поставки нафтопродуктів № 136 (далі - Договір, а.с. 26-28), за умовами якого Постачальник зобов`язується передати, а Покупець прийняти та оплатити нафтопродукти (далі - Товар) на базисі поставки, в кількості, в асортименті, за цінами та термінами поставки відповідно до умов Договору та Додатків до нього, які є невід`ємною частиною Договору (далі - Додатки, п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 3.2.-3.4. Договору найменування та номер нормативного документа на Товар вказується в додатках до цього Договору. Кількість Товару, що поставляється за Договором, визначається Додатками до цього Договору. Зобов`язання Постачальника по поставці Товару в рамках цього Договору виникає тільки після підписання Сторонами відповідного Додатку до цього Договору, в якому Сторони фіксують конкретний обсяг партії Товару.

Згідно п. 4.1.-4.3. Договору ціна Товару, що поставляється обумовлюється для кожної партії Товару окремо та відображається у відповідному Додатку до цього Договору. Ціна цього Договору складається із загальної вартості Товару, що поставляється за цим Договором протягом терміну його дії. Зобов`язання Постачальника по поставці Товару певної вартості виникає тільки після підписання Сторонами відповідного Додатку до цього Договору, в якому Сторони фіксують вартість партії Товару, що поставляється.

Розділом 5 Договору передбачено умови поставки.

За умовами п. 5.1., 5.2., пп. 5.2.1., п. 5.4., 5.5., 5.7. Договору поставка Товару, в рамках цього Договору, може здійснюватися в порядку і в терміни, передбачені в Додатках до цього Договору, на наступних базисах поставки:

а) EXW - резервуари нафтобази, вказаної у відповідному Додатку до даного Договору; і/або

б) FСА - станція або пункт відправлення, вказані у відповідному Додатку до даного Договору; і/або

в) FСА - естакади наливу на території, вказаній у відповідному Додатку до даного Договору; і/або

г) СРТ - станція або пункт призначення, вказані у відповідному Додатку до даного Договору. Сторони можуть погодити й інші базиси поставки партії Товару у відповідному Додатку до цього Договору.

Датою поставки та виникнення права власності на Товар переходить від Постачальника до Покупця:

- при поставці Товару на умовах EXW (незалежно від місця передачі Товару) - з моменту підписання між Сторонами акту прийому-передачі Товару;

- на умовах поставки FСА - з моменту передачі його в розпорядження Вантажовідправникові;

- на умовах поставки СРТ - з моменту видачі його в розпорядження Покупця (Вантажоодержувача).

Зобов`язання Сторін в зв`язку з постачанням партії Товару можуть конкретизуватися та змінюватися відповідними Додатками до цього Договору.

Покупець зобов`язаний прийняти поставлений Постачальником Товар, здійснивши зі своєї сторони всі дії, необхідні для забезпечення передачі й отримання Товару. Покупець не може відмовитися від приймання Товару.

Постачальник на кожну партію Товару зобов`язується надати Покупцю наступні документи:

- Рахунок-фактура;

- Податкова накладна;

- Видаткова накладна (накладна про передачу Товару);

- Товарно транспортна накладна або з/д накладну;

- Сертифікат відповідності чи паспорт якості Товару.

За результатами поставки Товару (партії Товару) Сторонами підписуєшся Акт прийому-передачі Товару. Обов`язок по складанню Акта прийому - передачі Товару покладається на Постачальника.

Розділом 6 Договору передбачено умови прийому Товару за кількістю та якістю.

Розділом 7 Договору передбачено порядок розрахунків.

Відповідно до п. 7.1.-7.3. Договору розрахунки між Сторонами здійснюються в Українській національній валюті - гривнях. Вид розрахунків - безготівковий. Форма розрахунків - платіжним дорученням.

Розрахунки за Товар (партію Товару) здійснюються Покупцем протягом 30 банківських днів з моменту поставки Товару, якщо інший строк (термін) оплати не визначено у Додатках, що є невід`ємними частинами даного Договору.

Зарахування зустрічних однорідних вимог за цим Договором без письмової згоди будь-якої зі Сторін Договору не допускається.

За умовами п. 8.2., 8.3. Договору у разі порушення Покупцем строків здійснення взаєморозрахунків, передбачених Договором та відповідними Додатками до нього, Покупець зобов`язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла в період дії прострочення, за кожен день прострочення оплати до моменту - погашення такої заборгованості, протягом 5 робочих днів з дня отримання відповідної письмової вимоги Постачальника.

Сторони погодили, що нарахування штрафних санкцій за прострочення належною виконання зобов`язань за Договором здійснюється за весь період прострочення до моменту погашення заборгованості в повному розмірі.

Згідно п. 12.8. Договору він вважається укладеним з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін та проставляння печаток Сторін і діє 31.12.2023 року, а в частині виконання зобов`язань - до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань.

Договір підписано та скріплено печатками сторін.

04.01.2024 між Постачальником та Покупцем було укладено Додаток № 14 до Договору, у відповідності до якого Позивач зобов`язався у строк до 06.01.2024 включно поставити Відповідачу паливо дизельне (код УКТ ЗЕД ) у кількості 14 000 л на загальну суму 609 000,00 грн з ПДВ на умовах СРТ. При цьому, сторони погодили, що відхилення по кількості припускається +/- 10% (а.с. 33).

У пункті 3 Додатку № 14 від 04.01.2024 передбачено, що датою поставки (передачі у власність) Товару, вважається дата, вказана у видатковій накладній та/або акті прийому-передачі.

Відповідно до п. 5 Додатку № 14 від 04.01.2024 у випадку прострочення/невиконання Покупцем строків оплати Товару, визначених в п. 4 цієї Угоди. Покупець зобов`язаний сплатити на користь Постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня (тобто у період впродовж якого існувала заборгованість) від суми грошової заборгованості за кожен день прострочення/невиконання. Пеня нараховується Постачальником з наступного дня від дня, який був визначений п. 4 цієї Угоди як останній для здійснення оплати.

29.01.2024 між Постачальником та Покупцем було укладено Додаток № 16 до Договору, у відповідності до якого Позивач зобов`язався у строк до 10.02.2024 включно поставити Відповідачу паливо дизельне (код УКТ ЗЕД ) у кількості 12 060 л на загальну суму 553 554,00 грн з ПДВ на умовах СРТ. При цьому, сторони погодили, що відхилення по кількості припускається +/- 10% (а.с. 31).

У пункті 3 Додатку № 16 від 29.01.2024 передбачено, що датою поставки (передачі у власність) Товару, вважається дата, вказана у видатковій накладній та/або акті прийому-передачі.

Відповідно до п. 5 Додатку № 16 від 29.01.2024 у випадку прострочення/невиконання Покупцем строків оплати Товару, визначених в п. 4 цієї Угоди, Покупець зобов`язаний сплатити на користь Постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня (тобто у період впродовж якого існувала заборгованість) від суми грошової заборгованості за кожен день прострочення/невиконання. Пеня нараховується Постачальником з наступного дня від дня, який був визначений п. 4 цієї Угоди як останній для здійснення оплати.

За твердженням позивача, на виконання взятих на себе згідно з Додатком № 14 від 04.01.2024 до Договору зобов`язань, Товариство з обмеженою відповідальністю "Лібра Ойл" здійснило поставку Товару Товариству з обмеженою відповідальністю "Чарнокіт" загальним обсягом 15 000 л на загальну суму 652 550,00 грн, що засвідчується видатковими накладними від 06.01.2024 № 3 та № 4, які підписано обома сторонами без будь-яких зауважень та застережень. Відповідач не спростував, що поставка за видатковою накладною від 06.01.2024 № 4 відбулась на умовах, передбачених Додатком № 14 від 04.01.2024 до Договору.

Позивач зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Чарнокіт" із загальної суми у 652 550,00 грн здійснило оплату тільки 624 150,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями від 04.01.2024 № 6 та № 7, від 10.01.2024 № 27 та від 26.01.2024 № 40, з яких 330 000,00 грн оплатило з прострочкою поза визначеними сторонами строками та 28 400,00 грн не оплатило взагалі.

Поряд з цим, позивач звертає увагу суду на те, що згідно з платіжною інструкцією від 04.01.2024 № 7 зараховано на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Лібра Ойл" грошові кошти в сумі 140 000,00 грн з призначенням платежу "Часткова оплата за паливо дизельне-8000л., згідно рах. № 510 від 26.12.2023 року ПДВ 20% - 23333,33 грн.", які згідно з листом від 04.01.2024 № 01/04-1 зараховані в рахунок виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Чарнокіт" зобов`язань по рахунку від 26.12.2023 № 510 у сумі 104 850,00 грн, так як заборгованість становила лише 104 850,00 грн та надлишок коштів у сумі 35 150,00 грн зараховано в рахунок передплати по рахунку від 04.01.2024 № 6.

Заперечень від Товариства з обмеженою відповідальністю "Чарнокіт" щодо такого розподілення коштів не надходило.

На виконання взятих на себе згідно з Додатком № 16 від 29.01.2024 до Договору зобов`язань, Товариство з обмеженою відповідальністю "Лібра Ойл" здійснило поставку Товару Товариству з обмеженою відповідальністю "Чарнокіт" загальним обсягом 12 060 л на загальну суму 553 554,00 грн, що засвідчується видатковою накладною від 31.01.2024 № 58, яку підписано обома сторонами без будь-яких зауважень та застережень.

Позивач зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Чарнокіт" із загальної суми у 553 554,00 грн здійснило оплату тільки 281 954,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями від 05.02.2024 № 64, від 23.02.2024 № 98, від 06.03.2024 № 107, від 12.03.2024 № 128, від 21.05.2024 № 259, з яких 181 954,00 грн оплатило з прострочкою поза визначеними сторонами строками та 271 600,00 грн не оплатило взагалі.

Враховуючи викладене, основний борг відповідача за вказаними поставками становить 300 000,00 грн ((609 000,00 грн + 43 550,00 грн + 553 554,00 грн = 1 206 104,00 грн; 1 206 104,00 - 109 000,00 грн - 140 000,00 грн - 150 000,00 грн - 330 000,00 грн - 100 000,00 грн - 21 954,00 грн - 20 000,00 грн - 35 150,00 грн (зарахування в рахунок передплати по рахунку від 01.04.2024 № 6).

У зв`язку з не виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Чарнокіт" умов Договору Позивач 03.05.2024 направив на адресу Відповідача вимогу, яку отримано 10.05.2024 (а.с. 19-22)

У відповідь на вимогу, відправлену 03.05.2024, Товариство з обмеженою відповідальністю "Чарнокіт" листом від 20.05.2024 № 1 повідомило Позивача, що Відповідач внаслідок військової агресії російської федерації знаходиться в складній виробничій та економічній ситуації, а тому не може погасити існуючу перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Лібра Ойл" заборгованість (а.с. 23).

Станом на день звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Лібра Ойл" з даним позовом до суду, відповідач свої зобов`язання з повної оплати поставленого (прийнятого) товару не виконав.

Вирішуючи спір, господарський суд враховує наступне.

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки. До правовідносин, що виникли між сторонами на підставі даного договору, слід застосовувати положення законодавства, що регулюють правовідносини поставки.

Згідно ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених вказаним Кодексом.

За правилами ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Правовідносини купівлі-продажу регулюються главою 54 Цивільного кодексу України.

Так, згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Цивільного кодексу України. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. 599 цього Кодексу зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Матеріали справи свідчать, що Позивач свої зобов`язання за Договором виконав, передав Відповідачу Товар ((паливо дизельне (код УКТ ЗЕД )) на загальну суму 1 206 104,00 грн, термін оплати настав.

Відповідач свої зобов`язання щодо повної оплати прийнятого Товару виконав частково, сплативши 906 104,00 (з врахуванням зарахування 35 150,00 грн в рахунок передплати по рахунку від 01.04.2024 № 6).

Щодо твердження відповідача стосовно того, що строк виконання зобов`язання не настав у відповідності до положень п. 5.5. Договору (не отримання від Позивача сертифіката відповідності чи паспорта якості Товару), господарський суд зазначає наступне.

За ч. 2 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості, тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Важливими умовами договору крім самого предмету договору, є кількість, якість, асортимент, комплектність товару. Перевірка додержання продавцем умов договору поставки щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та упаковки товару та інших умов здійснюється у випадках та в порядку, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

Покупець зобов`язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Як вище було зазначено, п. 5.4., 5.5. Договору передбачено, що Покупець зобов`язаний прийняти поставлений Постачальником Товар, здійснивши зі своєї сторони всі дії, необхідні для забезпечення передачі й отримання Товару. Покупець не може відмовитися від приймання Товару.

Постачальник на кожну партію Товару зобов`язується надати Покупцю наступні документи: рахунок-фактура; податкова накладна; видаткова накладна (накладна про передачу Товару); товарно транспортна накладна або з/д накладну; сертифікат відповідності чи паспорт якості Товару.

Відповідно до п. 6.2. Договору Покупець має право виставити Постачальнику претензію за якістю, за умови дотримання Покупцем вимог, встановлених цим Договором, положеннями Інструкцій 271, 332 та інших нормативно-правових актів в частині, що не суперечить цьому Договору.

Згідно п. 12.6. Договору всі повідомлення, що направляються Сторонами одна одній згідно з цим Договором повинні бути здійснені в письмовій формі, скріплені підписом уповноваженої особи та печаткою відповідної Сторони, і будуть вважатися поданими належним чином, якщо вони надіслані рекомендованим листом, доставлені особисто за вказаними адресами Сторін або відправлені з допомогою факсимільного зв`язку з одночасним підтвердженням рекомендованим листом протягом 7 (семи) календарних днів з моменту відправки за допомогою факсимільного зв`язку.

Підписанням видаткових накладних уповноважені представники Відповідача підтвердили отримання не тільки Товару у певній кількості, але і належної якості, в якій вони пересвідчились, отримавши сертифікат відповідності чи паспорт якості Товару.

Господарський суд також зазначає, що Відповідач доказів повідомлення про сумніви у якості товару, проведення перевірки якості поставленого товару відповідно до видаткових накладних не надав.

Докази звернення Відповідача щодо якості Товару у порядку передбаченому п. 6.2., 12.6 Договору в матеріалах справи відсутні.

Крім того, якість Товару підтверджується сертифікатами якості, доданими позивачем до відповіді на відзив.

Згідно ст. 666 Цивільного кодексу України, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору та повернути товар продавцеві.

При цьому суд відзначає, що у Відповідача було право відмовитися від договору та повернути товар Позивачу, але документи, які б свідчили про таку відмову покупця від поставки товару у зв`язку з неналежним виконанням продавцем своїх зобов`язань по договору не надано.

У Додатках № 14 від 04.01.2024 та № 16 від 29.01.2024 до Договору визначено кінцеві дати оплати, які не ставляться в залежність від приймання-передачі документів на Товар. Також сторони у п. 3 Додатків № 14 від 04.01.2024 та № 16 від 29.01.2024 до Договору обумовили, що датою поставки (передачі у власність) Товару вважається дата, вказана у видатковій накладній та/або акті прийому-передачі.

Окремо господарський суд вважає за необхідне зазначити, що часткова оплата вартості отриманого Товару свідчить про визнання Відповідачем зобов`язання.

Отже, строк виконання зобов`язання за Договором, Додатками від 04.01.2024 № 14 та від 29.01.2024 № 16 до Договору, а також видатковими накладними від 06.01.2024 № 3 від 06.01.2024 № 4 та від 31.01.2024 № 58 є таким, що настав, тому господарський суд вважає позовні вимоги про стягнення 300 000,00 грн основної заборгованості обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Окрім основного боргу Позивач заявляє до стягнення з Відповідача 33 411,62 грн пені, 5 130,53 інфляційних втрат та 3 463,13 грн 3% річних.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором (ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з п. 5 Додатків № 14 від 04.01.2024 та № 16 від 29.01.2024 у випадку прострочення/невиконання Покупцем строків оплати Товару, визначених в п. 4 цієї Угоди. Покупець зобов`язаний сплатити на користь Постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня (тобто у період впродовж якого існувала заборгованість) від суми грошової заборгованості за кожен день прострочення/невиконання. Пеня нараховується Постачальником з наступного дня від дня, який був визначений п. 4 цієї Угоди як останній для здійснення оплати.

Окрім того, за правилами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України божник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат (а.с. 25, 35), суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача підлягають:

- 26 227,91 грн пені, 2 733,82 грн 3% річних та 3 410,91 грн інфляційних втрат за Додатком від 29.01.2024 № 16;

- 7 183,71 грн пені, 729,31 грн 3% річних та 1 719,62 грн інфляційних втрат за Додатком від 04.01.2024 № 14;

всього 33 411,62 грн пені, 3 463,13 грн 3 % річних та 5 130,53 грн інфляційних втрат.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 року у справі "Серявін та інші проти України" суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.94 року серія A, № 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01.07.2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див.рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

З огляду на встановлені обставини, всі інші доводи та міркування сторін не мають вирішального впливу на результат вирішення спору, тому з урахуванням принципу процесуальної економії не потребують детальної відповіді суду.

Згідно з ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, на підставі повного, всебічного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів та встановивши усі обставини справи, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню зі стягненням з Товариства з обмеженою відповідальністю "Чарнокіт" 342 005,28 грн, з яких: 300 000,00 грн основної заборгованості, 33 411,62 грн пені, 3 463,13 грн 3 % річних та 5 130,53 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Подаючи позовну заяву Товариство з обмеженою відповідальністю "Лібра Ойл" сплатило 5 130,08 грн судового збору.

Позовна заява у даній справі була подана через підсистему "Електронний суд".

Законом України від 26.05.2021 №2147а-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" включено частину третю, відповідно до якої при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (підпункт "б" підпункту 1 пункту 17 § 1 розділу 4).

Відповідно до правового висновку викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №916/228/22 особи, які після 04.10.2021 подають до суду документи в електронній формі з використанням системи "Електронний суд", мають правомірні очікування, що розмір судового збору, який підлягає сплаті ними, у такому разі буде розрахований із застосуванням понижуючого коефіцієнта, що прямо передбачено в Законі України "Про судовий збір".

Отже, з урахуванням зазначених положень та висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 16.11.2022 у справі №916/228/22, а також з огляду на обставини подання Товариством з обмеженою відповідальністю "Лібра Ойл" позовної заяви через підсистему "Електронний суд", розмір судового збору, який підлягав сплаті за звернення до суду першої інстанції становить 4 104,06 грн (342 005,28 грн х 1,5% / 100%) х 0,8.

З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Лібра Ойл" сплатило судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Тому з Товариства з обмеженою відповідальністю "Чарнокіт" на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Лібра Ойл" підлягає стягненню 4 104,06 грн судового збору за розгляд цієї справи в суді першої інстанції.

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що він має право звернутися до суду з клопотанням про повернення надлишково сплаченого судового збору в порядку, передбаченому ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Чарнокіт" (26332, Кіровоградська область, Гайворонський район, смт Салькове, вул. Павлова, буд. 1; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лібра Ойл" (36039, Полтавська область, м. Полтава, вул. Чорновола Вячеслава, буд. 18; ) суму заборгованості у розмірі 342 005,28 грн, з яких: 300 000,00 грн основної заборгованості, 33 411,62 грн пені, 3 463,13 грн 3 % річних та 5 130,53 грн інфляційних втрат, а також судовий збір у розмірі 4 104,06 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень можна за його вебадресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення надіслати Товариству з обмеженою відповідальністю "Лібра Ойл" та Товариству з обмеженою відповідальністю "Чарнокіт" до електронних кабінетів у системі "Електронний суд".

Повне рішення складено 16.07.2024.

Суддя О.Л. Бестаченко