ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2024 р. Справа№ 910/18914/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Станіка С.Р.

Яковлєва М.Л.

при секретарі Токаревій А.Г.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 12.06.2024:

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційних скарг Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі №910/18914/20 (суддя - Алєєва І.В., повний текст - 10.07.2023) та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2023 у справі №910/18914/20 (суддя - Алєєва І.В.)

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг

про стягнення 29 838 517, 78 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» про стягнення 29 838 517, 78 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором № 5 про надання послуг з транспортування теплової енергії від 01.06.2017.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.05.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.12.2021, в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.11.2022 у справі № 910/18914/20 касаційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» задоволено частково, рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.12.2021 у справі № 910/18914/20 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Короткий зміст оскаржуваних рішень суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 в задоволенні позову відмовлено.

Суд дійшов висновку, що відповідачем належним чином виконано взяті на себе грошові зобов`язання за Договором, виходячи із встановленого постановою НКРЕКП від 17.03.2020 № 623 тарифу на транспортування теплової енергії, враховуючи відсутність правових підстав для застосування до відповідача встановленого Розпорядженням № 636 тарифу на транспортування теплової енергії.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 24.07.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» витрати на правничу (правову) допомогу в розмірі - 184 000 грн.

Суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову, розмір заявленого до стягнення із позивача у даній справі гонорару відповідає критерію розумності.

Вимоги та зміст апеляційних скарг.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» 21.07.2023 звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просило суд скасувати рішення господарського суду міста Києва та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Також скаржником було заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Скаржник вважає, що Господарським судом міста Києва при прийнятті оскарженого рішення неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

За доводами позивача, судом першої інстанції у даній справі прийнято необґрунтоване рішення про відмову у позові внаслідок:

- неправомірного ігнорування правових висновків в аналогічних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 25.05.2023 у справі № 910/16781/21;

- неправомірного ігнорування правових висновків в подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 917/2094/17, від15.07.2019 у справі №917/743/18, від 15.10.2019 у справі № 917/1324/18, від 28.11.2019 у справі № 917/35/19, від 21.01.2020 у справі № 925/1391/18, та універсальних правових висновків Верховного Суду, зазначених у апеляційній скарзі;

- неправомірного ігнорування висновків і вказівок, наданих у постанові Верховного Суду від 01.11.2022 у даній справі № 910/18914/20;

- неправильного застосування норм матеріального права (неправильного тлумачення закону; застосування закону, який не підлягає застосуванню; незастосування закону, який підлягав застосуванню) та порушення норм процесуального права.

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції, Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» 21.08.2023 звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2023 скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви про розподіл судових витрат відмовити в повному обсязі. В іншому випадку - зменшити розмір витрат ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» на професійну правничу допомогу адвоката, понесених у зв`язку з новим розглядом справи № 910/18914/20 у Господарському суді міста Києва, які підлягають розподілу між сторонами, до 1000,00 грн.

Скаржник вважає, що суд першої інстанції оскарженим додатковим рішенням поклав на позивача витрати відповідача на професійну правничу допомогу в повному обсязі - у розмірі 184 000,00 грн, натомість як у поданому суду першої інстанції клопотанні про зменшення розміру витрат відповідача на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, позивач звертав увагу, що вказаний розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу є необґрунтованим, неспівмірним, нерозумним та завищеним.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що розмір заявлених відповідачем та задоволених судом витрат не є розумним, обґрунтованим та співмірним.

Клопотання та відзив учасників справи.

24.08.2023 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», рішення Господарського суду м. Києві від 03.07.2023 у справі № 910/18914/20 залишити без змін.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу зводяться до відсутності підстав для визначення відповідача у якості «споживача послуг» у розумінні чинного законодавства України та застосування до нього тарифів, визначених Розпорядженнях Київської міської державної адміністрації від 22.12.2018No 2340 та від 23.04.2020 №636.

31.08.2023 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява з доказами витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката, понесених у зв`язку з розглядом даної справи.

15.09.2023 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача на додаткове рішення, у якому просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» на додаткове рішення Господарського суду м. Києва від 24.07.2023 у справі №910/18914/20.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу на оскаржуване додаткове рішення суду зводяться до того, що твердження апеляційної скарги є суб`єктивною оцінкою сторони відповідності таких витрат визначених процесуальним законодавствам критеріям, а заявлені витрати відповідають критерію реальності та розумності їхньої вартості, фактичності та неминучості надання та відносяться до видів правничої допомоги, передбаченої Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Договором.

26.09.2023 до канцелярії суду, а також через систему «Електронний суд», від КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» надійшли додаткові пояснення, де позивач наводить посилання на правові висновки Верховного Суду, які на його думку мають бути враховані судом.

03.10.2023 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшли пояснення по суті справи, у яких відповідач наводить свої заперечення на посилання позивача на правові позиції Верховного Суду.

20.11.2023 через систему «Електронний суд» від позивача надійшов письмовий виступ у судових дебатах.

21.11.2023 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов письмовий виступ у судових дебатах (пояснення по суті справи).

30.11.2023 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання про перерву в розгляді справи з метою забезпечення можливості сторонам врегулювати спір шляхом укладення мирової угоди.

30.01.2024 до канцелярії суду від відповідача надійшла заява про залучення третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

30.01.2024 до канцелярії суду від відповідача надійшла заява щодо окремих питань, пов`язаних з розглядом справи.

05.02.2024 через систему «Електронний суд» від позивача надійшли заперечення проти заяви про залучення третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

23.02.2024 до канцелярії суду від третьої особи надійшли пояснення.

26.02.2024 до канцелярії суду від відповідача надійшла письмова промова у судових дебатах (пояснення по суті справи).

29.02.2024 через канцелярію суду від відповідача надійшла заява про відвід суддів від розгляду справи № 910/18914/20.

23.04.2024 до Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про перерву в розгляді справи з метою забезпечення можливості сторонам врегулювати спір шляхом укладення мирової угоди.

Процесуальні дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги.

21.07.2023 безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі №910/18914/20.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.07.2023 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у наступному складі: головуючий суддя - Коротун О.М., судді: Ходаківська І.П., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.08.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі № 910/18914/20, призначено справу до розгляду на 05.09.2023, витребувано матеріали справи № 910/18914/20 з суду першої інстанції.

21.08.2023 безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2023 у справі №910/18914/20.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.08.2023 апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2023 у справі № 910/18914/20 залишено без руху.

31.08.2022 через систему «Електронний суд» від скаржника надійшла заява про виправлення недоліків апеляційної скарги.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.09.2023, у зв`язку з тим, що суддя Ходаківська І.П. яка не є суддею-доповідачем, перебуває у відпустці, справу передано для розгляду апеляційної скарги у даній справі та визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Коротун О.М., судді: Ткаченко Б.О., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2023 прийнято до провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2023, у складі колегії суддів: головуючий суддя - Коротун О.М., судді: Ткаченко Б.О., Сулім В.В. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2023 у справі № 910/18914/20. Призначено до розгляду на 03.10.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2023 призначено до розгляду в судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2023 у справі № 910/18914/20. Справу призначено на 07.11.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2023 відкладено розгляд апеляційної скарги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2023 у справі № 910/18914/20 на 30.11.2023.

Справа розглядалась різними складами суду.

У справі неодноразово оголошувались перерви, зокрема на 14.12.2023, зокрема з метою можливого врегулювання спору сторонами шляхом укладання мирової угоди. Відповідно до ст. 6 Конвенції продовжувався строк розгляду апеляційної скарги.

14.12.2023 Північний апеляційний господарський суд постановив ухвалу, якою призначив до розгляду апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі № 910/18914/20 на 15.01.2024, у зв`язку з тим, що 14.12.2023 у місті Києві було оголошено повітряну тривогу та судове засідання не відбулося.

14.12.2023 Північний апеляційний господарський суд постановив ухвалу, якою призначив до розгляду апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2023 у справі № 910/18914/20 на 15.01.2024, у зв`язку з тим, що 14.12.2023 у місті Києві було оголошено повітряну тривогу та судове засідання не відбулося.

22.01.2024 Північний апеляційний господарський суд постановив ухвалу, якою прийняв до провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі № 910/18914/20, у складі колегії суддів: головуючий суддя - Коротун О.М., судді: Майданевич А.Г., Сулім В.В. Призначив до розгляду апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі № 910/18914/20 на 30.01.2024.

22.01.2024 Північний апеляційний господарський суд постановив ухвалу, якою прийняв до провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2023 у справі № 910/18914/20, у складі колегії суддів: головуючий суддя - Коротун О.М., судді: Майданевич А.Г., Сулім В.В. Призначив до розгляду апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2023 у справі № 910/18914/20 на 30.01.2024.

30.01.2024 Північний апеляційний господарський суд оголосив перерву на 06.02.2024 у зв`язку з тим, що 30.01.2024 (через канцелярію суду) в день судового засідання, о 14:23, від відповідача надійшла заява про залучення третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

06.02.2024 Північний апеляційний господарський суд постановив ухвалу, якою здійснив додаткові підготовчі дії. Залучив до участі у справі № 910/18914/20 Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Оголошено перерву на 26.02.2024.

26.02.2024 судове засідання не відбулося, у зв`язку з тим, що система «ВКЗ» не функціонувала.

26.02.2024 Північний апеляційний господарський суд постановив ухвалу, якою призначив до розгляду апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі № 910/18914/20 на 29.02.2024.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.02.2023 Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» про відвід суддів від розгляду справи № 910/18914/20 - задоволено. Матеріали справи №910/18914/20 передано на повторний автоматизований розподіл відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2024 апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 разом з матеріалами справи передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є.Ю., судді: Яковлєв М.Л., Гончаров С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.03.2024 у справі №910/18914/20 апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Яковлєв М.Л., Гончаров С.А. Розгляд апеляційної скарги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 призначено на 24.04.2024.

Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 04.03.2024 апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2023 у справі № 910/18914/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Яковлєв М.Л., Гончаров С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2024 апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2023 у справі № 910/18914/20 прийнято до свого провадження колегією суддів у визначеному складі. Розгляд апеляційної скарги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2023 у справі № 910/18914/20 призначено для спільного розгляду з апеляційною скаргою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 призначено на 24.04.2024.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/1628/24 від 18.04.2024, у зв`язку з перебуванням судді Гончарова С.А. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 18.04.2024 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Яковлєв М.Л., Станік С.Р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.04.2024 апеляційні скарги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі №910/18914/20 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2023 у справі №910/18914/20 прийнято до свого провадження колегією суддів у визначеному складі. Ухвалено розгляд справи здійснювати за раніше визначеною датою та часом.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.04.2024 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» про перерву в розгляді справи з метою забезпечення можливості сторонам врегулювати спір шляхом укладення мирової угоди - задоволено. Відкладено розгляд справи на 04.06.2024.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.06.2024 відкладено розгляд справи на 12.06.2024.

Позиція учасників справи та явка в судове засідання.

12.06.2024 у судове засідання з`явилися представники позивача та відповідача.

Представники позивача підтримали доводи поданих апеляційних скарг та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти доводів апеляційних скарг та просив суд залишити їх без задоволення.

Представник третьої особи до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Оскільки явка учасників апеляційного провадження в судове засідання не була визнана обов`язковою, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, зокрема, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими їм процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, беручи до уваги строки розгляду апеляційної скарги, встановлені Господарським процесуальним кодексом України, суд апеляційної інстанції вбачає за можливе розглядати дану апеляційну скаргу за відсутності представника третьої особи за наявними у справі матеріалами.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Згідно з частиною першою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла наступних висновків.

Щодо рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі №910/18914/20.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 01.06.2017 між позивачем (підприємство) та відповідачем (товариство) укладено Договір № 5 про надання послуг з транспортування теплової енергії, за умовами якого підприємство зобов`язується транспортувати теплову енергію, яка виробляється товариством і постачається споживачам зони теплопостачання товариства, тепловими мережами, які перебувають у господарському віданні підприємства, а товариство зобов`язується оплачувати за послуги з транспортування теплової енергії у порядку та на умовах, визначених договором (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 4.1 Договору тариф на транспортування теплової енергії за 1 Гкал встановлюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП).

Згідно з п. 4.2. Договору сторони погодили, що загальна сума вартості транспортування теплової енергії товариства за цим Договором складається із сум вартості щомісячного транспортування теплової енергії товариства мережами підприємства, яка визначається згідно з п. 4.7. Договору.

Відповідно до п. 4.3. Договору, товариство зобов`язується до 8 числа місяця, наступного за звітним місяцем, надавати нарочно підприємству Форму № 2-НКП-тепло (місячна), що подається до НКРЕКП, підписану уповноваженою особою.

Пунктом 4.4. Договору сторони визначили, що підприємство протягом 4 календарних днів після отримання Форми № 2-НКП-тепло (місячна) передає нарочно товариству Акт про надання послуг з транспортування теплової енергії у двох екземплярах. Товариство протягом 4 календарних днів розглядає проект Акта про надання послуг з транспортування теплової енергії за звітний місяць та підписує його зі своєї сторони і один примірник надсилає підприємству або у цей же строк надає обґрунтовані заперечення, з урахуванням пункту 3.3.3 Договору.

Згідно з п. 4.5 Договору товариство зобов`язалось до 15 числа місяця наступного за місяцем, в якому здійснювалось транспортування теплової енергії, сплачувати підприємству 30 % від вартості місячного транспортування теплової енергії, який визначається на підставі прогнозного обсягу теплової енергії, передбаченого п. 1.2 Договору. Остаточну оплату за надані за відповідний місяць послуги з транспортування теплової енергії товариство здійснює протягом 10 календарних днів з моменту підписання сторонами Акта про надання послуг з транспортування теплової енергії за вирахуванням здійсненої попередньої оплати.

За змістом п. 4.7 Договору місячний обсяг теплової енергії, що транспортується тепловими мережами підприємства є фактичним корисним відпуском теплової енергії, обсяг якої встановлюється згідно з пунктом 1 (код рядка 005) Форми № 2-НКП-тепло (місячна).

Додатковою угодою № 1 від 01.06.2018 до Договору сторони погодили, що договір набуває чинності з моменту підписання та діє до 31 травня 2019 року включно, а в частині розрахунків - до повного виконання. Якщо протягом 30 днів до терміну закінчення цього договору жодна із сторін не попередить письмово іншу сторону про намір його розірвати, договір вважається автоматично продовженим на тих же умовах на кожний наступний календарний рік.

Позивач, листом від 07.05.2020 № 28АУ/01/1у/1/1657 повідомив відповідача, що розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 636 від 23.04.2020 (далі - Розпорядження № 636) встановлено два тарифи на транспортування теплової енергії: 1) тариф на транспортування теплової енергії з урахуванням витрат на утримання та ремонт центральних теплових пунктів; 2) тариф на транспортування теплової енергії без урахуванням витрат на утримання та ремонт центральних теплових пунктів.

Листом від 27.05.2020 № 28/АУ/40/1848 позивач повторно повідомив відповідача про застосування встановлених розпорядженням № 636 тарифів з дня набрання ним чинності (з 01.05.2020) та про необхідність з 01.05.2020 надавати позивачу інформацію про обсяги транспортованої теплової енергії тепловими мережами за двома складовими: з урахуванням та без урахування витрат на утримання та ремонт центральних теплових пунктів.

За твердженнями позивача, 11.06.2020 на його адресу надійшов лист від 03.06.2020 № 09/1190, в якому відповідач в односторонньому порядку відмовився здійснювати розрахунки за послуги, що надаються позивачем за договором, за тарифами, встановленими Розпорядженням № 636.

Позивачем у встановленому договором порядку було надіслано на адресу відповідача Акти про надання послуг з транспортування теплової енергії за період: травень-вересень 2020 року, від підписання яких відповідач відмовився, не заперечуючи проти обсягу наданих послуг, висловивши заперечення щодо вартості послуг, оскільки тариф на транспортування теплової енергії має встановлюватись НКРЕКП, відповідно до пункту 4.1 договору, та в структурі тарифу на теплову енергію відповідача експлуатаційні витрати на транспортування власної теплової енергії відповідача тепловими мережами інших суб`єктів господарювання враховано у розмірі 89,74 грн за 1 Гкал.

За доводами позивача, викладені у листах № 09/1354 від 03.07.2020, № 09/1447 від 17.07.2020, № 09/1617 від 13.08.2020, № 09/1847 від 18.09.2020 та № 09/2054 від 21.10.2020 пояснення не є обґрунтованими запереченнями до Актів про надання послуг з транспортування теплової енергії за спірний період, відтак, на думку позивача, датою погодження (підписання) відповідачем Актів про надання послуг з транспортування теплової енергії за період: травень-вересень 2020 року є наступний календарний день після спливу встановленого пунктом 4.4 Договору 4-денного строку для надання письмових заперечень.

Позивач вказує, що протягом спірного періоду (01.05.2020 - 30.09.2020) належним чином виконав зобов`язання за договором та надав відповідачу послуги з транспортування теплової енергії на загальну вартість 39 180 882,53 грн, за які відповідач розрахувався частково у сумі 9 342 364, 75 грн, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 29 838 517, 78 грн, що і стало підставою для звернення до суду з позовом.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 в позові відмовлено. Вказане рішення суду, залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.12.2021 № 910/18914/20.

Рішення судів мотивовані тим, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження внесення змін до Договору щодо зміни тарифу на транспортування теплової енергії; відповідач у своїй діяльності у сфері теплопостачання зобов`язаний виконувати імперативні рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП, Регулятор), відтак правові підстави для застосування до нього тарифів, визначених у підзаконному нормативному акті виконавчого органу місцевого самоврядування, відсутні; у відносинах між сторонами відповідач є теплогенеруючою організацією (виробляє теплову енергію) та теплопостачальною організацією (постачає теплову енергію споживачам), а позивач є теплотранспортуючою організацією; відповідач не є споживачем у розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Закону України «Про теплопостачання», а відтак відсутні й підстави для застосування інших тарифів, аніж ті, що визначені укладеним між сторонами Договором.

Постановою Верховного Суду від 01.11.2022 у даній справі рішення судів попередніх інстанцій скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

При направлені справи на новий розгляд Верховний Суд вказав, що для правильного вирішення спору судам необхідно встановити обов`язковість тарифів, затверджених органом місцевого самоврядування (Київської міської ради) в межах своїх повноважень, для сторін у даній справі, з урахуванням законодавства, яким здійснюється державне регулювання таких тарифів та порядок їх застосування, а саме в частині виконання умов Договору щодо транспортування теплової енергії позивачем та оплати відповідачем послуг з транспортування теплової енергії. Тобто судам необхідно дослідити питання застосування відповідного тарифу на транспортування теплової енергії відповідача, тепловими мережами, які перебувають у господарському віддані позивача, до суб`єкта який вчиняє дії з транспортування теплової енергії, а саме встановити, який тариф підлягає застосування у спірних правовідносинах.

Враховуючи, що предметом спору у даній справі є сума заборгованості за транспортування теплової енергії, розмір якої залежить від тарифу на транспортування теплової енергії, для правильного вирішення спору у даній справі необхідним є повне та об`єктивне дослідження всіх питань, пов`язаних з визначенням як органу, до повноважень якого належить формування такого тарифу, так і суб`єкта, для якого є обов`язковим цей тариф, а також часу, з якого він повинен застосовуватись.

Як встановлено судом, позивач та відповідач є суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг.

На спірний період з 01.05.2020 по 30.09.2020 діяльність позивача регулюється органом місцевого самоврядування - Київською міською радою (Київською міською державною адміністрацією) (далі - КМДА), а діяльність відповідача регулюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Як вже зазначалось вище, 01.06.2017 між позивачем та відповідачем укладено Договір № 5 про надання послуг з транспортування теплової енергії, за умовами якого підприємство зобов`язується транспортувати теплову енергію, яка виробляється товариством і постачається споживачам зони теплопостачання товариства, тепловими мережами, які перебувають у господарському віданні підприємства, а товариство зобов`язується оплачувати за послуги з транспортування теплової енергії у порядку та на умовах, визначених договором (п. 1.1. Договору).

Згідно п. 4.1 Договору, тариф на транспортування теплової енергії за 1 Гкал встановлюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг.

Відповідно до п. 4.2 Договору загальна сума вартості транспортування теплової енергії товариства за цим Договором складається із сум вартості щомісячного транспортування теплової енергії товариства мережами підприємства, яка визначається згідно з пунктом 4.7 Договору.

Для визначення обсягів теплової енергії, що транспортується тепловими мережами позивача та інших необхідних даних сторони керуються даними звіту про транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами Форма № 2- НКП-тепло (місячна). Окрім цього, сторони домовилися, що місячний обсяг теплової енергії, що транспортується тепловими мережами позивача є фактичним корисним відпуском теплової енергії, обсяг якої встановлюється згідно з пунктом 1 (код рядка 005) Форми № 2-НКП-тепло (місячна) (п. 4.7 Договору).

Пунктом 7.1 Договору визначено, що цей Договір може бути змінений або доповнений за письмовою домовленістю сторін, оформленою додатковою угодою до цього Договору, яка є його невід`ємною частиною.

Будь-які зміни та доповнення до цього Договору є невід`ємною частиною цього Договору та обов`язковими для виконання сторонами лише в разі, якщо вони оформленні таким чином: викладені письмово, підписані повноваженими представниками сторін, скріплені печатками сторін. Усі виправлення у тексті, зміни та доповнення до Договору мають юридичну силу у разі їх взаємного посвідчення повноваженими представниками сторін (п. 7.4. Договору).

На час укладення спірного Договору регулювання діяльності сторін здійснювалось Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

У зв`язку з набуттям чинності постановою НКРЕКП № 308 від 22.03.2017 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності у сфері теплопостачання», ліцензійна справа позивача передана до Київської міської державної адміністрації.

Позивач вважає, що у зв`язку із вказаним, розрахунки за Договором мають здійснюватися відповідно до тарифів, встановлених КМДА.

Як було зазначено вище, відповідач листами від № 09/1354 від 03.07.2020, №09/1447 від 17.07.2020, № 09/1617 від 13.08.2020, № 09/1847 від 18.09.2020 та № 09/2054 від 21.10.2020 надав свої заперечення щодо актів про надання послуг з транспортування теплової енергії, звертаючи увагу на те, що застосуванню підлягають тарифи, встановлені НКРЕКП, а саме:

- за умовами договору тариф на транспортування теплової енергії за 1 Гкал має встановлюватися НКРЕКП (п. 4.1 Договору);

- в структурі тарифів на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води для споживачів ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ», встановлених постановою НКРЕКП від 17.03.2020 № 623, експлуатаційні витрати на транспортування власної теплової енергії відповідача тепловими мережами інших суб`єктів господарювання враховано у розмірі 89, 74 грн за 1 Гкал.

Слід зауважити, що матеріали справи не містять доказів розірвання сторонами Договору або внесення до договору будь-яких змін щодо застосування тарифу на транспортування теплової енергії чи інших умов порядку визначення вартості транспортування теплової енергії.

При цьому, сторони підтверджують дію Договору № 5 у період з 01.05.2020 по 30.09.2020 та відсутність будь-яких дій щодо розірвання та або внесення зміни до умов Договору.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору; транспортування теплової енергії - господарська діяльність, пов`язана з передачею теплової енергії (теплоносія) за допомогою мереж на підставі договору; сфера теплопостачання - сфера діяльності з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії споживачам; теплогенеруюча організація - суб`єкт господарської діяльності, який має у своїй власності або користуванні теплогенеруюче обладнання та виробляє теплову енергію; теплотранспортуюча організація - суб`єкт господарської діяльності, який здійснює транспортування теплової енергії; теплопостачальна організація - суб`єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії;

Позивач та відповідач є суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сферах теплопостачання та комунальних послуг.

Верховний Суд під час розгляду даної справи вказав, що у відносинах між сторонами договору відповідач є теплогенеруючою організацією (виробляє теплову енергію) та теплопостачальною організацією (постачає теплову енергію споживачам), надавачем комунальних послуг споживачам, а позивач, у свою чергу, є теплотранспортуючою організацією.

Враховуючи, що відповідач не є теплотранспортуючою організацією (відсутність у господарському віданні тепломереж), він (як теплогенеруюча та теплопостачальна організація) зобов`язаний укласти договір на транспортування теплової енергії в обсязі, достатньому для виконання договірних зобов`язань перед своїми споживачами (п.п 17 п. 3.2 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання теплової енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 22.03.2017 № 308).

Відповідно до частини 4 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу. У разі якщо така організація не є теплотранспортуючою, то теплотранспортуюча організація не має права відмовити теплогенеруючій організації у транспортуванні теплової енергії, якщо це дозволяють технічні можливості системи.

Таким чином, договори на транспортування теплової енергії укладаються, згідно з вимогами закону, між теплопостачальною організацією та теплотранспортуючою організацією для виконання зобов`язань теплопостачальної організації перед своїми споживачами (споживачами теплової енергії).

Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії формуються для споживачів на підставі економічно обґрунтованого розподілу витрат, пов`язаних із провадженням певного виду ліцензованої діяльності (абз. 3 п. 6 постанови КМУ від 01.06.2011 № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на комунальні послуги»).

Тарифи формуються для таких категорій споживачів: населення; бюджетні установи; релігійні організації (крім обсягів, що використовуються для провадження виробничо-комерційної діяльності); інші споживачі (п. 1.5 постанови НКРЕКП від 25.06.2019 №1174 Про затвердження Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» тариф (ціна) на теплову енергію - грошовий вираз витрат на виробництво, транспортування, постачання одиниці теплової енергії (1 Гкал) з урахуванням рентабельності виробництва, інвестиційної та інших складових, що визначаються згідно із методиками, розробленими національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.

Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії (ст. 20 Закону України «Про теплопостачання», ч. 5 ст. 21 Закону України «Про житлово- комунальні послуги», п. 59 постанови КМУ від 01.06.2011 № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на комунальні послуги»).

Відповідно до положень Законів України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг», «;Про теплопостачання», «;Про житлово-комунальні послуги» тарифи затверджуються уповноваженими органами та застосовуються до споживачів теплової енергії (комунальної послуги з постачання теплової енергії).

З наведеного вбачається, що державному регулюванню підлягають тарифи на теплову енергію та комунальну послугу з постачання теплової енергії (кінцевий тариф). Тариф на транспортування теплової енергії не застосовується окремо, а є частиною тарифу на теплову енергію (комунальну послугу), який застосовується до споживачів такої послуги.

Транспортування теплової енергії оплачується споживачами у складі відповідної комунальної послуги.

Слід зазначити, що тарифи розраховуються та встановлюються уповноваженими органами окремо для кожного підприємства (виконавця комунальної послуги).

Відповідно до п. 1 постанови НКРЕКП від 21.06.2016 № 1159 «Про переоформлення ліцензій з виробництва електричної енергії, виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії, постачання теплової енергії, виданих ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ», переоформлено ліцензії АД № 036331 на право провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії, АД № 036403 на право провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії, АВ № 597422 на право провадження господарської діяльності з постачання теплової енергії, видані ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» на безстрокові.

Отже, на спірний період з 01.05.2020 по 30.09.2020 позивач як теплотранспортуюча організація діє на підставі ліцензії, виданої постановою НКРЕКП № 2340 від 22.12.2016; орган, уповноважений встановлювати тарифи - КМДА, а відповідач здійснює діяльність з виробництва та постачання теплової енергії на підставі ліцензії АД № 036403 та АВ № 597422; орган, уповноважений встановлювати тарифи - НКРЕКП.

За змістом частин другої, третьої статті 20 Закону України «Про теплопостачання» тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб`єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво теплової енергії, у тому числі на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням альтернативних джерел енергії, на транспортування та постачання теплової енергії встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування у межах повноважень, визначених законодавством.

Таким чином, законом передбачено повноваження з встановлення тарифів на послуги з постачання теплової енергії як НКРЕКП, так і органів місцевого самоврядування у межах повноважень, визначених законодавством. Такі суб`єкти встановлюють тарифи для різного кола споживачів.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на теплову енергію (у тому числі її виробництво, транспортування та постачання), тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, на інші комунальні послуги (крім тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, тарифів на комунальні послуги, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг), побутові, транспортні та інші послуги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 статті 6 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг здійснює зокрема, встановлення тарифів на комунальні послуги суб`єктам природних монополій та суб`єктам господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких здійснюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Для решти суб`єктів господарювання, які не підпадають під сферу регулювання НКРЕКП, тарифи на теплову енергію та комунальні послуги встановлюються органами місцевого самоврядування.

З викладеного вбачається, що виконавчі органи сільських, селищних, міських рад встановлюють тарифи, зокрема на транспортування теплової енергії, за винятком тарифів, які встановлюються НКРЕКП.

Отже, Київська міська рада (Київська міська державна адміністрація) затверджує тариф для споживачів позивача, а НКРЕКП для споживачів відповідача.

Таким чином, державному регулюванню підлягають тарифи на теплову енергію та комунальну послугу з постачання теплової енергії (кінцевий тариф). Тариф на транспортування теплової енергії не застосовується окремо, а є частиною тарифу на теплову енергію (комунальну послугу), який застосовується до споживачів такої послуги.

Транспортування теплової енергії оплачується споживачами у складі відповідної комунальної послуги.

Відтак, тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб`єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими та застосовуються до споживачів комунальних послуг.

Щодо особливостей встановлення тарифів Позивачу судом встановлено наступне.

Механізм формування тарифів для підприємств - ліцензіатів органів місцевого самоврядування визначений Порядком формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на комунальні послуги» (Порядок № 869).

Оскільки позивач є і теплогенеруючою, і теплотранспортуючою, і теплопостачальною організацією для споживачів власної зони постачання, тарифи для позивача встановлюються на теплову енергію, на виробництво теплової енергії, на транспортування теплової, на постачання теплової енергії та на послугу з постачання теплової енергії, тобто на кожний вид діяльності.

Тарифи на послугу з централізованого опалення та постачання гарячої води для споживачів, договори з якими укладено до 01.05.2019 (стара класифікація послуг до набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги»), встановлені розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 22.12.2018 № 2340.

При цьому, Розпорядженням КМДА № 2340 встановлюються тарифи, у т.ч. на транспортування теплової енергії, в розрізі кожної категорії споживачів зони постачання позивача (населення, бюджетні установи, релігійні організації, інші споживачі). Тариф на транспортування теплової енергії визначений у розмірі - 89, 74 грн за 1 Гкал без ПДВ.

Тарифи на теплову енергію, її виробництво, постачання, послугу з постачання теплової енергії для споживачів, договори з якими укладено після 01.05.2019 (нова класифікація послуг з набранням чинності Закону України «Про житлово-комунальні послуги»), встановлені розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) № 636 від 23.04.2020.

Розпорядженням КМДА № 636, так само, встановлюються тарифи, у т.ч. на транспортування теплової енергії, в розрізі кожної категорії споживачів зони постачання позивача. Тариф на транспортування теплової енергії визначений у розмірі - 376, 36 грн за 1 Гкал без ПДВ.

Тариф, встановлений Розпорядженням КМДА № 636, застосовуються до споживачів позивача, які входять до його зони постачання.

Відповідно до п. 41 Розпорядження КМДА № 636, тарифи, сформовані за новою класифікацією послуг, застосовуються за умови укладення договорів згідно із Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Таким чином, тариф на транспортування теплової енергії, встановлений Розпорядженням КМДА № 636, як окрема складова, що включена в загальний тариф (ціну) за теплову енергію і, відповідно, на житлово-комунальну послугу для споживача, - розповсюджуються саме на споживачів позивача, яким останній надає комунальні послуги.

При цьому, у Розпорядженні КМДА № 636 відсутній окремо встановлений тариф на транспортування теплової енергії відповідача як іншого ліцензіата-виробника теплової енергії.

Щодо особливостей встановлення тарифів відповідачу судом встановлено наступне.

Механізм формування тарифів для підприємств - ліцензіатів НКРЕКП визначався Порядком формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, затвердженим постановою НКРЕКП від 25.06.2019 № 1174 (Порядок №1174).

Відповідно до п. 1.4, 1.5 Порядку № 1174 тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання - вартість вироблення, транспортування та постачання одиниці (1 Гкал) теплової енергії відповідної якості як грошовий вираз планованих економічно обґрунтованих витрат з урахуванням витрат на покриття втрат ліцензіата, планованого прибутку, коригування витрат, які встановлюються НКРЕКП. Тарифи для кожної категорії споживачів визначаються на підставі економічно обґрунтованого розподілу витрат, пов`язаних з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової енергії.

Як встановлено судом, у спірний період відповідач надавав власним споживачам послуги за ціною, згідно умов чинних укладених договорів про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (укладені до 01.05.2019 за старою класифікація послуг). Послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, тобто за новою класифікацією послуг згідно Закону України «Про житлово- комунальні послуги» - не надавав.

Джерелом фінансування здійснюваного позивачем у спірний період транспортування теплової енергії для відповідача є кінцевий тариф на послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води для споживачів.

До структури наведених тарифів входять наступні складові: тариф на виробництво теплової енергії, витрати на транспортування теплової енергії та тариф на постачання теплової енергії.

Тобто, як правильно зазначив суд першої інстанції, на період з 01.05.2020 по 30.09.2020 для споживачів відповідача діяли чинні тарифи, встановлені постановою НКРЕКП від 17.03.2020 № 623 (встановлено тариф на теплову енергію, її виробництво та постачання, послугу з постачання теплової енергії для відповідача). В структурі тарифів на теплову енергію відповідача (Додаток 1 до постанови НКРЕКП від 14.01.2020 № 77 в редакції постанови НКРЕКП від 17.03.2020 № 623) експлуатаційні витрати на транспортування власної теплової енергії тепловими мережами інших суб`єктів господарювання становлять 89, 74 грн. за 1 Гкал.

Відповідно до підпункту 9, пункту 3.2 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання теплової енергії та підпунктів 8, 9, 13, пункту 3.2 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії (затверджені Постановою НКРЕКП від 22 березня 2017 року № 308 в редакції, яка була чинною на спірний період) відповідач зобов`язаний, зокрема:

- дотримуватися структури витрат згідно зі статтями, затвердженими у тарифі на виробництво теплової енергії;

- здійснювати продаж виробленої теплової енергії за тарифами, що встановлюються уповноваженим законом державним колегіальним органом;

- здійснювати постачання теплової енергії за тарифами, що встановлюються уповноваженим законом державним колегіальним органом;

- дотримуватися структури витрат згідно із статтями, затвердженими у тарифі на постачання теплової енергії;

- здійснювати постачання теплової енергії відповідно до умов договору, укладеного в установленому порядку.

Як зазначалось вище, державному регулюванню підлягають тарифи на теплову енергію та комунальну послугу з постачання теплової енергії (кінцевий тариф), у той час як тариф за транспортування теплової енергії окремо не застосовується, оскільки тариф на транспортування є складовою тарифу на теплову енергію і оплачується споживачами у складі відповідної комунальної послуги.

Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Отже, тариф на транспортування теплової енергії споживачам відповідача є складовою тарифу на теплову енергію, встановленого для відповідача.

Відтак, досліджуючи суб`єктне коло, на яке поширюються встановлені тарифи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що встановлені Розпорядженням КМДА № 636 тарифи на транспортування теплової енергії, були встановлені та розповсюджуються саме на споживачів позивача, які уклали з останнім договори у відповідності до умов Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно з ст. 20 Закону України «Про теплопостачання» тариф на теплову енергію для споживача визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Отже, з аналізу наведеного вбачається, що витрати на транспортування теплової енергії відповідача тепловими мережами позивача є складовою тарифу на теплову енергію, її виробництво та постачання й відповідно на певну комунальну послугу, яку відповідач надає своїм споживачам.

Таким чином, обов`язок відповідача з оплати послуг транспортування теплової енергії за Договором виник саме в розмірі тарифу експлуатаційних витрат на транспортування власної теплової енергії тепловими мережами інших суб`єктів господарювання, який становить для послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (стара класифікація) - 89, 74 грн без ПДВ за 1 Гкал.

Виходячи з викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в тому, що враховуючи відсутність правових підстав для застосування до відповідача встановленого Розпорядженням № 636 тарифу на транспортування теплової енергії, відповідачем належним чином виконано взяті на себе грошові зобов`язання за Договором, виходячи із встановленого постановою НКРЕКП від 17.03.2020 № 623 тарифу на транспортування теплової енергії.

Підсумовуючи зазначене, судова колегія вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги, що стосуються оскаржуваного рішення суду від 03.07.2023 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду з огляду на недоведення позивачем неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором, у зв`язку з чим наведені скаржником посилання на судову практику не є релевантними в контексті встановлених вище обставин.

Щодо оскаржуваного додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2023.

07.07.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі.

24.07.2023 від Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правовому допомогу.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 24.07.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» витрати на правничу(правову) допомогу в розмірі - 184 000 грн.

Стосовно ухваленого додаткового рішення скаржник зазначає, що розмір заявлених відповідачем та задоволених судом витрат не є розумним, обґрунтованим та співмірним, а судом першої інстанції фактично не враховано подане позивачем клопотання про зменшення розміру таких витрат.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За приписами ч.ч. 3, 4 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Перевіривши матеріали справи, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» про ухвалення додаткового рішення у справі та дослідивши клопотання Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про зменшення розміру витрат на правовому допомогу, оцінивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів частково погоджується з позивачем в тому, що розмір заявлених витрат є завищеним, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 ст. 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (далі - Замовник) та Адвокатським об`єднанням «ОПТІМАЛЕКС» (далі - Виконавець) було укладено Договори про надання правової допомоги № 19/02-01/ЄР від 19.02.2021, № 06/01-01/ЄР від 06.01.2022 з додатковою угодою від 30.12.2022 про пролонгацію дії на 2023 рік (надалі - Договори).

Відповідно до п. 1.1 Договорів Виконавець бере на себе зобов`язання надавати послуги з юридичного консультування та юридичного представництва (адвокатські послуги) (код за ДК 021:2015-79110000-8) в обсязі та на умовах, передбачених Договором, а Замовник зобов`язується оплатити такі послуги у порядку та строки обумовлені Сторонами у цьому Договорі.

Згідно з п. 5.1 Договорів вартість наданих послуг визначається по факту їх надання на підставі Актів приймання-передачі наданих послуг або вказується в окремих додаткових угодах.

За період з 03 квітня по 03 липня 2023 року Відповідачу була надана професійна правнича допомога, детальний опис якої наведено у узагальнюючому Звіті виконаних робіт (детальний опис), який складений на підставі Акта приймання - передачі наданих послуг з зазначенням вартості таких послуг у відповідності до Протоколу узгодження вартості послуг, підписаного Сторонами.

Вартість судових витрат (послуг професійної правничої допомоги) разом складає 184 000,00 (сто вісімдесят чотири тисячі одна грн. 00 коп.) гривень, з яких:

- вартість наданих послуг за період з 03.04.2023 по 03.07.2023 складає 84 000,00 (вісімдесят чотири тисячі грн. 00 коп.) гривень;

- гонорар успіху - 100 000,00 (сто тисяч грн. 00 коп.) гривень.

Отже, з огляду на надані докази понесення витрат на правничу допомогу, відповідачем доведено заявлений розмір витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України унормовано: витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

За приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Приписами ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом із тим, у частині 5 статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009, справа «Баришевський проти України» від 26.02.2015).

Згідно з висновком ЄСПЛ, викладеним у рішенні від 02.06.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд враховує, що предметом позову є стягнення 29 838 517, 78 грн за неналежне виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором № 5 про надання послуг з транспортування теплової енергії від 01.06.2017.

Водночас, дана справа наразі перебуває на новому розгляді в суді апеляційної інстанції, оскільки рішенням Господарського суду міста Києва від 26.05.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.12.2021, в задоволенні позову відмовлено, а постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.11.2022 у справі № 910/18914/20 касаційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» задоволено частково, рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.12.2021 у справі № 910/18914/20 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва. При цьому, оскаржуваним рішенням суду першої інстанції від 03.07.2023 в задоволенні позову було відмовлено, з чим погодилась судова колегія.

Разом з цим, за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених відповідачем на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи, через призму критеріїв, встановлених частиною четвертою статті 126 та частиною п`ятою статті 129 ГПК України, та враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді апеляційної інстанції.

При зменшенні витрат на правову допомогу суд апеляційної інстанції також враховує: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в суді першої та апеляційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/20852/20.

Як вбачається з матеріалів справи, правова позиція відповідача була сталою і не зазнавала змін протягом розгляду спору.

З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, керуючись у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, а також враховуючи клопотання позивача про зменшення розміру таких витрат, яке судом першої інстанції належним чином оцінено не було, судова колегія дійшла висновку, що заявлений відповідачем до стягнення з позивача розмір адвокатських витрат у розмірі 184 000 грн не відповідає критеріям розумності їх розміру, дійсності та необхідності їх понесення (у заявленому розмірі), а визначений відповідачем розмір адвокатських витрат не є неминучим та розумним, що є підставою не покладати у повному обсязі понесені відповідачем витрати на правову допомогу адвоката на позивача.

За викладених обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку частково задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» про ухвалення додаткового рішення у справі та присудити до стягнення з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» витрати на правову допомогу позивача в розмірі 90 000,00 грн, оскільки такий розмір на переконання судової колегії відповідатиме критерію пропорційності, розумності та справедливості.

Таким чином, доводи апеляційної скарги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» щодо неспімірності заявлених та присуджених до стягнення витрат відповідача на правничу допомогу частково знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення.

Висновки апеляційного інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Апеляційний господарський суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи учасників справи, дійшов висновку, що судом першої інстанції за результатами розгляду справи було прийнято законне та вмотивоване рішення на підставі належних та допустимих доказів, а скаржником в апеляційній скарзі вищенаведені висновки суду першої інстанції не спростовано.

Отже, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі №910/18914/20.

Натомість, доводи апеляційної скарги позивача на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2023 частково знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваного додаткового рішення суду, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 р. N 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 р. N3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Колегія суддів зазначає про те, що при апеляційному перегляді не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права щодо винесення судом першої інстанції рішення, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду, наведені в оскаржуваному рішенні суду від 03.07.2023.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі №910/18914/20 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Водночас, за висновком судової колегії, додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2023 підлягає частковому скасуванню.

З огляду на викладене, апеляційна скарга Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі №910/18914/20 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає, натомість як апеляційна скарга Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2023 є частково обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати розподіляються за правилами, встановленими статтею 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі №910/18914/20 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі №910/18914/20 - залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2023 у справі №910/18914/20 - задовольнити частково.

5. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2023 у справі №910/18914/20 - скасувати частково, виклавши резолютивну частину додаткового рішення в наступній редакції:

«Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» про ухвалення додаткового рішення у справі - задовольнити частково.

Стягнути з КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА ВИКОНАВЧОГО ОРГАНУ КИЇВРАДИ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (Україна, 01001, місто Київ, ПЛОЩА ІВАНА ФРАНКА, будинок 5, ідентифікаційний код 40538421) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЄВРО- РЕКОНСТРУКЦІЯ» (02094, м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20, ідентифікаційний код 37739041) витрати на правничу(правову) допомогу в розмірі - 90 000 (дев`яносто тисяч) грн. 00 коп.

В іншій частині в задоволенні заяви - відмовити.»

6. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

7. Матеріали справи №910/18914/20 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 12.07.2024 після виходу суддів з відпустки.

Головуючий суддя Є.Ю. Шаптала

Судді С.Р. Станік

М.Л. Яковлєв