ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08 липня 2024 року Справа № 903/476/24

Господарський суд Волинської області у складі судді Дем`як В.М., за участі секретаря судового засідання Назарова Н.В., розглянувши справу

за позовом: Комунального підприємства «Рожищенська багатопрофільна лікарня» Рожищенської міської ради

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут»

про визнання недійсними умов договору та стягнення 16 036, 40 грн.

Представники сторін:

від позивача: Деркач Денис Володимирович;

від відповідача: Михальчук Катерина Валентинівна; Корнійчук Ірина Манаф-кизи

Встановив: 15.05.2024 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява Комунального підприємства «Рожищенська багатопрофільна лікарня» Рожищенської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» у якій просить суд:

- визнати недійсними умови договору про постачання електричної енергії споживачу №73-0042000/12-21 зазначену в додатку №1 «Заяви-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу №73-004200/12-21 про те, що «Початок постачання з « 01» грудня 2021 року» та умову додатку №2 «Комерційна пропозиція» №16.6 до договору №73-0042000/12-21 зазначену в Розділі «Умова. Строк дії договору та умови пролонгації» «..умови договору застосовуються до правовідносин, які виникли між сторонами з 01.12.2021 року» про застосування умов даного договору з 01.12.2021 року;

- стягнути з ТОВ «Волиньелектрозбут» безпідставно набуті кошти у сумі 16 036, 40 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що внаслідок укладання договору від 10.12.2021 №736-0042000/12-21 на постачання електричної енергії 01 грудня 2021 року, постачальником не виконано зобов`язання за договором від 12.02.2021 №23-21/365 в частині постачання електричної енергії в період з 01.12.2021 по 12.12.2021 за ціною, визначеною умовами додаткової угоди від 02.12.2021 №6 до договору №23-21/356 (3,004835 грн. за 1Квт.год без ПДВ), що є порушенням вимог п.1 ст. 631 Цивільного кодексу України, п. 1 додаткової угоди від 02.12.2021 №6 до договору №23-21/356 та п.1, п.3 додаткової угоди від 10.12.2021 №7 до договору №23-21/356.

Ухвалою суду від 20.05.2024 позовну заяву Комунального підприємства «Рожищенська багатопрофільна лікарня» Рожищенської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» про визнання недійсними умов договору та стягнення 16 036, 40 грн. залишено без руху. Надано позивачу строк 10 днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків, а саме надання суду доказів сплати судового збору у розмірі 3028 грн.

Ухвалою суду від 27.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 10.06.2024.

Ухвалою суду від 10.06.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 08.07.2024.

Представник позивача через відділ документального забезпечення та контролю суду подав:

- заяву про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді за вх.№ 01-75/4104/24 від 14.06.2024;

- заяву про долучення платіжної інструкції по сплаті судового збору за вх.№ 01-75/4106/24 від 14.06.2024 .

Представник відповідача через відділ документального забезпечення та контролю суду подав відзив на позовну заяву за вх. № 01-75/3972/24 від 10.06.2024.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задоволити позов. Крім того, до початку судових дебатів зазначив в порядку ст.129 ГПК України, що подасть докази понесення витрат на правничу допомогу протягом 5 днів після ухвалення рішення судом.

Представники відповідача у судовому засіданні заперечили щодо позовних вимог та просили відмовити у задоволенні позову.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків право на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку.

Частинами ч.ч. 1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні рівні умови сторонам для представлення своєї правової позиції та надання доказів і вважає за можливе розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

18.02.2021 року Позивачем та ТОВ «Волиньелектрозбут» за результатами процедури закупівлі було укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу №23-21/356 (а.с. 12-16).

Згідно п.2.1 Договору Постачальник (Відповідач) продає електричну енергію Споживачу (Позивачу по справі) для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до умов п.3.1 Договору строк (термін) поставки товару: 01.02.2021 р. по 31.12.2021 року.

Постачальник не має права вимагати від споживача будь-якої іншої плати за електричну енергію, що не визначена Додатком 2 до цього Договору (п. 3.3 Договору).

Пунктом 4.2. Договору передбачено, що Постачальник зобов`язується забезпечити комерційну якість послуг, які надаються Споживачу за цим Договором, що передбачає вчасне та повне інформування Споживача про умови постачання електричної енергії, ціни на електричну енергію та вартість послуг, що надаються, роз`яснень положень актів чинного законодавства, якими регулюються відносини Сторін, ведення точних та прозорих розрахунків із Споживачем, а також можливість вирішення спірних питань шляхом досудового врегулювання.

Ціна електричної енергії має зазначатися Постачальником у рахунках на оплату електричної енергії та актах-приймання передачі електричної енергії за цим Договором у розмірі, який зазначений у Додатку 2 до Договору та є чинним у відповідному розрахунковому періоді (п.5.4 Договору).

У відповідності до п.7.2. Договору Постачальник зокрема зобов`язується: нараховувати і виставляти рахунки Споживачу за поставлену електроенергію відповідно до вимог та у порядку, передбачених ПРЕЕ та цим Договором за ціною, яка зазначена у Додатку 2 до цього Договору.

Відповідно до Додатку 2 (Специфікації) ціна за одиницю (з урахуванням величин регульованих тарифів та ПДВ) встановлювалась 2,19 грн. за кВТ/год (а.с. 17).

Пунктом 12.1 Договору передбачено, що Договір набирає чинності з дня його підписання Сторонами та діє до 31.12.2021р. включно, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором.

Позивач зазначає, що в подальшому між Комунальним підприємством «Рожищенська багатопрофільна лікарня» Рожищенської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» протягом 2021 року було укладено наступні додаткові угоди:

- 30.03.2021р. було укладено Додаткову угоду №1 до Договору, відповідно до-якої з 01.03.2021р. ціна за 1 кВт*год електричної енергії - 2,373545 грн.;

- 08.09.2021р. було укладено Додаткову угоду №2 до Договору, відповідно до якої з 01.09.2021р. ціна за 1 кВт*год електричної енергії - 2,575423 грн.

- 21.10.2021р. було укладено Додаткову угоду №3 до Договору, відповідно до якої з 01.10.2021р. ціна за 1 кВт*год електричної енергії - 2,797475 грн.;

- 17.11.2021р. було укладено Додаткову угоду №4 до Договору, відповідно до якої з 01.11.2021р. ціна за 1 кВт*год електричної енергії - 3,041706 грн.;

- 30.11.2021р. було укладено Додаткову угоду №5 до Договору, відповідно до якої з 11.11.2021 р. ціна за 1 кВт*год електричної енергії - 3,310336 грн.

- 02.12.2021р. було укладено Додаткову угоду №6 до Договору, відповідно до якої з 12.11.2021р. ціна за 1 кВт*год електричної енергії - 3,605802 грн. (а.с. 18).

Листом-попередженням ТОВ «Волиньелектрозбут» від 17.11.2021 року №01-8/3480 повідомило позивача, що у випадку не погодження з підняттям ціни (до 3,9933 грн. за 1 кВт.год) Договір від 18.02.2021 року №23-21/356 буде розірвано з 13.12.2021 року (а.с. 24).

Враховуючи зазначене, 10.12.2021 між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду №7 (а.с. 20).

Згідно приписів п. 1 Додаткової угоди №7, сторони припиняють договірні відносини в частині постачання (споживання) електричної енергії за Договором з 13.12.2021 року. В частині оплати договірні відносини зберігають свою чинність до здійснення повних розрахунків між сторонами.

Крім того, відповідачем надано позивачу на підпис договір №736-0042000/12-21 від 10.12.2021 про постачання електричної енергії споживачу (а.с. 27-31).

Вищезазначений договір від 10.12.2021 року №736-0042000/12-21 є публічним договором приєднання (п.1.1 Договору ).

Даний договір приєднання від 10.12.2021 року №736-0042000/12-21 містив умову про те, що відповідна ціна встановлюється з 01.12.2021. При цьому позивач зазначає, що КП «Рожищенська багатопрофільна лікарня» не мало можливості вносити зміни до даного Договору, оскільки останній укладався у відповідності до приписів ч. 1 ст. 634 ЦК України.

Як вбачається з Додатку до Договору від 10.12.2021 року №736-0042000/12-21 «Комерційна пропозиція №16.6» встановлювалось, що ціна за електричну енергію (без врахування ПДВ) становить 3,99393 грн.00 коп. за кВТ/год. (а.с. 33).

Також сторони уклали ще один договір приєднання про постачання електричної енергії №736-0042000 від 24.12.2021 року відповідно до Додатку №2 до якого ціна залишилась 3,99393 грн.00 коп. за кВТ/год. та згідно якого було визначено, що його дія починається з 01.12.2021 року (а.с. 41-24).

Отже, як вбачається із матеріалів справи, у грудні 2021 року правовідносини щодо постачання електричної енергії між Комунальним підприємством «Рожищенська багатопрофільна лікарня» Рожищенської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» регулювались наступними договорами приєднання:

- Договором від 18.02.2021 року №23-21/356 з додатковим угодами згідно яких в цей період встановлювалась ціна в розмірі 3,605802 грн. кВт/год. (дія припинена 13.12.2021 року);

- Договором від 10.12.2021 року №736-0042000/12-21, згідно якого встановлювалась ціна 3,99393 грн.00 коп. за кВТ/год (дія встановлювалась з 01.12.2021 року);

- Договором №736-0042000 від 24.12.2021 року, згідно якого встановлювалась ціна 3,99393 грн.00 коп. за кВТ/год (дія встановлювалась з 01.12.2021 року).

В подальшому, Товариством з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» виставлено КП «Рожищенська багатопрофільна лікарня» Рожищенської міської ради рахунок №105/536-0042000/12/1 за грудень 2021 року на оплату електроенергії за 34903 кВт за тарифом 3,99393 грн. кВт/год на суму 167 280, 17 грн. (а.с. 43)

Зазначений рахунок оплачений позивачем в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями №1424 від 23.12.2021 на суму 140 160 грн. та №1445 від 28.12.2021 на суму 27 120, 17 грн. (а.с. 44-45).

Позивач зазначає, що внаслідок постійного ініціювання з боку відповідача припинення дії основного договору та укладення нового договору, внесення цілого ряду змін до договорів на постачання електричної енергії в листопаді-грудні 2021 року комунальне підприємство помилково оплатило всю суму виставленої в Рахунку №105/536-0042000/12/1 коштів за тарифом 3,99393 грн. кВт/год, в якому не враховувалась та обставина, що в період з 01.12.2021 року до 13.12.2021 року підприємству відповідачем здійснювалось постачання електричної енергії за тарифом 3,605802 грн. кВт/год. згідно Договору від 18.02.2021 року №23-21/356.

В ході ревізії фінансово-господарської діяльності Комунального підприємства «Рожищенська багатопрофільна лікарня» Рожищенської міської ради за період з 01.01.2021 по 31.12.2023 років, яка проводилась Управлінням західного офісу Держаудитслужби у Волинській області в період з 28.12.2023 року по 20.03.2024 року складено Акт ревізії від 20.03.2024 року №130304-22/006 (а.с. 46-52).

Зі змісту зазначеного Акту ревізії від 20.03.2024 року №130304-22/006 вбачається, що внаслідок укладання договору від 10.12.2021 № 736-0042000/12-21 на постачання електричної енергії - з 01 грудня 2021 року, постачальником ТОВ «Волиньелектрозбут» не виконано свої зобов`язання за договором від 12.02.2021 № 23-21/356, в частині постачання електричної енергії в період з 01.12.2021 по 12.12.2021 за ціною, визначеною умовами додаткової угоди від 02.12.2021 № 6 до Договору № 23-21/356 (3,004835 грн за 1 кВт.год без ПДВ), що є порушенням вимог п. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України, п. 1 додаткової угоди від 02.12.2021 № 6 до Договору № 23-21/356 та п.1, п. З додаткової угоди від 10.12.2021 № 7 до Договору № 23-21/356 та внаслідок оплати вартості електричної енергії, спожитої в період з 01.12.2021 по 12.12.2021 року за ціною, визначеною умовами договору від за № 736-0042000/12-21 - 3,99393 грн за 1 кВт.год, без ПДВ, при установленій діючим Договором № 23-21/356, з урахуванням внесених змін, ціні - 3,004835 грн за 1 кВт.год, позивачем понесено зайвих витрат в сумі 16 036,4 грн., чим завдано збитків КП «Рожищенська багатопрофільна лікарня» на вказану суму (розрахунок: 3,99393 грн - 3,004835 грн = 0,989095 грн х 13 511 кВт.год = 13 363,66 грн + 20 %ПДВ = 16 036,4 грн).

28.03.2024 позивачем надіслано на адресу відповідача вимогу щодо повернення зайво сплачених коштів у сумі 16 036,40 грн. (а.с. 53).

У відповідь на вимогу відповідач посилаючись на відсутність законних підстав відмовився відшкодовувати зайво сплачені кошти (а.с. 54).

Отже, звертаючись до суду із позовом, позивач доводить, що внаслідок укладання договору від 10.12.2021 №736-0042000/12-21 на постачання електричної енергії 01 грудня 2021 року, відповідачем не виконано зобов`язання за договором від 12.02.2021 №23-21/365 в частині постачання електричної енергії в період з 01.12.2021 по 12.12.2021 за ціною, визначеною умовами додаткової угоди від 02.12.2021 №6 до договору №23-21/356 (3,004835 грн. за 1Квт.год без ПДВ), що є порушенням вимог п.1 ст. 631 Цивільного кодексу України, п. 1 додаткової угоди від 02.12.2021 №6 до договору №23-21/356 та п.1, п.3 додаткової угоди від 10.12.2021 №7 до договору №23-21/356.

Не погоджуючись доводами позивача, викладеними у позові, відповідач подав відзив на позовну заяву за вх. № 01-75/3972/24 від 10.06.2024 у якому зазначає, що договір, який передбачає оприлюднення звіту про договір про закупівлю, укладений без використання електронної системи закупівель, не є договором про закупівлю у розумінні Закону. Крім того зазначає, що в Договорі №2, і в Договорі №3 сторонами було погоджено ціну за одиницю в розмірі 4,792716 грн за 1 квт/год з ПДВ зі строком поставки з 01.12.2021р., а відтак, здійснювати розрахунок вартості спожитих кіловат/годин по цим договорам за іншою ціною є незаконним та безпідставним.

Також відповідач посилається на те, що позивач мав вибір щодо умов укладення договору, але ніяких заперечень або зауважень не надходило. При цьому, звіт внутрішнього аудиту вказаного органу управління (контролю) може бути підставою для вжиття ним у межах своєї компетенції відповідних заходів реагування, у тому числі притягнення до відповідальності посадових осіб у встановленому чинним законодавством порядку, а не для встановлення певного зобов`язання у межах господарсько-договірних відносин.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 статті 634 ЦК України визначно, що Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначено Законом України «Про публічні закупівлі».

Цей Закон передбачає, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч. 1 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі»).

Згідно з пунктами 6, 11, 22 ст. 1 Закону України «Про публічні закупівлі»: договір про закупівлю - господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару; замовники - суб`єкти, визначені згідно із статтею 2 цього Закону, які здійснюють закупівлі товарів, робіт і послуг відповідно до цього Закону. При цьому предмет закупівлі - товари, роботи чи послуги, що закуповуються замовником у межах єдиної процедури закупівлі або в межах проведення спрощеної закупівлі, щодо яких учасникам дозволяється подавати тендерні пропозиції/пропозиції або пропозиції на переговорах (у разі застосування переговорної процедури закупівлі).

Відповідно до ст. 180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті. що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов, Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Статтею 5 Закону України «Про публічні закупівлі» визначено, що закупівлі здійснюються за такими принципами:

1) добросовісна конкуренція серед учасників;

2) максимальна економія, ефективність та пропорційність;

3) відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель;

4) недискримінація учасників та рівне ставлення до них;

5) об`єктивне та неупереджене визначення переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі;

6) запобігання корупційним діям і зловживанням.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії", учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів: двосторонній договір купівлі-продажу електричної енергії (двосторонній договір); про участь у ринку "на добу наперед" та/або внутрішньодобовому ринку; про купівлю-продаж електричної енергії на ринку "на добу наперед"; про купівлю-продаж електричної енергії на внутрішньодобовому ринку; про участь у балансуючому ринку; про врегулювання небалансів; про надання послуг з розподілу; про надання послуг з передачі; про надання допоміжних послуг; про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління; про приєднання до системи передачі; про приєднання до системи розподілу; про участь у розподілі пропускної спроможності; про постачання електричної енергії споживачу; про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг; про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії"; про надання послуг комерційного обліку електричної енергії; про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом; про купівлю-продаж електричної енергії між гарантованим покупцем та суб`єктом господарювання, який за результатами аукціону набув право на підтримку; інші договори, передбачені відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Частиною 1 статті 66 визначеного Закону унормовано, що купівлю-продаж електричної енергії за двосторонніми договорами здійснюють виробники, електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, трейдери, гарантований покупець та споживачі.

Згідно ч. 3 ст. 66 Закону, відповідний двосторонній договір має встановлювати: предмет договору; ціну електричної енергії, визначену у грошових одиницях; обсяг електричної енергії та графіки погодинного обсягу купівлі-продажу електричної енергії; строки та порядок постачання електричної енергії; порядок повідомлення про договірні обсяг купівлі-продажу електричної енергії за укладеним двостороннім договором; порядок та форму розрахунків; строки та порядок оформлення актів приймання-передачі обсягів купівлі-продажу електричної енергії; права, обов`язки та відповідальність сторін; строк дії договору.

При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству (ч. 4 ст. 179 ГК України).

Як вже встановив суд, відповідачем було надано позивачу на підпис договір №736-0042000/12-21 від 10.12.2021 про постачання електричної енергії споживачу (а.с. 27-31).

Із Додатку до Договору від 10.12.2021 року №736-0042000/12-21 «Комерційна пропозиція №16.6» вбачається, що ціна за електричну енергію (без врахування ПДВ) становить 3,99393 грн.00 коп. за кВТ/год. (а.с. 33).

Також сторони уклали ще один договір приєднання про постачання електричної енергії №736-0042000 від 24.12.2021 року відповідно до Додатку №2 до якого ціна залишилась 3,99393 грн.00 коп. за кВТ/год. та згідно якого було визначено, що його дія починається з 01.12.2021 року (а.с. 41-24).

Відповідно до п. 3.1. Договору №736-0042000/12-21 визначено, що початком постачання електричної енергії Споживачу є дата, зазначена в заяві приєднанні, яка є додатком №1 до цього Договору.

Згідно Додатку №1 «Заяви-приєднання до Договору про постачання електричної енергії споживачу №73-0042000/12-21» вказано, що «Початок постачання з «01» грудня 2021 року».

Відповідно до п. 5.13 Договору 2 визначено, що «Комерційна пропозиція», яка є додатком 2 до цього Договору, має містити наступну інформацію, зокрема:

8) термін дії Договору та умови пролонгації.

Згідно п. 14.1 Договору визначено, що додатками до цього Договору, що становлять його невідємну частину є:

- Додаток №1 Заява-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії споживачу;

- Додаток №2 Комерційна пропозиція.

Відповідно до Додатку №2 «Комерційна пропозиція»№16.6 вона вводиться в дію 01.12.2021 року. При цьому в Розділі «Умова. Строк дії договору та умови пролонгації» зазначено, що: «Договір набирає чинності з моменту його підписання, але умови договору застосовуються до правовідносин, які виникли між Сторонами з 01.12.2021 року. Даний Договір діє до повного використання коштів, передбачених затвердженими кошторисами на відповідний рік, але не довше 31.12.2021 року, але в будь-якому випадку до повного виконання всіх зобов`язань сторін».

Договір №736-0042000/12-21 від 10.12.2021 не містить посилань на строк його дії окрім як на посилання визначені Додатками 1 і 2 до Договору 2, якими встановлювався строк початку дії основного договору.

Суд встановив, що в період дії основного договору №23-21/356 від 18.02.2021, який сторонами визначено з 01.02.2021 по 31.12.2021, укладено спірний договір №73-0042000/12-21 від 10.12.2021 строк дії якого накладається на дію основного договору.

Водночас умови спірного договору змінюють істотну умову договору, зокрема ціну.

Дана обставина відображається в Акті ревізії від 20.03.2024 року №130304-22/006, де зазначено, що у ході ревізії Управлінням Західного офісу Держаудитслужби у Волинській області надіслано запит ТОВ «Волиньелектрозбут» щодо підстави та причин визначення строку дії договору укладеного 10.12.2021 за № 736- 0042000/12-21 на постачання електричної енергії - з 01 грудня 2021 року та включення до рахунку на оплату за цим договором обсягу електроенергії, спожитої в період дії попереднього договору від 12.02.2021 № 23-21/356 з 01.12.2021 по 12.12.2021 року. Згідно інформації ТОВ «Волиньелектрозбут» від 28.02.2023 № 01-8/685, отриманої на запит, враховуючи середнє споживання КП «Рожищенська багатопрофільна лікарня» по Договору про постачання електричної енергії споживачу № 23-21/356 в розмірі 26 500 кВт/год на місяць, відсутність коштів по вказаному Договору на грудень 2021 року та передачу обсягів споживання ОСР в цілому за місяць, а також, зважаючи на укладення Договору про постачання електричної енергії споживачу № 736-0042000/12-21 від 10.12.2021, рахунок та акт приймання-передачі за грудень 2021 року були виставлені згідно Договору № 736-0042000/12-21.

Відповідно до частини 1 статті 631 Цивільного кодексу України, час, протягом якого сторони можуть здійснити передбачені договором права і виконати обов`язки складає строк договору (строк дії договору).

Частина 1 ст. 638 Цивільного кодексу України встановлює, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч.1 і 2 статті 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором.

Статтею 632 Цивільного кодексу України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.01.2024 у справі №922/2321/22 зазначила, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається відповідно до частини третьої статті 632 ЦК України.

Статтями 1, 8 Конституції України визначено, що зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України.

У абз. 2 ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України визначено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.09.2019 у справі № 915/1868/18.

Згідно ч. 5 ст.41 ЗУ «Про публічні закупівлі» встановлено, що «істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії;

3) покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;

4) продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;

5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку;

6) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування;

7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни;

8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої цієї статті.

Отже, у Додатку №1 «Заяви-приєднання до Договору про постачання електричної енергії споживачу №73-0042000/12-21» та Додатку 2 «Комерційної пропозиції №16.6 «Незалежна «Бюджет» відповідачем на умовах договору приєднання було визначено обов`язок позивача на оплату електричної енергії за новою ціною з 01.12.2021 року, що є порушенням вимог статті 41 ЗУ «Про публічні закупівлі» та ст. 631 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинене з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності) згідно з ч. 1 ст. 207 ГК України може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або частково.

У відповідності до приписів ст. 217 Цивільного кодексу України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

За наведених обставин справи та норм законодавства суд дійшов висновку, що умова про «Початок постачання з « 01» грудня 2021 року» зазначена в Додатку №1 «Заяви-приєднання до Договору про постачання електричної енергії споживачу №73-0042000/12-21» та умова Договору зазначена в Розділі «Умова. Строк дії договору та умови пролонгації» Додатку №2 «Комерційна пропозиція»№16.6 «умови договору застосовуються до правовідносин, які виникли між Сторонами з 01.12.2021 року» суперечать вимогам ст. 41 ЗУ «Про публічні закупівлі» та ст. 631 ЦК України, а відтак підлягають визнанню недійсними.

Щодо позовної вимоги про стягнення з ТОВ «Волиньелектрозбут» коштів у сумі 16 036, 40 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ч. 1 ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Частиною 2 статті 4 ГПК України визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до положень ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Отже, зобов`язання з повернення безпідставно набутого майна виникає відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України за умови набуття або збереження особою майна за рахунок іншої особи, а також відсутності достатньої правової підстави для такого набуття (збереження), зокрема у разі, коли відповідні підстави згодом відпали.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

У випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України «Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави» застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.08.2022 у справі № 903/357/21).

При зверненні до суду з позовними вимогами про стягнення грошових коштів на підставі ст. 1212 ЦК України позивачем повинно бути доведено суду обставини отримання (утримання) відповідачем вказаних коштів без достатньої правової підстави або обставини того, що певна підстава набуття коштів припинилась.

Оскільки суд дійшов висновку, що у Додатку №1 «Заяви-приєднання до Договору про постачання електричної енергії споживачу №73-0042000/12-21» та Додатку 2 «Комерційної пропозиції №16.6 «Незалежна «Бюджет» відповідачем на умовах договору приєднання було визначено обов`язок позивача на оплату електричної енергії за новою ціною з 01.12.2021 року, що є порушенням вимог статті 41 ЗУ «Про публічні закупівлі» та ст. 631 Цивільного кодексу України, то кошти отримані Товариством з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» були набуті ним без відповідної правової підстави та підлягають поверненню.

Позивач в період з 01.12.2021 по 12.12.2021 зайво сплатив на користь відповідача кошти за поставлену електричну енергію за ціною, визначеною умовами договору від за № 736-0042000/12-21 - 3,99393 грн за 1 кВт.год, без ПДВ, при установленій діючим Договором № 23-21/356, з урахуванням внесених змін, ціні - 3,004835 грн за 1 кВт.год.

Враховуючи наведене, Комунальне підприємство «Рожищенська багатопрофільна лікарня» Рожищенської міської ради зайво сплатило Товариству з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» кошти у сумі 16 036, 4 грн. (3,99393 грн. - 3,004835 грн = 0, 989095 грн. х 13 511 кВт.год = 13 363,66 грн. + 20 %ПДВ = 16 036,4 грн.).

Отже, судом досліджено, а матеріалами справи підтверджено, що через неналежне виконання своїх зобов`язань щодо постачання електричної енергії Комунальному підприємство «Рожищенська багатопрофільна лікарня» Рожищенської міської ради у ТзОВ "Волиньелектрозбут" виник обов`язок із повернення зайво сплачених коштів за електричну енергію.

Доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву, спростовані матеріалами справи та не приймаються судом до уваги.

Враховуючи наведене, суд, на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов висновку про наявність правових та фактичних підстав для задоволення позовних вимог про визнання недійсною умови договору про постачання електричної енергії споживачу №73-0042000/12-21 зазначеної в додатку №1 «Заяви-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу №73-004200/12-21 про те, що «Початок постачання з « 01» грудня 2021 року» та умову додатку №2 «Комерційна пропозиція» №16.6 до договору №73-0042000/12-21 зазначеної в Розділі «Умова. Строк дії договору та умови пролонгації» «..умови договору застосовуються до правовідносин, які виникли між сторонами з 01.12.2021 року» про застосування умов даного договору з 01.12.2021 року та стягнення з ТОВ «Волиньелектрозбут» зайво сплачених позивачем коштів у сумі 16 036, 40 грн.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 29.06.2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 31.07.2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Також, при вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Згідно з пунктом 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року №3-рп/2003 у справі №1-12/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким, лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Судом враховується, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях. з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України. № 63566/00, § 23. ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 74 ГПК України).

Згідно зі ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ст. 77 ГПК України).

Статтями 78, 79 ГПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Інші доводи та заперечення сторін судом розглянуті та відхилені як такі, що на результат вирішення спору задоволення позовних вимог з наведених вище підстав, впливу не мають.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача у зв`язку із задоволенням позову.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 77, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд-

в и р і ш и в:

1. Позов задоволити.

2. Визнати недійсними умови Договору про постачання електричної енергії споживачу №73-0042000/12-21 зазначену в Додатку №1 «Заяви-приєднання до Договору про постачання електричної енергії споживачу №73-0042000/12-21» про те, що «Початок постачання з « 01» грудня 2021 року» та умову Додатку №2 «Комерційна пропозиція»№16.6 до Договору №73-0042000/12-21 зазначену в Розділі «Умова. Строк дії договору та умови пролонгації» «..умови договору застосовуються до правовідносин, які виникли між Сторонами з 01.12.2021 року» про застосування умов даного договору з 01.12.2021 року.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Яремчука Назарія, будинок 11А, ) на користь Комунального підприємства «Рожищенська багатопрофільна лікарня» Рожищенської міської ради (45101, Волинська область, Луцький район, місто Рожище, вулиця Шилокадзе Коте, будинок 19, ) 16 036, 40 грн. зайво сплачених коштів.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Яремчука Назарія, будинок 11А, ) на користь Комунального підприємства «Рожищенська багатопрофільна лікарня» Рожищенської міської ради (45101, Волинська область, Луцький район, місто Рожище, вулиця Шилокадзе Коте, будинок 19, ) 6056 грн. сплаченого судового збору.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повний текст рішення складено 17.07.2024

Суддя В. М. Дем`як