ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про розгляд заяви про відвід судді

16.07.2024 Справа № 904/2302/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сілл РТ", м. Дніпродо Відповідача-1: Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, м. Дніпро

Відповідача-2: Комунального підприємства "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради, м. Дніпро

Відповідача-3: Приватного підприємства "Віко", м. Дніпро

За участю Дніпропетровської обласної прокуратури, м. Дніпро

про визнання недійсним рішення; визнання недійсним погодження на розміщення реклами; визнання недійсними пунктів договору; зобов`язання вчинити певні дії; стягнення збитків

Суддя Крижний О.М.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сілл РТ" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, Комунального підприємства "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради, Приватного підприємства "Віко" про визнання недійсним рішення, визнання недійсним погодження на розміщення реклами, визнання недійсними пунктів договору, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення збитків.

15.07.2024 надійшла заява Виконавчого комітету Дніпровської міської ради про відвід судді Ніколенка М.О. від розгляду справи № 904/2302/24.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.07.2024 (суддя Ніколенко М.О.) визнано заяву Виконавчого комітету Дніпровської міської ради про відвід судді необґрунтованою. Ухвалено передати справу №904/2302/24 в частині розгляду заяви Виконавчого комітету Дніпровської міської ради про відвід судді Ніколенка М.О. на розгляд іншого судді через автоматизований розподіл справ.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Дніпропетровської області від 16.07.2024 №226 призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів справи для розгляду заяви про відвід судді Ніколенка М.О.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 16.07.2024 справу №904/2302/24 передано судді Крижному О.М. для вирішення питання про відвід.

Частиною 8 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд може вирішити питання про відвід іншого судді без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частини 4 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Як вбачається з заяви про відвід, мотиви заявленого відводу фактично зводяться до незгоди позивача із процесуальними рішеннями судді.

Так, підставами для відводу заявник вважає, зокрема, наступні обставини:

- прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі. Відповідач не погоджується і вважає що позивач оплатив судовий збір у меншому розмірі, ніж передбачено законом. Заявник відводу вважає, що суддя повинен був залишити позовну заяву без руху, а не відкривати провадження у справі.

- визначення судом в ухвалі про залишення позовної заяви без руху розміру судового збору, з яким також не погоджується відповідач. Відповідач вважає, що позовна заява може вважатися заявою про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями органу місцевого самоврядування, лише коли незаконність такого рішення встановлена до звернення з позовом до суду. Тому заявник відводу вважає, що за дану майнову вимогу позивач повинен сплатити судовий збір. Але суддею не зобов`язано позивача сплатити судовий збір за таку вимогу.

- проведення суддею засідання без участі, як стверджує заявник відводу, залученого співвідповідача - Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області. Відповідач вважає, що суддя не з`ясував питання належного повідомлення цього учасника справи та причини його неявки, питання щодо можливості проведення засідання без участі представника відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області на обговорення не ставилось, суддею не вирішувалось.

Питання щодо відкриття провадження у справі, залишення позовної заяви без руху, визначення розміру судового збору, який підлягає сплаті, визначення порядку проведення судового засідання, наявність підстав для відкладення розгляду справи тощо є процесуальними рішеннями судді.

Господарський процесуальний кодекс України окремо передбачає, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

Господарський процесуальний кодекс України передбачає чіткий спосіб захисту прав особи, яка не погоджується з процесуальними рішеннями судді. Так, заявник, у випадку незгоди з процесуальними рішеннями суду має право або оскаржити відповідні ухвали, що підлягають самостійному оскарженню, або заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включити до апеляційної скарги на рішення суду. Однак така незгода не є підставою для відводу судді.

Інших мотивів, які б вказували на наявність підстав для відводу судді не наведено, відповідних доказів не надано.

Таким чином, заява про відвід задоволенню не підлягає.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. З урахуванням сутності розглядуваного питання та меж розгляду судом заяви про відвід, інші аргументи заявника стосуються викладених та проаналізованих в ухвалі обставин та доводів, розширюють та доповнюють їх, не змінюючи сутність правовідносин та їх оцінку, надану судом, і, відповідно, не потребують окремої оцінки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 35, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви Виконавчого комітету Дніпровської міської ради про відвід судді Ніколенка М.О. від розгляду справи №904/2302/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя О.М. Крижний