РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.06.2024Справа № 910/3208/24
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Реал Груп"

до 1) Київської міської ради

2) Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд"

3) Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області

про визнання протиправним та скасування рішення Київської міської ради, скасування державної реєстрації земельних ділянок та рішень про державну реєстрацію речових прав

При секретарі судового засідання: Габорак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Бєляй Владислав Олегович - представник за ордером №1204396 від 14.03.2024;

від відповідача-1: Васильєва Сніжана Максимівна - посадова особа;

від відповідача-2: Козарчук Наталія Юріївна - представник за довіреністю №35 від 11.03.2024;

від відповідача-3: Шевчук-Мельниченко Олена Петрівна - посадова особа.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Реал Груп" до Київської міської ради, Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд", Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення Київської міської ради, скасування державної реєстрації земельних ділянок та рішень про державну реєстрацію речових прав, а саме:

- визнати протиправним та скасувати рішення Київської міської ради II сесії IX скликання від 13 липня 2023 року № 7004/7045 "Про надання Київському комунальному об`єднанню зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд" земельних ділянок у постійне користування для обслуговування та експлуатації зелених насаджень на вул. Ігоря Брановицького, 7-А у Печерському районі міста Києва";

- скасувати державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер :79:046:0007 площею 0,1549 га по вулиці І. Брановицького, 7-а у Печерському районі міста Києва у Державному земельному кадастрі;

- скасувати державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер :79:046:0008 площею 0,0644 га по вулиці І. Брановицького, 7-а у Печерському районі міста Києва у Державному земельному кадастрі;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 69014127 від 24.08.2023, яким за Київською міською радою (), зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :79:046:0008, номер відомостей про речове право: 51489262;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 69014127 від 24.08.2023, яким за Київським комунальним об`єднанням зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд" (), зареєстровано право постійного користування земельною ділянкою на земельну ділянку з кадастровим номером :79:046:0008, номер запису про інше речове право: 51489307;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 69014365 від 24.08.2023, яким за Київською міською радою (), зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :79:046:0007, номер відомостей про речове право: 51489466;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 69014365 від 24.08.2023, яким за Київським комунальним об`єднанням зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд" () зареєстровано право постійного користування земельною ділянкою на земельну ділянку з кадастровим номером :79:046:0007, номер запису про інше речове право: 51489488.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 16.04.2024.

04.04.2024 на адресу суду від Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області надійшов відзив.

08.04.2024 на адресу суду від Київської міської ради надійшов відзив.

11.04.2024 через канцелярію суду від Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд" надійшов відзив.

У підготовче засідання 16.04.2024 не з`явився представник відповідача-2, хоча про місце, дату та час засідання відповідач-2 повідомлений належним чином.

Представник позивача заявив клопотання про продовження строку для подання відповідей на відзиви та відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.04.2024 продовжено товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія "Реал Груп" строк для подання відповідей на відзиви до 02.05.2024 та відкладено підготовче засідання у справі на 21.05.2024.

01.05.2024 через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь на відзиви та відповідь на відзив Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області.

13.05.2024 на адресу суду від Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області надійшли заперечення на відповідь на відзив.

20.05.2024 через канцелярію суду від позивача надійшла заява про доповнення підстав позову.

20.05.2024 через канцелярію суду від ОСОБА_1 надійшла заява про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

20.05.2024 через канцелярію суду від ОСОБА_2 надійшла заява про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

20.05.2024 через канцелярію суду від ОСОБА_3 надійшла заява про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

21.05.2024 через канцелярію суду від Київської міської ради надійшли заперечення на відповідь на відзив.

У підготовче засідання 21.05.2024 не з`явився представник Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, хоча про місце, дату та час засідання відповідач-3 повідомлений належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.05.2024 у задоволенні клопотань ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про залучення їх в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - відмовлено. Продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. Відкладено підготовче засідання у справі на 04.06.2024.

В судовому засіданні 04.06.2024 суд протокольною ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 25.06.2024.

В судовому засіданні 25.06.2024 представник позивача просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача 1 просив суд відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача 2 просив суд відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача 3 просив суд відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що між Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Реал Груп» (покупець) укладено договір купівлі-продажу нежилих будівель № 27/12 від 30.03.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М, зареєстрований в реєстрі за №845.

Вищезазначений договір був укладений на підставі Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію), рішення Печерської районної у місті Києві ради від 17.09.2009 № 9 "Про приватизацію майна, що належить до комунальної власності територіальної громади Печерського району міста Києва», п.4 Програми приватизації комунального майна територіальної громади міста Києва на 2011-2012 роки, затвердженої рішенням Київради від 31.03.2011 № 100/5487.

Відповідно до п.1.1 договору передбачено, що продавець продав, а покупець купив нежилі будівлі загальною площею 1 532,60 кв. м., які розташовані на земельній ділянці площею 4897,51 кв.м., обліковий код ділянки 79:046:001, в тому числі: склад матеріалів (літера Б) площею 237,30 кв.м., склад матеріалів (літера Б1) площею 44,20 кв.м, склад матеріалів (літера Б2) площею 40,30 кв.м., будівля столярної майстерні, ремонтно-механічна майстерня, центральний склад (літери В, в, В2, ВЗ), площею 961,60 кв.м., склад сипучих матеріалів (літера Ж) площею 74,60 кв.м., навіс (літера Ж1) площею 141,30 кв.м., сушильні камери (літера Ж2) площею 21,90 кв.м, прохідна (літера Д) площею 11,40 кв.м., що знаходяться за адресою: місто Київ, вулиця Перспективна, будинок 7 "а" (надалі - об`єкт приватизації). Покупець зобов`язується прийняти об`єкт приватизації і сплатити ціну відповідно до умов, що визначені у цьому договорі та зареєструвати право власності на об`єкт приватизації в установленому законодавством порядку.

Відчужуваний об`єкт приватизації належить територіальній громаді міста Києва на праві комунальної власності на підставі свідоцтва про право власності серія САЕ 553497, виданого головним управлінням комунальної власності м. Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 08 лютого 2012 року на підставі наказу Головного управління комунальної власності м. Києва № 91-В від 08 лютого 2012 року, та зареєстровано комунальним підприємством "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна" від 29 лютого 2012 року, реєстраційний номер: 36111192 та записано в реєстрову книгу № 762-з за реєстровим № 11з-231, зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно від 29 лютого 2012 року (п.1.2 договору).

Пунктом 1.3 договору передбачено, що вказаний у п.1.1 об`єкт приватизації розташований на земельній ділянці площею 4897,51 кв.м., обліковий код ділянки 79:046:001 (згідно довідки № 03-85/7595 від 27 березня 2012 року, виданої Виконавчим органом Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) Головним управлінням земельних ресурсів).

Питання землекористування та землевідведення вирішується новим власником самостійно у встановленому чинним законодавством України порядку.

Згідно з п.1.4 договору право власності на об`єкт приватизації переходить до покупця після державної реєстрації в установленому законом порядку права власності на придбаний об`єкт, яка здійснюється після сплати у повному обсязі ціни продажу об`єкта.

Відповідно до п.3.2 договору передача об`єкта приватизації продавцем і прийняття об`єкта приватизації покупцем оформлюється актом приймання-передачі, який підписується сторонами протягом трьох робочих днів після сплати в повному обсязі ціни продажу об`єкта приватизації та штрафних санкцій, передбачених розділом 7 даного договору, у випадку несвоєчасної сплати Покупцем ціни продажу об`єкта.

15.04.2013 року між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Реал Груп" (покупець) складено акт № 34 приймання-передачі нежилих будівель загальною площею 1532,60 на вул. Перспективна, 7а. В акті зазначено, що продавець передає, а покупець приймає продані шляхом викупу нежилі будівлі загальною площею 1532,60 кв. м., які розташовані на земельній ділянці площею 4897,51 кв.м., обліковий код ділянки 79:046:001,в тому числі: склад матеріалів (літера Б) площею 237,30 кв.м., склад матеріалів (літера Б1) площею 44,20 кв.м, склад матеріалів (літера Б2) площею 40,30 кв.м., будівля столярної майстерні, ремонтно-механічна майстерня, центральний склад (літери В, в, В2, ВЗ), площею 961,60 кв.м., склад сипучих матеріалів (літера Ж) площею 74,60 кв.м., навіс (літера Ж1) площею 141,30 кв.м., сушильні камери (літера Ж2) площею 21,90 кв.м, прохідна (літера Д) площею 11,40 кв.м., що знаходяться за адресою: місто Київ, вулиця Перспективна, будинок 7 "а" (надалі - об`єкт приватизації).

Право власності ТОВ «Компанія «Реал Груп» на майно (нежилі будівлі) зареєстровано 07.10.2013 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер витягу:11089070 від 17.10.2013).

Після державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомості позивач 29.01.2015 звернувся до Департаменту земельних ресурсів м. Києва з проханням внести зміни в базу даних міського земельного кадастру та технічний звіт по ділянці обліковий код № 79:046:001, в частині користувача земельної ділянки у зв`язку з переходом права власності на нежитлові будівлі розташовані за адресою: м. Київ, вул. Перспективна, 7-А, на підставі договору купівлі-продажу № 27/12 від 30 березня 2012 року та просив зареєструвати ділянку з обліковим номером № 79:046:001 за ТОВ "Компанія "Реал Груп".

Як зазначено позивачем, за дорученням Департаменту земельних ресурсів м. Києва від 09.02.2015 на підставі листа товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Реал Груп" відбулась зміна адреси та землекористувача земельної ділянки з обліковим кодом 79:046:001.

24.06.2015 року позивач звернувся до Київської міської ради з клопотанням № К-24977 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Перспективній, 7-А у Печерському районі м. Києва для будівництва житлового комплексу з вбудованими нежитловими приміщеннями, підземними та наземними паркінгами та об`єктами інженерно-транспортної інфраструктури.

Зважаючи на те, що Київською міською радою не було надано відповідного дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки чи мотивованої відмови у наданні такого дозволу, керуючись ст. 123 Земельного кодексу України, позивачем направлено до Київської міської ради лист-повідомлення від 10.08.2015 року (зареєстрованого в Київській міській раді за № МЗ-0099 від 10.08.2015) в якому повідомлено про те, що позивачем замовлено розроблення документації із землеустрою без надання дозволу Київської міської ради.

Так, Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) підготовлено завдання на проектування № ЗВП-0468.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Деметра Плюс" було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія "Реал груп" для будівництва житлового комплексу з вбудованими нежитловими приміщеннями, підземними та наземними паркінгами та об`єктами інженерно-транспортної інфраструктури на вул. Ігоря Брановицького, 7а у Печерському районі м. Києва.

Позивачем зазначено, що в подальшому стало відомо, що в межах запроектованої позивачем земельної ділянки були безпідставно зареєстровані інші дві земельні ділянки (кадастрові номери :79:046:0007 та :79:046:0008).

Земельна ділянка кадастровий номер :79:046:0007 площею 0,1549 га, по вул. І. Брановицького, 7-а у Печерському районі м. Києва, цільове призначення: код КВЦП 07.08. - земельні ділянки загального користування, які використовуються як зелені насадження загального користування, була зареєстрована державним кадастровим реєстратором Міськрайонного управління у м. Сумах та Сумському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області Красовською К.П. від 03.11.2021 року.

Земельна ділянка кадастровий номер :79:046:0008 площею 0,0644 га, по вул. І. Брановицького, 7-а у Печерському районі м. Києва, цільове призначення: код КВЦП 07.08. - земельні ділянки загального користування, які використовуються як зелені насадження загального користування, була зареєстрована державним кадастровим реєстратором Відділу в Яворівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Баліцькою Л.Я. 29.11.2021 року.

Підставою для державної реєстрації вказаних земельних ділянок став проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок Київському комунальному об`єднанню зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд" для обслуговування та експлуатації зелених насаджень на вул. Ігоря Брановицького, 7-а у Печерському районі м. Києва.

При цьому, на земельних ділянках з кадастровими номерами :79:046:0007 та :79:046:0008 розташоване нерухоме майна, що належить на праві власності ТОВ "Компанія "Реал Груп", що свідчить про те, що державна реєстрація земельних ділянок з кадастровими номерами :79:046:0007 та :79:046:0008 порушує право позивача на мирне володіння майном, обмежує його можливості вільно користуватись своїм нерухомим майном.

Так, рішенням Київської міської ради X сесії VIII скликання (№08/231-880/ПР від 02.04.2020) «Про надання Київському комунальному об`єднанню зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд" дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у постійне користування для обслуговування та експлуатації зелених насаджень на вул. Ігоря Брановицького, 7А у Печерському районі м. Києва» вирішено: надати Київському комунальному об`єднанню зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд" дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 0,06 га та 0,15 га у постійне користування для обслуговування та експлуатації зелених насаджень на вул. Ігоря Брановицького, 7А у Печерському районі міста Києва за рахунок земель комунальної власності територіальної громади міста Києва згідно з план-схемою (додаток до рішення) (справа №449011782).

Рішенням Київської міської ради ІІ сесії IX скликання "Про надання Київському комунальному об`єднанню зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд" земельних ділянок у постійне користування для обслуговування та експлуатації зелених насаджень на вул. Ігоря Брановицького, 7-А у Печерському районі міста Києва" № 7004/7045 від 13.07.2023 року вирішено:

затвердити "Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок Київському комунальному об`єднанню зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд" для обслуговування та експлуатації зелених насаджень на вул. Ігоря Брановицького, 7-а у Печерському районі м. Києва" (категорія земель - землі рекреаційного призначення, код виду цільового призначення - 07.08, заява ДЦ від 14.02.2023 № 72049-007288472- 031-03, справа 353991121);

надати Київському комунальному об`єднанню зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд", за умови виконання пункту 3 цього рішення, у постійне користування земельні ділянки площами 0,1549 га (кадастровий номер :79:046:0007) та 0,0644 га (кадастровий номер :79:046:0008) на вул. Ігоря Брановицького, 7-А у Печерському районі м. Києва для обслуговування та експлуатації зелених насаджень (код виду цільового призначення - 07.08, земельні ділянки загального користування, які використовуються як зелені насадження загального користування) із земель комунальної власності територіальної громади міста Києва.

На думку позивача, рішення Київської міської ради № 7004/7045 від 13.07.2023 року є протиправним, оскільки перешкоджає позивачу в можливості оформити належне йому в силу закону право користування земельною ділянкою для обслуговування належних позивачу об`єктів нерухомого майна, порушує права позивача на мирне володіння майном, порушує правомірні очікування на отримання земельної ділянки в оренду.

У зв`язку з чим, з метою захисту порушених прав та інтересів позивач звернувся до суду з даним позовом про визнання протиправним та скасування рішення Київської міської ради, скасування державної реєстрації земельних ділянок та скасування рішень про державну реєстрацію речових прав.

Частиною першою статті 21 Цивільного кодексу України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Отже, у разі звернення з вимогами про визнання незаконним та скасування, зокрема, правового акта індивідуальної дії, виданого органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, встановленню та доведенню підлягають як обставини, що оскаржуваний акт суперечить актам цивільного законодавства (не відповідає законові), так і обставини, що цей акт порушує цивільні права або інтереси особи, яка звернулась із відповідними позовними вимогами, а метою захисту порушеного або оспорюваного права є відповідні наслідки у вигляді відновлення порушеного права або охоронюваного інтересу саме особи, яка звернулась за їх захистом. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.10.2018 у справі № 903/857/18, від 20.08.2019 у справі № 911/714/18.

Тому підставами для визнання недійсним (незаконним) акта (рішення) є його невідповідність вимогам законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, і водночас порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі (подібний правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 05.12.2019 у справі № 914/73/18, від 14.01.2020 у справі № 910/21404/17).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним Кодексом України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Відповідно до ст. 2 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

У відповідності до ст.ст. 140, 143 та 144 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України, що здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування; територіальні громади безпосередньо або через утворені ними органи управляють майном, що є в територіальній власності, вирішують інші питання, віднесені законом до їх компетенції; вирішуючи питання місцевого значення, органи місцевого самоврядування в межах визначених законом повноважень приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

За приписами ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Частиною 1 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про столицю України місто-герой Київ" місцеве самоврядування у м. Києві здійснюється територіальною громадою міста, в тому числі, через Київську міську раду.

Згідно з п. 34 ч.1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин відповідно до закону.

Статтею 9 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень Київської міської ради у галузі земельних відносин належить, зокрема: розпорядження землями територіальної громади міста; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Підпунктом "а" ч.2 статті 83 Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Частиною 1 статті 92 Земельного кодексу України передбачено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону (ч.1 статті 116 Земельного кодексу України).

Статтею 123 Земельного кодексу України (в редакції діючій на час ухвалення оскаржуваного рішення) передбачено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об`єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, і якій належить право власності на об`єкт нерухомості (жилий будинок, іншу будівлю, споруду), розташований на такій земельній ділянці, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат лісогосподарського виробництва.

Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду

З наведених норм можна зробити висновок, що набуття особами права власності або користування на земельну ділянку відбувається поетапно - починаючи з отримання дозволу на розробку проекту землеустрою, який оформлюється відповідним рішенням органу місцевого самоврядування або органу державної влади, погодження та затвердження такого проекту землеустрою та завершується рішенням про передачу земельної ділянки у власність або користування.

Суд звертає увагу, що дозвіл і проект землеустрою, розроблений на його підставі, є стадіями єдиного процесу надання земельної ділянки у власність чи користування. Передача (надання) земельної ділянки у користування відповідно до статті 123 Земельного кодексу України є завершальним етапом визначеної процедури надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування.

При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

З цього приводу суд зазначає, що з приписів статті 79-1 Земельного кодексу України слідує, метою надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок є формування земельної ділянки, яке полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Отже, надання дозволу на розробку проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта.

Водночас згідно із приписами статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Способи захисту прав на земельні ділянки визначені статтею 152 Земельного кодексу України.

За приписами наведеної норми держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки, тобто у іншої особи вже виникло право на користування чи власність на земельну ділянку. При цьому захист прав позивача має бути нерозривно пов`язаним з таким фактом, що у особи існує правовий інтерес як власника або як користувача на цю земельну ділянку.

Як зазначено вище, рішенням Київської міської ради X сесії VIII скликання №55/96 від 11.02.2021 (№08/231-880/ПР від 02.04.2020) «Про надання Київському комунальному об`єднанню зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд" дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у постійне користування для обслуговування та експлуатації зелених насаджень на вул. Ігоря Брановицького, 7А у Печерському районі м. Києва» надано Київському комунальному об`єднанню зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд" дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 0,06 га та 0,15 га у постійне користування для обслуговування та експлуатації зелених насаджень на вул. Ігоря Брановицького, 7А у Печерському районі міста Києва за рахунок земель комунальної власності територіальної громади міста Києва згідно з план-схемою (додаток до рішення) (справа №449011782).

Та, в подальшому Рішенням Київської міської ради ІІ сесії IX скликання "Про надання Київському комунальному об`єднанню зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд" земельних ділянок у постійне користування для обслуговування та експлуатації зелених насаджень на вул. Ігоря Брановицького, 7-А у Печерському районі міста Києва" № 7004/7045 від 13.07.2023 року затверджено "Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок Київському комунальному об`єднанню зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд" для обслуговування та експлуатації зелених насаджень на вул. Ігоря Брановицького, 7-а у Печерському районі м. Києва" (категорія земель - землі рекреаційного призначення, код виду цільового призначення - 07.08, заява ДЦ від 14.02.2023 № 72049-007288472- 031-03, справа 353991121) та надано Київському комунальному об`єднанню зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд", за умови виконання пункту 3 цього рішення, у постійне користування земельні ділянки площами 0,1549 га (кадастровий номер :79:046:0007) та 0,0644 га (кадастровий номер :79:046:0008) на вул. Ігоря Брановицького, 7-А у Печерському районі м. Києва для обслуговування та експлуатації зелених насаджень (код виду цільового призначення - 07.08, земельні ділянки загального користування, які використовуються як зелені насадження загального користування) із земель комунальної власності територіальної громади міста Києва.

Суд зазначає, що позивач не оформив право користування земельною ділянкою, як то передбачено земельним законодавством.

Відповідно до ст. 377 Цивільного кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення у позивача права власності на нерухоме майно) до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків).

Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення у позивача права власності на нерухоме майно) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти.

Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов`язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера.

У разі набуття права власності на жилий будинок (крім багатоквартирного), який розташований на землях державної або комунальної власності, що перебувають у користуванні іншої особи, та необхідності поділу земельної ділянки площа земельної ділянки, що формується, не може бути меншою, ніж максимальний розмір земельних ділянок відповідного цільового призначення, визначених статтею 121 Земельного кодексу України (крім випадків, коли формування земельної ділянки в такому розмірі є неможливим).

Тобто, виникнення у особи власника нерухомого майна права на земельну ділянку, необхідну для його обслуговування має бути оформлено та реалізовано у порядку, встановленому законодавством і не є оформленим автоматично після набуття права власності на нерухоме майно, якщо земельна ділянка не виділена в натурі та не стала об`єктом цивільних прав.

Пунктом 1.3 договору купівлі-продажу нежилих будівель №27/12 від 30.03.2012 передбачено, що вказаний у п.1.1 об`єкт приватизації розташований на земельній ділянці площею 4897,51 кв.м., обліковий код ділянки 79:046:001 (згідно довідки № 03-85/7595 від 27 березня 2012 року, виданої Виконавчим органом Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) Головним управлінням земельних ресурсів).

Питання землекористування та землевідведення вирішується новим власником самостійно у встановленому чинним законодавством України порядку.

Отже, оскільки на момент укладення вищезазначеного договору купівлі-продажу Головне управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) не мало оформленого права оренди чи власності на спірну земельну ділянку, а власник землі - територіальна громада в особі Київської міської ради - не виразила дійсну волю на відведення усієї земельної ділянки у користування чи власність ТОВ «Компанія «Реал Груп» під час відчуження йому об`єктів нерухомого майна, тому суд вважає необґрунтованим послання позивача на положенні статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України про одночасний перехід права на землю у зв`язку із переходом права власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на ній.

Оскільки, право власності (користування) на земельну ділянку не було оформлено при набутті позивачем права власності на нерухоме майно, то останній мав право на оформлення відповідного права у встановленому законодавством порядку.

Позивач в доведення вчинення ним всіх залежних від нього дій для оформлення права користування земельною ділянкою подав суду, зокрема: клопотанням № К-24977 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Перспективній, 7-А у Печерському районі м. Києва для будівництва житлового комплексу з вбудованими нежитловими приміщеннями, підземними та наземними паркінгами та об`єктами інженерно-транспортної інфраструктури, лист-повідомлення Київській міській раді від 10.08.2015 року (зареєстрованого в Київській міській раді за № МЗ-0099 від 10.08.2015) про замовлення розроблення документації із землеустрою без надання дозволу Київської міської ради, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (розроблений товариством з обмеженою відповідальністю "Деметра Плюс").

Проте, позивачем не вчинено всієї процедури передбаченої ст. 123 ЗК України, як то подальше погодження проекту землеустрою, яке є необхідними для отримання рішення про надання земельної ділянки у користування та набуття права користування земельною ділянкою.

Отже, ані права користування, ані права власності на земельну ділянку у позивача немає, оскільки з моменту передачі нерухомого майна за договором купівлі-продажу нежитлових будівель від 30.03.2012 №27/123 до моменту звернення із позовом до суду позивачем не оформлено право користування чи право власності на земельну ділянку.

Також, матеріали позовної заяви не містять інформації, що в результаті утворення спірних земельних ділянок принаймі один із належним на праві власності позивачу об`єктів нерухомого майна опинився розташованим на двох земельних ділянках одночасно.

Вказані обставини доводять, відсутність порушення прав позивача оспорюваним ним рішенням.

Крім того, суд вважає, що позивачем обрано не ефективний спосіб захисту.

Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц.

Суд відзначає, що обраний позивачем спосіб захисту щодо визнання протиправним та скасування рішення Київської міської ради II сесії IX скликання від 13 липня 2023 року № 7004/7045 "Про надання Київському комунальному об`єднанню зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд" земельних ділянок у постійне користування для обслуговування та експлуатації зелених насаджень на вул. Ігоря Брановицького, 7-А у Печерському районі міста Києва" та рішень про державну реєстрацію спірних земельних ділянок є не ефективним, оскільки, не є гарантією передачі відповідної земельної ділянки у власність чи користування позивача на якій розміщено нерухоме майно, оскільки саме спірне рішення, як таке не перешкоджає позивачу користуватись його нерухомим майном.

Суд також враховує положення статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст.13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування.

Зміст зобов`язань за ст.13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією.

Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Іншими словами, у кінцевому результаті ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Загалом, необхідно зазначити, що власник порушеного права може скористатися не будь - яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Тобто саме ефективність способу захисту є основоположним принципом, який має враховуватись судом при ухваленні рішення.

З поданого позову вбачається, що обраний позивачами спосіб захисту є не ефективним та не призведе до відновлення його права як власника нерухомого майна, яке він вважає порушеним. Крім того, як уже було зазначено судом вище, позивачем не було належним чином оформлено право користування земельною ділянкою, в тому числі в обсязі необхідному для обслуговування нерухомого майна, в зв`язку з чим не доведеним є порушення прав позивача саме відповідачами.

Таким чином, вимоги позивача в частині визнання протиправним та скасування рішення Київської міської ради II сесії IX скликання від 13 липня 2023 року № 7004/7045 "Про надання Київському комунальному об`єднанню зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд" земельних ділянок у постійне користування для обслуговування та експлуатації зелених насаджень на вул. Ігоря Брановицького, 7-А у Печерському районі міста Києва" є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки вимоги позивача в частині:

- скасувати державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер :79:046:0007 площею 0,1549 га по вулиці І. Брановицького, 7-а у Печерському районі міста Києва у Державному земельному кадастрі;

- скасувати державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер :79:046:0008 площею 0,0644 га по вулиці І. Брановицького, 7-а у Печерському районі міста Києва у Державному земельному кадастрі;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 69014127 від 24.08.2023, яким за Київською міською радою (), зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :79:046:0008, номер відомостей про речове право: 51489262;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 69014127 від 24.08.2023, яким за Київським комунальним об`єднанням зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд" (), зареєстровано право постійного користування земельною ділянкою на земельну ділянку з кадастровим номером :79:046:0008, номер запису про інше речове право: 51489307;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 69014365 від 24.08.2023, яким за Київською міською радою (), зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :79:046:0007, номер відомостей про речове право: 51489466;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 69014365 від 24.08.2023, яким за Київським комунальним об`єднанням зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд" () зареєстровано право постійного користування земельною ділянкою на земельну ділянку з кадастровим номером :79:046:0007, номер запису про інше речове право: 51489488 є похідними, тому вони також не підлягають задоволенню.

При цьому суд наголошує, що усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині рішення, взяті судом до уваги, однак не спростовують висновків суду та не суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 статті 76 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів сторін суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ч.1 ст. 74, ч.1 ст. 77, ч.1 ст. 79, ст.ст. 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата підписання повного тексту рішення 16.07.2024 року.

Суддя С.М. Мудрий