ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"11" липня 2024 р. Справа № 916/724/24
Господарський суд Одеської області у складі судді Нікітенка С.В., розглянувши заяву (Вх. № 2-1152/24 від 10.07.2024) фізичної особи-підприємця Адаменка Олександра Георгійовича про вжиття заходів забезпечення позову, у справі

за позовом: Фізичної особи-підприємця Адаменка Олександра Георгійовича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ),

до: Великоолександрівської селищної ради (74100, Херсонська обл., Бериславський р-н, смт. Велика Олександрівка, вул. Свободи, буд. 161; ),

про визнання укладеною додаткової угоди.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Адаменко Олександр Георгійович звернувся до Господарського суду Одеської області з позовної заявою до Великоолександрівської селищної ради про визнання укладеною додаткової угоди.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.02.2024 справу № 916/724/24 передано на розгляд судді Господарського суду Одеської області Нікітенку С.В.

Ухвалою суду від 11.03.2024 прийнято позовну заяву фізичної особи-підприємця Адаменка Олександра Георгійовича до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/724/24. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено в засіданні суду.

Ухвалою суду від 07.05.2024 закрито підготовче провадження у справі № 916/724/24. Призначено справу до судового розгляду по суті на 28.05.2024 о 16:10 год. Викликано учасників справи у судове засідання, призначене на 28.05.2024 о 16:10 год.

У судовому засіданні 02.07.2024 судом було оголошено протокольну ухвалу про відкладення судового засідання на 05.09.2024 о 10:00 год.

10 липня 2024 року до суду від фізичної особи-підприємця Адаменка Олександра Георгійовича надійшла заява (вх. № 2-1152/24) про забезпечення позову, в якій заявник просить суд забезпечити позов наступним шляхом:

- Заборонити суб`єктам у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно проводити державну реєстрацію припинення іншого речового права (права оренди) фізичної особи-підприємця Адаменка Олександра Георгійовича на земельну ділянку з кадастровим номером :02:062:0001 (місце розташування земельної ділянки - Херсонська область, Бериславський район, Великоолександрівська селищна рада за межами населених пунктів, площа ділянки - 255,3329 гектарів; цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень до моменту набрання законної сили рішенням у справі №916/724/24;

- Заборонити Великоолександрівській селищній раді та будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій Великоолександрівської селищної ради та/або уповноваженим на представництво інтересів Великоолександрівської селищної ради, чинити перешкоди у здійсненні господарської діяльності Позивача, пов`язаної з користуванням земельною ділянкою з кадастровим номером :02:062:0001.

Дослідивши матеріали заяви фізичної особи-підприємця Адаменка Олександра Георгійовича про вжиття заходів забезпечення позову та додані до неї документи, суд дійшов висновку про її повернення заявнику, з таких підстав.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає ст. 136 ГПК України, згідно з якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 139 ГПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема, але не виключно пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Слід зазначити, що зустрічне забезпечення по суті це гарантія відшкодування можливих для відповідача збитків. Він має на меті забезпечити певний баланс сторін і нейтралізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів. Так, згідно з ч. 1 ст. 141 ГПК України унормовано, що метою цього інституту є забезпечення відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

У принципі 7 доповіді Асоціації міжнародного права "Про забезпечувальні і запобіжні заходи в міжнародному цивільному процесі", ILA,1996) зазначається, що суд повинен мати повноваження вимагати від позивача гарантії відшкодування збитків відповідачу чи третій стороні, які можуть виникнути в результаті застосування забезпечувальних заходів.

Отже, на відміну від забезпечення позову, метою якого є захист інтересів позивача, то зустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача. Крім того, фактично це є збереженням існуючого стану status-quo між сторонами до ухвалення кінцевого рішення суду.

Приписами ч. 7 ст. 140 ГПК України встановлено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Водночас суд вказує, що статтею 9 Конституції України регламентовано, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" суд зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення.

Окрім того, у справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Креуз проти Польщі" Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Так, при розгляді матеріалів заяви ФОП Адаменка О.Г. про забезпечення позову, судом було встановлено, що її подано з порушенням вимог, встановлених п. 6 ч. 1 ст. 139 ГПК України, оскільки заява не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, а тому за цих обставин заява підлягає поверненню заявнику на підставі ч. 7 ст. 140 ГПК України.

При цьому, суд роз`яснює, що повернення заяви не позбавляє заявника права на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку, встановленому ГПК України.

В той же час, суд враховує, що заява ФОП Адаменка О.Г. про вжиття заходів забезпечення позову, подана через систему Електронний суд (тобто в електронній формі), відтак заява про вжиття заходів забезпечення позову заявнику не повертається.

Керуючись статтями 139, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Повернути фізичній особі-підприємцю Адаменку Олександру Георгійовичу заяву (Вх. № 2-1152/24 від 10.07.2024) про вжиття заходів забезпечення позову.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга у відповідності до частини 1 статті 256 ГПК України.

Суддя Нікітенко С.В.