РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.07.2024Справа № 910/5973/24
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом Акціонерного товариства "Антонов" до Товариства з обмеженою відповідальністю "СМП-Вогнезахист" про стягнення 27 669,05 грн,

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання),

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У травні 2024 року Акціонерне товариство "Антонов" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "СМП-Вогнезахист" (далі - Підприємство) 27 669,05 грн, з яких: 23 018,22 грн - сума збитків, завданих позивачу внаслідок неналежного виконання відповідачем покладених на нього зобов`язань за договором підряду від 21 липня 2021 року № 16.0572.2021, 3 378,25 грн - інфляційні втрати, 1 272,58 грн - три проценти річних.

Також позивач просив суд на підставі частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) зазначити в рішенні суду про нарахування трьох процентів річних до моменту виконання цього рішення в частині погашення суми основного боргу, а також стягнути понесені судові витрати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20 травня 2024 року було відкрито провадження у справі № 910/5973/24 та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

Крім того, цією ухвалою відповідачу було визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Частиною 5 статті 176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, у порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини 4 статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 ГПК України, у разі відсутності в учасника справи електронного кабінету, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Оскільки на час прийняття вищевказаної ухвали суду відомості про наявність у Підприємства електронного кабінету були відсутні, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи та про його право подати відзив на позовну заяву, копія ухвали суду від 20 травня 2024 року про відкриття провадження у справі № 910/5973/24 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а саме: 03194, місто Київ, бульвар Кольцова, будинок 19.

Проте поштовий конверт із копією зазначеної ухвали був повернутий підприємством поштового зв`язку на адресу суду без вручення Підприємству, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Згідно з пунктом 5 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Частинами 1, 2 статті 3 цього Закону визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (частина 1 статті 4 цього Закону).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалою суду від 20 травня 2024 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Проте Підприємство в установлений строк відзиву на позовну заяву не подало, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направило.

17 червня 2024 року на адресу суду від Товариства надійшла заява від цієї ж дати, у якій останнє вказало, що ціна даного позову не змінилася, відповідач суму спірної заборгованості не сплатив.

Жодних інших заяв чи клопотань від сторін справи не надходило.

Положеннями частини 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Беручи до уваги належне повідомлення відповідача про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність достатньої кількості документів для її розгляду по суті, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

21 липня 2021 року між Державним підприємством "Антонов" (правонаступником якого є Товариство), як замовником, та Підприємством, як підрядником, було укладено договір підряду № 16.0572.2021, за умовами якого останнє зобов`язалося з використанням власних матеріалів виконати роботи з влаштування електрообладнання та електроосвітлення на об`єкті: "Будівництво 12-ти поверхового житлового будинку по вулиці Академіка Туполєва, 5-А в Святошинському районі міста Києва", а замовник - прийняти такі роботи й оплатити їх вартість на умовах та у порядку, передбачених даним правочином.

Ця угода підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена їх печатками.

Найменування, кількість та ціна матеріалів узгоджуються сторонами в підсумковій відомості ресурсів (додаток № 2), яка є невід`ємною частиною даної угоди (пункт 1.2. вказаного правочину).

Згідно з пунктом 1.3. договору вартість, склад та об`єм робіт визначаються у договірній ціні та локальному кошторисі (додатки №№1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16), які є невід`ємною частиною зазначеної угоди.

Пунктами 3.1. та 3.2. договору визначено, що його ціна відповідно до договірної ціни становить з урахуванням ПДВ 6 899 117,93 грн і включає в себе вартість робіт та матеріалів, що вказані у договірній ціні (додаток № l).

Додатком № 1 до договору підряду сторони визначили, що договірна ціна на роботи з влаштування електрообладнання та електроосвітлення на об`єкті: "Будівництво 12-ти поверхового житлового будинку по вулиці Академіка Туполєва, 5-А в Святошинському районі міста Києва" є динамічною.

Згідно з пунктами 4.3.1. та 4.3.2. договору передоплата в розмірі 40% від загальної вартості робіт згідно договірної ціни (додаток № 1 до даного договору) для придбання матеріалів і початку виконання робіт складає 2 759 647,17 грн з врахуванням ПДВ. Сплата авансу здійснюється протягом 21-го банківського дня починаючи з дати підписання сторонами даного договору. Подальший розрахунок за виконані роботи замовник здійснює згідно підписаних сторонами актів приймання виконаних підрядних робіт (форми КБ-2в) та довідок про вартість виконаних підрядних робіт (форми КБ-3), протягом 21-го банківського дня з моменту підписання вказаних актів сторонами.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2022 року (пункт 12.1. договору в редакції додаткової угоди від 15 грудня 2020 року № 1 до договору).

Судом встановлено, що на виконання умов договору підряду відповідач виконав частину обумовлених вказаним правочином робіт, які були прийняті позивачем без жодних заперечень і зауважень, що підтверджується наявними в матеріалах справи підписаними уповноваженими представниками обох сторін та скріпленими печатками наведених юридичних осіб копіями: актів приймання виконаних будівельних робіт: від 30 вересня 2021 року № б/н за вересень 2021 року, від 18 жовтня 2021 року № б/н за жовтень 2021 року, а також довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрат: від 30 вересня 2021 року на суму 404 963,54 грн (за вересень 2021 року) та від 18 жовтня 2021 року на суму 200 713,66 грн (за жовтень 2021 року). Роботи за вищевказаними актами були оплачені замовником у повному обсязі, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних інструкцій від 3 серпня 2021 року: № 1516 на суму 500 000,00 грн, № 1517 на суму 500 000,00 грн, № 1518 на суму 500 000,00 грн, № 1519 на суму 500 000,00 грн, № 1520 на суму 500 000,00 грн, № 1521 на суму 500 000,00 грн.

Однак, на думку позивача, Підприємством до вартості прийнятих та оплачених замовником робіт за договором були неправомірно включені окремі роботи за вартістю та в кількості, що перевищують їх показники, погоджені в договірній ціні, на загальну суму 23 018,22 грн. Вказані обставини, як зазначає Товариство у своїй позовній заяві, підтверджуються актом ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП "Антонов" за період з 1 жовтня 2020 року по 31 березня 2022 року, який в матеріалах даної справи відсутній і позивачем до позовної заяви не додавався.

З наявної в матеріалах справи вимоги від 4 липня 2022 року № 783-22 головного державного аудитора Державної аудиторської служби України Литвина Ю.М. вбачається, що уповноважених осіб ДП "Антонов" було зобов`язано надати пояснення щодо завищення розміру кошторисного прибутку за вищевказаним договором підряду. Однак, надані від імені ДП "Антонов" у відповідь на вказану вимогу державного аудитора пояснення в матеріалах справи також відсутні. Натомість позивач додав до свого позову лист Підприємства від 8 липня 2022 року № 08/07-22-2, у якому відповідач повідомив уповноважену особу ДП "Антонов" про помилкове завищення витрат за договором підряду та гарантував повернення надмірно сплачених грошових коштів.

15 грудня 2023 року ДП "Антонов" звернулося до відповідача з листом від 14 грудня 2023 року № 126/18843-23, у якому вимагало сплатити суму спірних грошових коштів у загальному розмірі 23 018,22 грн. Однак, вказана вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Частинами 1, 3 статті 857 ЦК України визначено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

За умовами частини 1 статті 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (частина 1 статті 854 ЦК України).

Згідно з частиною 4 статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Отже, обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт - негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт), законом покладений саме на замовника.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року в справі № 523/6003/14-ц.

За частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Суд звертає увагу на те, що позивач спірні акти приймання виконаних будівельних робіт підписав без зауважень та заперечень, а також здійснив оплату робіт за ними в повному обсязі.

У свою чергу, належних та допустимих доказів на підтвердження наявності недоліків у виконаних Підприємством й прийнятих позивачем роботах за договором підряду, у тому числі які не могли бути встановлені останнім при звичайному способі їх прийняття чи були приховані відповідачем, матеріали даної справи не містять й Товариством надані не були.

Суд також вважає необґрунтованими посилання позивача на перевищення вартості виконаних відповідачем робіт установленої договором підряду твердої договірної ціни, як на обставину порушення останнім вимог чинного законодавства, з огляду на таке.

За змістом статті 844 ЦК України ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін. У разі перевищення твердого кошторису усі пов`язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом. Якщо виникла необхідність проведення додаткових робіт і у зв`язку з цим істотного перевищення визначеного приблизного кошторису, підрядник зобов`язаний своєчасно попередити про це замовника. Замовник, який не погодився на перевищення кошторису, має право відмовитися від договору підряду. У цьому разі підрядник може вимагати від замовника оплати виконаної частини роботи. Підрядник, який своєчасно не попередив замовника про необхідність перевищення приблизного кошторису, зобов`язаний виконати договір підряду за ціною, встановленою договором. Підрядник не має права вимагати збільшення твердого кошторису, а замовник - його зменшення в разі, якщо на момент укладення договору підряду не можна було передбачити повний обсяг роботи або необхідні для цього витрати. У разі істотного зростання після укладення договору вартості матеріалу, устаткування, які мали бути надані підрядником, а також вартості послуг, що надавалися йому іншими особами, підрядник має право вимагати збільшення кошторису. У разі відмови замовника від збільшення кошторису підрядник має право вимагати розірвання договору.

За змістом вказаних положень Кодексу твердий кошторис може змінюватися за згодою сторін договору, зокрема, і у разі істотного зростання після укладення договору вартості матеріалу, устаткування, які мали бути надані підрядником, а також вартості послуг, що надавалися йому іншими особами, підрядник має право вимагати збільшення кошторису.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду від 23 квітня 2019 року в справі № 916/743/18.

Відтак, позивач, у разі перевищення твердого кошторису робіт, не був позбавлений права та можливості відмовитись від договору підряду та оплатити тільки погоджену вартість робіт за договором.

Разом із цим, суд звертає увагу Товариства на те, що в додатку № 1 до договору підряду прямо визначено, що договірна ціни на роботи з влаштування електрообладнання та електроосвітлення на об`єкті: "Будівництво 12-ти поверхового житлового будинку по вулиці Академіка Туполєва, 5-А в Святошинському районі міста Києва" є динамічною, а не як помилково зазначало Товариство у своєму позові, твердою.

При цьому, як вже зазначалося судом, пунктом 4.3.2. договору передбачено, що подальший розрахунок за виконані роботи замовник здійснює саме на підставі підписаних сторонами актів приймання виконаних підрядних робіт (форми КБ-2в) та довідок про вартість виконаних підрядних робіт (форми КБ-3).

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до пункту 3.1. договору загальна його вартість з урахуванням ПДВ становить 6 899 117,93 грн, замовником були прийняті виконані відповідачем роботи на загальну суму 605 677,20 грн з ПДВ, що не перевищує вищевказану ціну договору.

Разом із цим, при зверненні до суду з даним позовом Товариство просило суд стягнути з відповідача спірну суму грошових коштів у розмірі 23 018,22 грн саме як збитки, понесені позивачем у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем покладених на нього зобов`язань за договором підряду.

У силу приписів статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкідливого результату такої поведінки - збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Необхідним елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та збитками.

Вина полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільна відповідальність не настає.

За приписами статті 883 ЦК України підрядник відповідає за недоліки збудованого об`єкта, за прострочення передання його замовникові та інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини. За невиконання або неналежне виконання обов`язків будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі.

Наявність неправомірної поведінки в діях відповідача під час виконання ним зазначеного договору підряду судом встановлено не було. Наявність таких порушень з боку відповідача також не була покладена в обґрунтування позову Товариства.

При цьому, як вже було зазначено судом, прийняття та оплата позивачем виконаних відповідачем робіт за спірними актами не вказує на протиправну поведінку останнього та не підтверджує порушення Підприємством умов договору підряду.

Суд також вважає необґрунтованими посилання позивача на акт ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП "Антонов" за період з 1 жовтня 2020 року по 31 березня 2022 року (який взагалі відсутній в матеріалах справи), оскільки вказаний акт ревізії не є беззаперечною підставою для задоволення позовних вимог про стягнення збитків, оскільки виявлені таким органом порушення не можуть впливати на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати.

Зокрема, акт ревізії Державної аудиторської служби України є документом, складеним з приводу наявності або відсутності відповідних порушень, та містить лише думку органу, який його склав. Викладені в ньому висновки не мають заздалегідь обумовленої сили, тобто акт ревізії не є підставою для стягнення з відповідача коштів, одержаних відповідно до умов договору. Акт ревізії не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду від 18 лютого 2020 року в справі № 910/7984/16.

Разом із цим, грошові кошти, набуті підрядником за наявності правової підстави - договору підряду, та сплачені замовником як оплата за виконані роботи, не можуть вважатися збитками в розумінні статті 22 ЦК України та статті 225 ГК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду: від 13 лютого 2018 року в справі № 910/12793/17, від 21 травня 2018 року в справі № 922/2310/17.

Відтак, Товариством не доведено належними та допустимими доказами протиправності дій відповідача під час виконання ним умов договору підряду, та, у зв`язку з цим, завдання позивачу збитків у розмірі 23 018,22 грн, що виключає можливість задоволення вказаної позовної вимоги.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні вимоги про стягнення завданих позивачу збитків у розмірі 23 018,22 грн, похідні вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних, нарахованих на вказану суму основного боргу, також не підлягають задоволенню.

Інші доводи, на які посилався позивач у своєму позові, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо відмови в задоволенні позову.

Згідно з частиною 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин у задоволенні позову Товариства слід відмовити.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору залишаються за позивачем та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано: 17 липня 2024 року.

СуддяЄ.В. Павленко