ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2024 р. Справа№ 925/1535/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Мальченко А.О.

Агрикової О.В.

при секретарі Вага В.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Шевченко О.В. за ордером;

від відповідача: Вронський О.О. за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Украгро НПК"

на рішення Господарського суду Черкаської області від 21.03.2024 (повний текст складено 02.04.2024)

у справі №925/1535/23 (суддя Спаських Н.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна"

до Приватного акціонерного товариства "Украгро НПК"

про стягнення 1 844 854,00 грн,

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Україна" (далі - позивач) звернулось у Господарський суд Черкаської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Украгро НПК" (далі - відповідач), у якому просило суд стягнути з відповідача 1 844 854,00 грн, у тому числі: 1 812 234,00 грн передоплати за непоставлений товар та 32620,00грн 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не здійснив поставку товару по договору поставки №ТР87 від 08.02.2022 та не повернув на вимогу позивачу суму попередньої оплати.

Заперечуючи проти позову у суді першої інстанції, відповідач посилався на те, що він належним чином виконав умови договору та здійснив поставку обумовленого ним товару.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 21 березня 2024 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з приватного акціонерного товариства "Украгро НПК" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" 1 812 234,00грн основного боргу, 32 620,00 грн - 3 % річних на підставі договору поставки №ТР87 від 08.02.2022 та 27 672,81 грн на відшкодування сплаченого судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду, приватне акціонерне товариство "Украгро НПК" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки згідно договору поставка товару здійснювалась на умовах СРТ (перевезення оплачене до) - станція Камиш-Зоря і пунктом 3.2 договору прямо передбачено, що обов`язок постачання вважається виконаним з моменту передачі товару першому перевізнику; у матеріалах справи наявна залізнична накладна, відповідно до якої відповідачем здійснено відправку товару залізничним транспортом до станції Камиш-Зоря і у ній наявні відмітки про прибуття товару в пункт призначення та його вивантаження.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що позивач, як покупець, виконав умову договору щодо здійснення передоплати в повному обсязі, однак відповідачем товар не був поставлений, а суму передоплати він не повернув; згідно залізничної накладної, на яку посилається відповідач, відправником та одержувачем вантажу є сам відповідач, представник якого й отримав вантаж; документи про передачу вантажу позивачу у матеріалах справи відсутні; надана відповідачем копія видаткової накладної від 15.02.2023 не може бути взята до уваги, оскільки керівник підприємства її не підписував, прізвище інших осіб, які в ній містяться, позивачу не відомі і довіреності на отримання товару їм не видавалась, також видаткова накладна виписана 15.02.2022, однак вагон приїхав на станцію призначення 24.02.2022; за практикою, яка склалась раніше між сторонами, керівник позивача особисто не отримував товар, а виписував довіреності, тому наявність ПІБ керівника у видатковій накладній не притаманна діловому звичаю, який склався між сторонами; належним виконанням зобов`язання по поставці товару є не перевезення товару відповідачем самому собі, а фактична передача товару покупцю за належними первинними документами, які у справі відсутні, тому відповідач має повернути суму попередньої оплати.

У додаткових поясненнях від 20.06.2024 позивач вказав, що у нього не було укладеного договору із АТ "Укрзалізниця", тому права на одержання товару саме від АТ "Укрзалізниця" у нього не було і за практикою відносин з відповідачем останнього вказували вантажоодержувачем у залізничних накладних, а на підтвердження передачі товару укладались саме видаткові накладні для оформлення факту приймання-передачі товару; станція Камиш-Зоря знаходиться у Пологівському районі Запорізької області і перебуває в тимчасовій окупації з 03.03.2022.

У додаткових поясненнях від 27.06.2024 відповідач вказав, що отримати оригінали документів з окупованої території в паперовій формі на сьогоднішній день неможливо; товар поставлявся на умовах СРТ, за якими вибуває з-під контролю постачальника у момент передачі його перевізнику, відповідно на дату передачі перевізнику також формується видаткова накладна, яка в подальшому підписується сторонами датою передачі товару перевізнику.

За клопотанням представника позивача судове засідання проводилось в режимі відеоконференцїі.

Представник відповідача (апелянта) у судовому засіданні підтримав доводи, викладені у апеляційній скарзі, просив її задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.02.2022 року між приватним акціонерним товариством "Украгро НПК" та товариством з обмеженою відповідальністю "Україна" було укладено договір поставки №ТР87, у відповідності до якого постачальник зобов`язується поставити в обумовлені договором строки покупцеві, а покупець зобов`язується оплатити та прийняти товар, а саме, аміачну селітру в кількості 68,000 тон на загальну суму 1812234,00 грн, а покупець зобов`язується оплатити та прийняти товар ( п. 11, 1.2 договору).

Загальна вартість товару за договором складає 1510195,00 грн, ПДВ (20%) 302039,00 грн, разом 1812234,00 грн., +/- 10 % в залежності від кількості фактично поставленого товару ( п. 2.1 договору).

Сторони у договорі домовились, що поставка товару позивачу за цим договором здійснюється залізничним транспортом на умовах СРТ (перевезення оплачено до ) - станція Камиш-Зоря код станції 462405, залізниця ПриднЗ, за наступними реквізитами: одержувач: Приватне акціонерне товариство "Украгро НПК", , адреса одержувача: 19200, Черкаська область, Жашківський район, м. Жашків, вул. Промислова, 1, код на залізниці:3463 ( п. 3.1 договору).

Згідно п.3.3 договору поставка товару здійснюється повністю чи окремими партіями за вибором постачальника протягом 60 (шістдесяти) днів із дня повної оплати Товару. Постачальник самостійно визначає дату поставки кожної окремої партії товару в межах періоду поставки. Партія товару повинна бути кратна технічній нормі завантаження вагону, цистерни або контейнеру.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що поставка товару здійснюється на умовах повної попередньої оплати. Товар, що підлягає поставці, повинен бути повністю оплачений протягом 3 (трьох) днів із дати укладання цього договору.

08.02.2022 відповідачем було виставлено позивачу рахунок на оплату №ТР87 за аміачну селітру із посиланням на вказаний Договір на загальну суму 1812234, 00 грн.

Позивач виконав свої зобов`язання за договором та здійснив передоплату за селітру у розмірі 100%, що підтверджується наступними платіжними інструкціями:

- № 4155 від 08.02.2022 року на суму 1 439 127, 00 грн (а.с. 16);

- №5088 від 08.02.2022 року на суму 106 602, 00 грн (а.с. 17);

- №4156 від 09.02.2022 року на суму 266 505, 00 грн (а.с. 18), а також банківськими виписками (том 1 а.с. 19, 20)

Загальна сума оплати склала 1 812 234 грн.

У судовому засіданні представники сторін підтвердили факт передоплати товару.

За наслідком розгляду даного спору, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Однак, Північний апеляційний господарський суд не погоджується із цим висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Права та обов`язки Товариства та Підприємства у даній справі виникли на підставі Договору поставки №ТР87 від 08.02.2022.

Договір укладений належним чином, підписаний повноважними особами, у встановленому порядку не визнаний недійсним, отже, є обов`язковим для сторін.

Предметом розгляду у даній справі є матеріально-правова вимога про стягнення попередньої оплати за непоставлений товар та застосування наслідків прострочення виконання грошових зобов`язань.

Статтею 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України), яка кореспондується з положеннями ст. 712 ЦК України, встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Статтею 266 ГК України встановлено, що предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками. Загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

Згідно частини 1 статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Статтею 664 ЦК України встановлено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В силу приписів ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Позивач заявляє, що ним не було отримано оплачений товар і видаткова накладна про це ТОВ "Україна" не підписувалася, на підтвердження чого надав суду наступні докази:

- претензію про повернення грошових коштів, яка містить посилання на

триваючі відносини між сторонами за кількома договорами, в т.ч. № ТР87 від 08.02.22, і на їх виконання (а.с. 21, том 1);

- відповідь № 286 від 03.03.2023 (а.с. 22, том 1) на претензію, в якій

зазначено, що, зокрема, поставку товару по Договору № ТР87 від 08.02.2022 року ПАТ "Украгро НПК" вважає виконаною, оскільки товар було доставлено до пункту призначення вагоном № 54038237;

- листи-вимоги позивача про повернення передоплати, в тому числі за договором поставки №ТР87 від 08.02.2022 року на загальну суму 1812234, 00грн, а саме: лист - вимогу №2 від 22.03.2023 року ( а.с. 23-24, том 1) та лист - вимогу № 3 від 03.04.2023 року (а.с. 27-29, том 1).

Як підтверджується перепискою сторін, за зазначеними листами-вимогами передоплата позивачу була повернута за іншими договорами поставки на суму 5324400, 00 гривень, а за договором поставки № ТР87 від 08.02.2022 відповідач передоплату не повернув, позаяк наполягає на тому, що виконав свої договірні зобов`язання в частині цієї поставки.

У зв`язку з цим позивач на адресу відповідача направив запит № 75 від 20.06.2023 (а.с. 31, том 1), в якому ТОВ "Україна" на підтвердження факту поставки товару просило відповідача надати наступні документи:

- видаткову накладну на поставку товару;

- довіреність (доручення) на представника ТОВ "Україна" на отримання товару;

- товарно-транспортну накладну на доставку товару;

- акт приймання-передачі товару (за наявності);

- інші документи, які свідчили б про факт отримання товару ТОВ "України" за Договором поставки №ТР87.

Отже, спір між сторонами виник у зв`язку з різною трактовкою ними моменту переходу права власності на товар і покладення на власника товару відповідних ризиків в умовах бойових дій та втрати контролю над територіями, де мала відбутись фактична передача товару покупцю, оформлятись та досилатись документи про передачу товару відповідно до ділових звичаїв, що склались між сторонами.

Як встановлено в суді апеляційної інстанції поясненнями сторін, станція призначення вантажу - Камиш-Зоря достеменно з 03.03.2022 перебуває на непідконтрольній території, а з моменту початку бойових дій потрапила під їх вплив.

Як вбачається із залізничної накладної (т.1 а.с.78), яка є договором перевезення, відповідач 15.02.2022 відвантажив позивачу спірну партію товару - добрив, запакованих в контейнери, загальною вагою 68,0 тон.

Власником вантажу в договорі перевезення вказано позивача.

Одержувачем вантажу, за діловим звичаєм, що склався між сторонами, у залізничній накладній вказано відповідача, оскільки, як встановлено в судовому засіданні поясненнями сторін, у позивача не було договору із залізницею, тому він не міг безпосередньо від перевізника одержувати товар, який йому надходив.

Згідно відмітки на залізничній накладній та матеріалів справи, товар надійшов на станцію Камиш-Зоря 24.02.2022 та був виданий представнику вантажоодержувача за довіреністю.

За пунктом 3.1 вказаного договору поставки ТР87 від 08.02.2022 між сторонами спору поставка товару за цим договором здійснюється залізничним транспортом на умовах СРТ (перевезення оплачено до ) - станція Камиш-Зоря код станції 462405, залізниця ПриднЗ, за наступними реквізитами: одержувач: Приватне акціонерне товариство "Украгро НПК", , адреса одержувача: 19200, Черкаська область, Жашківський район, м. Жашків, вул.Промислова, 1, код на залізниці:3463.

У пункті 3.2 вказаного договору поставки сторони домовились, що обов`язок постачальника поставити товар вважається виконаним з моменту передачі товару першому перевізнику, з цього моменту покупець несе ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) товару, у тому числі покупець несе ризик природної втрати, пов`язаної із його перевезенням.

Враховуючи, що позивач прийняв умови договору, за якими вантажоодержувачем визначено відповідача, а зобов`язання відповідача з поставки вважаються виконаними з моменту передачі товару першому перевізнику, тобто, всі ризики власника переходять до позивача з цього моменту; товар передано перевізнику - залізниці 15.02.2022; відповідач не визнає непоставку товару саме за цим договором, одночасно не оспорюючи факти непоставки за іншими договорами цього ж періоду та пропонуючи позивачу шляхи врегулювання ділових відносин; керуючись стандартом доказування вірогідності доказів, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджується факт виконання відповідачем договірних зобов`язань з поставки добрив.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, Північний апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є не доведеними, необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

За встановлених обставин, Північний апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що рішення Господарського суду Черкаської області прийняте із невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, фактичним обставинам справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому відповідно до положень ч. 1 ст. 277 ГПК України підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до положень ст.129 ГПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати останнього на сплату судового збору за подання апеляційної скарги, а витрати позивача, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача і не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Украгро НПК" задовольнити.

2. Скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 21 березня 2024 року.

3. У позові відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" (Сумська область, Великописарівський район, с. Попівка, вул. Вищепанової, 79, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Украгро НПК" (Черкаська область, м. Жашків, вул. Промислова, 1, ) - 33207,37 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Видачу наказу доручити господарському суду Черкаської області.

6. Справу повернути до Господарського суду Черкаської області.

7. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12.07.2024.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді А.О. Мальченко

О.В. Агрикова