ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"09" липня 2024 р.м. ХарківСправа № 922/3122/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Міньковський С.В.

при секретарі судового засідання Черновою В.О.

та за участю:

розпорядника майна - Абрамов В.В. (в режимі відеоконференції);

представника АТ "Сенс Банк" : Дем`янець Яна Вікторівна (в режимі відеоконференції)

розглянувши заяву АТ "Сенс Банк" з грошовими вимогами до боржника у справі

за заявою Акціонерного товариства "ОТП Банк"
про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська ливарна компанія"

ВСТАНОВИВ:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ТА ПІДСТАВИ ВИМОГ ЗАЯВНИКА.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.08.2023 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська ливарна компанія", ; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Абрамова Віталія Валерійовича.

На офіційному веб - сайті Вищого господарського суду України 16.08.2023 було оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Визначено граничний строк на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника. Зазначено відомості про розпорядника майна.

18.09.2023 до суду надійшла заява АТ "Сенс Банк" з грошовими вимогами до боржника, в якому заявник просить суд визнати грошові вимоги АТ "Сенс Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська ливарна компанія":

- за договором про відкриття кредитної лінії №32-В/17 в розмірі 833 235 628,94 грн, з яких забезпеченими 66191206,00 грн. та незабезпеченими - 767044422,95 грн -заборгованість за тілом кредиту;

- за договором про відкриття кредитної лінії №40-В/17 в розмірі 231880637,71 грн, які не є забезпеченими;

- включити грошові вимоги АТ Сенс Банк" до реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська ливарна компанія";

- визнати такими, що підлягають відшкодуванню витрати по оплаті судового збору в розмірі 5368,00 грн. (надіслана засобами поштового зв`язку 15.09.2023)

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.09.2023 заяву АТ "Сенс Банк" з грошовими вимогами до боржника прийнято та призначено до розгляду в попереднє засідання.

Розгляд справи у попередньому судовому засіданні неодноразово відкладався.

На підставі розпорядження керівника апарату Господарського суду Харківської області від 28.03.2024 за №34/2024 призначено повторний автоматизований розподіл справи між суддями, в зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 з посади судді.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями для подальшого розгляду справи визначено суддю Міньковського С.В.

25.04.2024 до суду від боржника надійшов відзив (вх.10973), відповідно до якого заявлені грошові вимоги АТ "Сенс Банк" визнані частково у розмірі 1 050 698 318,32 грн:

1) 5 368,00 грн. судовий збір за подання заяви про кредиторські вимоги, (перша черга).

2) 1 050 692 950,32 грн вимоги за Договором про відкриття кредитної лінії №40- В/17 від 26.05.2017 та за Договором про відкриття кредитної лінії №32-В/17 від 25.05.2017, з яких:

984 501 744,32 грн. заборгованість за та Договором про відкриття кредитної лінії №32-В/17 від 25.05.2017 (тіло кредиту) та за Договором про відкриття кредитної лінії №40-В/17 від 26.05.2017 (тіло кредиту, відсотки) (четверта черга).

66 191 206,00 грн заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії №32-В/17 від 25.05.2017 (відсотки, тіло кредиту) (позачергово, як забезпечені вимоги).

Розмір відхилених вимог складає 14 423 316,33 грн.

29.04.2024 до суду від розпорядника майна надійшло повідомлення щодо розгляду заяви АТ "Сенс Банк" з грошовими вимогами, в якому він арбітражний керуючий визнає заявлені грошові вимоги АТ «Сенс Банк» частково у розмірі 1 050 900 170,01 грн., з яких: 5 368,00 грн. вимоги 1 черги; 984 703 596,01 грн. вимоги 4 черги; 66 191 206,00 грн вимоги забезпечені заставою. Вимоги у розмірі щодо заборгованості з пені за прострочення сплати відсотків та комісії у загальному розмірі 14 221 464,66 грн. розпорядником майна не визнаються.

27.05.2024 та 10.06.2024 до суду від АТ "Сенс Банк" надійшли додаткові пояснення щодо суми заявлених кредиторських вимог, у тому числі обґрунтування розміру забезпечених та незабезпечених вимог щодо договору про відкриття кредитної лінії №32-В/17 від 25.05.2017 року.

13.06.2024 до суду від розпорядника майна надійшло уточнене повідомлення розгляду заяви АТ "Сенс Банк" з грошовими вимогами до боржника (вх.№ 15350), в якому він арбітражний керуючий визнає заявлені грошові вимоги АТ "Сенс Банк" частково у розмірі 1 063 579 130,53 грн. з яких: 5 368,00 грн. вимоги 1 черги; 994 257 823,84 грн. вимоги 4 черги; 3 124 732,69 грн. - вимоги 6 черги; 66 191 206,00 вимоги забезпечені заставою. Вимоги у розмірі щодо заборгованості з пені за прострочення сплати відсотків та комісії у загальному розмірі 1 542 504,14 грн. розпорядником майна не визнаються.

Ухвалою суду від 13.06.2024, яка занесена до протоколу судового засідання, продовжено строк проведення попереднього засідання суду до 15.07.2024 та відкладено розгляд справи в попередньому засіданні на 09.07.2024.

08.07.2024 до суду від АТ "Сенс Банк" надійшли додаткові пояснення щодо заявлених кредиторських вимог.

Присутній в судовому засіданні 09.07.2024 в режимі відеоконференції представник АТ "Сенс Банк" підтримав подану заяву з грошовими вимогами, просив суд задовольнити її.

Розпорядник майна арбітражний керуючий Абрамов В.В. підтримав свої доводи, викладені в уточненому повідомленні від 13.06.2024 про результат розгляду вимог кредитора.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені відповідно до вимог чинного законодавства.

Враховуючи належне повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду справи та оскільки зібраних матеріалів достатньо для розгляду поданої заяви АТ "Сенс Банк", суд вважає за можливе розглянути заяву АТ "Сенс Банк" з грошовими вимогами до боржника в даному судовому засіданні по суті.

Розглянувши матеріали справи, заяву АТ "Сенс Банк" з грошовими вимогами до боржника, надані суду документи, вислухавши пояснення представника заявника, розпорядника майна, здійснивши оцінку всіх доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

ЩОДО ПОРЯДКУ РОЗГЛЯДУ ГРОШОВИХ ВИМОГ КРЕДИТОРІВ.

Порядок звернення кредиторів із вимогами до боржника у справі про банкрутство та розгляду судом відповідних заяв регламентовані, зокрема, нормами статей 45, 46, 47, ч.1 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ, Кодекс).

Відповідно до положень частин 1, 3, 5 статті 45 КУзПБ:

- конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство;

до заяви в обов`язковому порядку додаються, зокрема, документи, які підтверджують грошові вимоги до боржника;

- заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

Приписами ч.1 ст. 46 цього Кодексу передбачено, що господарський суд не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви конкурсного кредитора здійснює перевірку її відповідності вимогам цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 статті 47 КУзПБ у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого ч.1 статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

Крім того, суд вважає за необхідне звернутися до усталених правових висновків Верховного Суду стосовно порядку розгляду кредиторських вимог у справі про банкрутство, ролі та обов`язків суду на цій стадії провадження у справі про банкрутство, за якими:

- заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги (постанови ВСУ: від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16);

- обов`язок здійснення правового аналізу заявлених у справі кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог покладений на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (Постанови ВСУ: від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 05.03.2019 у справі № 910/3353/16, від 18.04.2019 у справі № 914/1126/14, від 20.06.2019 у справі № 915/535/17, від 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16);

- під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом; суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (Постанови ВСУ: від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16);

- у попередньому засіданні господарський суд зобов`язаний перевірити та надати правову оцінку усім вимогам кредиторів до боржника незалежно від факту їх визнання чи відхилення боржником (постанови ВСУ: від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18).

- завданням господарського суду у попередньому засіданні є перевірка заявлених до боржника грошових вимог конкурсних кредиторів, які можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, та/або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (постанови ВСУ: від 05.03.2019 у справі № 910/3353/16, від 18.04.2019 у справі № 914/1126/14, від 20.06.2019 у справі № 915/535/17, від 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16).

У справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору (постанови Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17).

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ І ВИСНОВОК СУДУ.

Як було вказано вище, до Господарського суду Харківської області надійшла заява АТ "Сенс Банк" з грошовими вимогами до боржника, відповідно до якої заявник - кредитор просить суд визнати заявлені кредиторські вимоги на загальну суму 1 065 116 266,65 грн

Вказана сума складається з боргу :

- за Договором про відкриття кредитної лінії №32-В/17 від 25.05.2017 року в розмірі 833 235 628,94 грн.;

- за Договором про відкриття кредитної лінії №40-В/17 від 26.05.2017 року у розмірі 231 880 637,71 грн.;

ДОГОВІР ПРО ВІДКРИТТЯ КРЕДИНОЇ ЛІНІЇ № 32-В/17 ВІД 25.05.2017.

Так, 25 травня 2017 року між Публічним акціонерним товариством "Альфа-Банк" (надалі - Банк, в майбутньому назву змінено на АТ "Сенс Банк") та Публічним акціонерним товариством "Харківський підшипниковий завод" (надалі Позичальник, в майбутньому назву змінено на Приватне акціонерне товариство "Харківський підшипниковий завод") було укладено Договір про відкриття кредитної лінії №32-В/17.

Відповідно до умов вищезазначеного договору сторони визначили:

- ліміт кредитної лінії (граничний розмір кредиту) становить 22 000 000,00 доларів США (п.1.2 договору)

- розмір процентів за користування кредитом складає 13,5% (п.1.3 договору)

- тип процентної ставки (процентів) за користування кредитом фіксована;

- строк дії кредитної лінії закінчується 24 травня 2022 року ( п.1.4 Договору)

Додаткової угодою №1 від 30.05.2017 року до договору про відкриття кредитної лінії №32-В/17, сторони визначили, що банк надає позичальнику транш у сумі 15 152 280,25 доларів США. Крім того, пунктом 5 вказаної додаткової угоди, сторони визначили розмір та строки повернення траншу. Так, датою поверненням останньої частини траншу є 24 травня 2022 року.

Також, Додатковою угодою №2 від 30.05.2017 року до договору про відкриття кредитної лінії №32-В/17, сторони визначили, що банк надає позичальнику транш у сумі 6 493 834,39 доларів США. Крім того, пунктом 5 вказаної додаткової угоди, сторони визначили розмір та строки повернення траншу. Так, позичальник зобов`язаний повернути транш 24 травня 2022 року.

З метою забезпечення виконання перед АТ "Альфа-Банк" (АТ "Сенс Банк") за договором про відкриття кредитної лінії № 32-В/17, 25 травня 2017 року між ТОВ "Українська ливарна компанія" та ПАТ "Альфа-Банк" було укладено Договір поруки №109-П/17.

Відповідно до п. 2.1 вищезазначеного Договору поруки, поручитель поручаються за виконання ПрАТ "Харківський підшипниковий завод" наступних обов`язків, що виникли на підставі вищезазначеного кредитного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому:

- обов`язку повернути банку наданий на підставі Кредитного договору кредит у загальній сумі, що у будь-який момент часу не перевищуватиме ліміт Кредитної лінії. Кожен з траншів, шляхом надання яких наданий такий Кредит, повинен бути повернутий частинами та у строки, визначені у додатковій угоді, на підставі якої цей транш надано, але не пізніше ніж у день закінчення строку кредитної лінії;

- обов`язку сплачувати банку проценти за користування Кредитом, наданим за Кредитним договором, у розмірі 13,5 % (тринадцять цілих п`ять десятих відсотків) річних або у будь-якому іншому (більшому або меншому) розмірі, якщо такий буде встановлений шляхом зміни Кредитного договору у строки визначені в Кредитному договорі;

- обов`язку сплачувати банку комісію у строки і розмірі визначені в основному договорі;

- обов`язку у випадках, передбачених основним договором або законодавством України, достроково (до настання термінів або строків повернення/сплати, зазначених вище у цьому пункті), повернути банку кредит, сплатити проценти за користування ним і виконати інші обов`язки, що виникають із основного договору;

- обов`язку сплатити Банку неустойку (пеню, штрафи) та понад суму неустойки (пені, штрафів) відшкодувати збитки, заподіяні Банку невиконанням або неналежним виконанням ПрАТ "Харківський підшипниковий завод" своїх зобов`язань за Кредитним договором.

Відповідно до п. 3.1 Договору поруки, ПрАТ «Харківський підшипниковий завод» і поручитель ТОВ "Українська ливарна компанія" відповідають перед банком за порушення відповідних обов`язків, перелічених у статті 2 договору, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що і Боржник.

АТ "Альфа-Банк" (АТ "Сенс Банк") свої зобов`язання виконав, надав позичальнику вищезазначені кошти, що підтверджується меморіальними ордерами №253621 від 30.05.2017 року та №257839 від 30.05.2017 року.

В зв`язку з невиконанням ПрАТ "Харківський підшипниковий завод" умов вказаного вище кредитного договору, у боржника перед банком утворилась заборгованість за тiлом кредиту у розмiрi 791 55З 480,З8 грн., суму якої розпорядником майна та боржником було визнано у повному обсязі.

Згідно зі статтею 1 КУзПБ грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Отже, суд вважає обґрунтованим вимоги АТ "Сенс Банк" за договором про відкриття кредитної лінії №32-В/17 щодо суми боргу за тілом кредиту у розмірі 791 55З 480,38 грн, які підтверджені матеріалами поданої заяви та наданими кредитором суду доказами.

Щодо заявлених АТ "Сенс Банк" грошових вимог із заборгованості з процентів за користування кредитом, суд зазначає наступне.

Розділом 6 договору про відкриття кредитної лінії №32-В/17, сторони визначили порядок нарахування, сплати та зміни розміру процентів за користування кредитом.

Так, відповідно до п.6.1 вищезазначеного договору проценти нараховуються щомісячно, при цьому таке нарахування здійснюється не рідше одного разу на місяць, на суму кредиту протягом усього строку користування ним, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році (метод факт/факт) (для кредиту у гривнях) або фактичної кількості днів у місяці та 360 днів у році (метод факт/360) (для кредиту в іноземних валютах).

Відповідно до п. 6.2 договору проценти, нараховані за місяць, позичальник зобов`язаний сплачувати щомісяця у строк з 1-го числа по 5-те число (включно) місяця, наступного за тим, за який вони нараховані (крім процентів за грудень та/або квітень). Проценти нараховані за грудень та/або квітень, позичальник зобов`язаний сплачувати у строк з 1-го числа по 15-те число (включно) місяця, наступного за тим, за яким вони нараховані.

Крім того, 25.01.2019 року Додатковою угодою №7 до договору про відкриття кредитної лінії №32-В/17, сторони визначили, що проценти, нараховані та не сплачені за період з 01 жовтня 2018 року по 31 жовтня 2018 року (включно), сума яких складає 157 129,85 доларів США, та проценти, нараховані та не сплачені, за період з 01 листопада 2018 року по 30 листопада 2018 року (включно), сума яких складає 152 061,14 доларів США, позичальник зобов`язаний сплачувати частинами у наступні строки:

- 25 765,91 доларів США з 01.07.2019 по 05.07.2019 року

- 25 765,91 доларів США з 01.08.2019 по 05.08.2019 року

- 25 765,91 доларів США з 01.09.2019 по 05.09.2019 року

- 25 765,91 доларів США з 01.10.2019 по 07.10.2019 року

- 25 765,92 доларів США з 01.11.2019 по 05.11.2019 року

- 25 765,91 доларів США з 01.12.2019 по 05.12.2019 року

- 25 765,93 доларів США з 01.01.2020 по 15.01.2020 року

- 25 765,91 доларів США з 01.02.2020 по 05.02.2020 року

- 25 765,93 доларів США з 01.03.2020 по 05.03.2020 року

- 25 765,91 доларів США з 01.04.2020 по 06.04.2020 року

- 25 765,93 доларів США з 01.05.2020 по 15.05.2020 року

- 25 765,91 доларів США з 01.06.2020 по 05.06.2020 року.

Відповідно до представленого кредитором розрахунку заборгованості з відсотків вбачається нарахування АТ "Сенс Банк" суми процентів з 01.10.2018 року по 27.05.2019 року на загальну суму 833 624,77 грн., що за офiцiйним курсом НБУ станом на 13.08.2023 (36,5686/ 1 дол США) становить 30 484 490,76 грн., суму якої розпорядником майна та боржником було визнано у повному обсязі.

Згідно з положеннями ст.ст. 1048, 1049, 1054 ЦК України на підставі кредитного договору у позичальника виникає обов`язок з повернення наданих йому банком грошових коштів (кредиту) та сплати процентів у встановлені договором строки (терміни). Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (абз. 2 ч. 1 ст. 1048 зазначеного Кодексу).

Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові Великої Палати Верховного суду від 04.02.2020 у справі №912/1120/16) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

17.05.2019 року АТ "Альфа-Банк" (наразі АТ "Сенс Банк") направив на адресу боржника та поручителя (ТОВ "Українська ливарна компанія") вимогу про дострокове повернення кредиту протягом 10 календарних днів з дати направлення вимоги право передбачене п. 11.6 Договору про відкриття кредитної лінії №32-В/17. Тобто право нараховувати відсотки у банку було по 27.05.2019, що і було зроблено останнім.

Отже, суд вважає обґрунтованим вимоги АТ "Сенс Банк" за договором про відкриття кредитної лінії №32-В/17 щодо суми боргу по відсоткам за користування кредитом у розмірі 30 484 490,76 грн, які підтверджені матеріалами поданої заяви та наданими кредитором суду доказами.

Щодо заявлених АТ "Сенс Банк" грошових вимог із комісії за управління кредитною лінією за договором про відкриття кредитної лінії №32-В/17, суд зазначає наступне.

Відповідно до умов Додаткової угоди № 7 від 25.01.2019 року до договору про відкриття кредитної лінії №32-В/17 сторони визначили, що позичальник зобов`язується щомісячно сплачувати банку комісію за управління кредитною лінією протягом усього строку користування кредитом у розмірі 1 250,00 доларів США. Комісія нараховується щомісяця у останній робочий день місяця та сплачується у гривнях у еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України, встановленим на день нарахування.

Згідно з представленим кредитором розрахунком заборгованості з комісії за управління кредитною лінією вбачається нарахування АТ "Сенс Банк" суми комісії за перiод з 01.03.2019 по 27.05.2019 року на загальну суму 100 925,84 грн, суму якої розпорядником майна було визнано у повному обсязі.

Боржник у наданому до суду відзиві (вх.10973 від 25.04.2024) не визнає заборгованiсть по комісії за управлiння кредитною лінією у розмірі 100 925,84 грн, оскільки вважає наданий АТ "Сенс Банк" розрахунок не відповідає умовам кредитного договору, не мiстить розмiру валютного зобов`язання та вiдомостей офiцiйного курсу НБУ, встановленого на день нарахування такої комісії.

Перевіривши наданий заявником розрахунок заборгованості з комісії за управління кредитною лінією за договором про відкриття кредитної лінії №32-В/17, який був доданий банком до заяви із грошовими вимогами до боржника, судом встановлено, що його було проведено відповідно до умов додаткової угоди № 7 від 25.01.2019 року до договору про відкриття кредитної лінії №32-В/17, зокрема комісію за управління кредитною лінією нараховано за період з 01.03.2019 по 27.05.2019, тобто в межах строку користування кредитом (який сплинув 27.05.2019), у щомісячному розмірі 1250,00 доларів США, що в гривнях у еквіваленті за офіційним курсом Національного Банку України, встановленим на день нарахування (станом на останній робочий день відповідного місяця), складає загальну суму 100925,84 грн.

Посилання боржника на відсутність у розрахунку комісії відомостей щодо офіційного валютного курсу НБУ судом відхиляються як безпідставні та необґрунтовані, адже відсутність відомостей офіційних курсів валют НБУ, встановлених у відповідний день нарахування комісії (які розміщені на офіційному сайті НБУ в архівах курсів валют), не спростовує вірність даних в такому розрахунку. До того ж, у разі незгоди боржника із проведеним розрахунком, він мав можливість надати свій контррозрахунок заборгованості з комісії за управління кредитною лінією, чого останнім зроблено не було.

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність матеріалами справи грошових вимог АТ "Сенс Банк" до боржника - ТОВ "Українська ливарна компанія" за договором про відкриття кредитної лінії №32-В/17 від 25.05.2017 в частині комісії за управління кредитною лінією у розмірі 100925,84 грн, тому визнає грошові вимоги заявника в цій частині в повному обсязі.

Щодо нарахування АТ "Сенс Банк" сум пені за прострочення сплати процентів у розмірі 11 018 843,74 грн. та прострочення сплати комісії у розмірі 77888,23 грн. за договором про відкриття кредитної лінії №32-В/17, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 11.1 вищезазначеного договору сторони визначили, що за прострочення кредиту чи його частини та/або сплати процентів та/або комісії за управління кредитною лінією позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню у розмірі 0,2 (нуль цілих дві десятих відсотки) від простроченої суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який стягується пеня.

Згідно з представленим кредитором розрахунком заборгованості вбачається нарахування АТ "Сенс Банк" пені за прострочення сплати процентів у розмірі 11 018 843,74 грн. за період з 06.04.2019 року по 30.06.2023 та пені за прострочення сплати комісії у розмірі 77888,23 грн. 06.04.2019 року по 30.06.2023.

Боржник з вимогами в частині пені за прострочення сплати комісії та за прострочення сплати процентів за договором №32-В/17 від 25.05.2017 не погоджується, з посиланням на те, що заявником нараховано пеню за період, який перевищує 6-місячний термін нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, встановлений ч. 6 ст. 232 ГК України, а також з порушенням встановленого п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України строку позовної давності та без врахування положень Закону України від 16.06.2020 № 691-IX, згідно з якими позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором у період дії карантину.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Тобто законодавець дав змогу сторонам на власний розсуд визначити строк припинення нарахування штрафних санкцій.

Так, в договорі про відкриття кредитної лінії №32-В/17, сторони визначили, що нарахування встановлених договором пені та/або штрафів за невиконання та/або неналежне виконання зобов`язань за договором, припиняється через один рік від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане - п. 11.4 Договору про відкриття кредитної лінії №32-В/17.

Таким чином, нарахування пені більше ніж за 6 місяців узгоджується з умовами договору та нормами законодавства.

Щодо припинення нарахування пені.

Відповідно до п.6.2 договору про відкриття кредитної лінії №32-В/17 проценти нараховані за місяць, позичальник зобов`язаний сплачувати щомісяця у строк з 1-го числа по 5-е число (включно) місяця, наступного за тим, за який вони нараховані.

Відповідно до п.7.2 додаткової угоди №7 до договору про відкриття кредитної лінії №32-В/17 комісію, нараховану за місяць, позичальник зобов`язаний сплачувати щомісяця у строк з 1-го числа по 5-е число (включно) місяця, наступного за тим, за який вона нарахована.

З огляду на те, що позичальником не бути сплачені нараховані проценти та комісію за березень 2019 в строк з 1-го числа по 5-е число квітня 2019 року, банк з 06.04.2019 почав нараховувати пеню за прострочення сплати комісії та пеню за прострочення сплати процентів.

Отже, з урахуванням умов договору нарахування пені за невиконання зобов`язань за договором повинно було припинитися через один рік від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане, а саме 06.04.2020.

Разом з цим, суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 р. (зі змінами та доповненнями) Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 з 12 березня 2020 на усій території України установлено карантин.

Обґрунтовуючи період нарахування пені АТ "Сенс Банк" зазначає, що приведений в дію Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", яким внесені зміни до Прикінцевих положень Господарського кодексу України, зокрема, передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину, що фактично надає можливість нараховувати штрафні санкції більше, ніж встановлено договором, а саме за період з 06.04.2019 року по 30.06.2023р. ( за весь строк дії карантину).

Втім, суд не погоджується із зазначеними доводами АТ "Сенс Банк" з огляду на наступне.

Наведений пункт 7 Прикінцевих положень Господарського кодексу України передбачає не збільшення строку нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання понад, встановлений ч. 6 ст. 232 ГК України ( який складає лише шість місяців), а визначає перебіг строку щодо нарахуваня пені, яка підпала під дію Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", яким внесені зміни до вищевказаних Прикінцевих положень Господарського кодексу України, та визначає можливість звернення до суду з відповідними вимогами про стягнення штрафних санкцій (неустойки( пеня штраф)в разі їх несплати у добровольному порядку після закінчення дії такого карантину 30.06.2023.

У протилежному випадку, збільшення саме строку нарахування штрафних санкцій, суперечило б саме меті Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", який, як випливає із самої назви Закону - спрямований на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій.

Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників правовідносин, суд приходить до висновку, що у даному випадку відсутні підстави для нарахування пені понад строк, встановлений п. 11.4 Договору про відкриття кредитної лінії №32-В/17, а саме за період, який перевищує один рік від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане, після 06.04.2020.

Разом із тим, починаючи з 12.03.2020 в силу Закону України від 16.06.2020 №691-ХІ "Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19" позичальники звільняються від відповідальності щодо сплати неустойки, штрафу, пені за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором у період дії карантину.

Суд зазначає, що карантин в Україні був введений 11.03.2020 року та скасований 30 червня 2023 року

До того ж, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15.03.2022 у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

З огляду вищевикладене, суд вважає, що нарахування банком пені за прострочення сплати процентів та пені за прострочення сплати комісії після 11.03.2020 року є безпідставним та не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Здійснивши власний розрахунок пені за договором про відкриття кредитної лінії №32-В/17 по 11.03.2020 (включно), судом встановлено, розмір пені за прострочення сплати процентів за період з 06.04.2019 року по 11.03.2020 становить 2125496,48 грн. та розмір пені за прострочення сплати комісії за період 06.04.2019 року по 11.03.2020 становить 18412,24 грн.

Щодо порушення АТ "Сенс Банк", встановленого п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України строку позовної давності стосовно вимог в частині нарахованої пені за прострочення сплати комісії та за прострочення сплати процентів за період з 06.04.2019 по 30.06.2023, суд зазначає наступне.

Статтею 256 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Строк, протягом якого особа може звернутись до суду за захистом свого порушеного права, встановлюється Цивільним кодексом України.

Пунктом 1 частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України).

02.04.2020 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", згідно якого Розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, яким передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Тобто строк позовної давності з вимогою щодо нарахованої пені за прострочення сплати комісії та пені за прострочення сплати процентів в силу пункту 12 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України було продовжено на строк дії карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 з 12.03.2020 по всій території України було введено карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), та відповідний карантин був продовженим до 30.06.2023 (згідно постанови Кабінету Міністрів України №383 від 25.04.2023).

Окрім того, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15.03.2022 №2120-IX, який набрав чинності 17.03.2022, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, п. 19 такого змісту: "У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану".

Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки з 02.04.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", згідно з яким в Україні запроваджений з 12.03.2020 загальнодержавний карантин, який тривав до 30.06.2023, а з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан і відповідно станом на 15.09.2023 (дата подання позовної заяви) діяв на усій території України, строк позовної давності на звернення до суду з вимогою щодо нарахованої пені за прострочення сплати процентів та пені за прострочення сплати комісії не сплинув.

Аналогічна правова позиція, викладена в постанові Верховного суду по cправі № 903/877/20 (903/932/23) від 28.03.2024.

З наведеного слідує, що обґрунтованими вимогами АТ "Сенс Банк" до боржника за договором про відкриття кредитної лінії №32-В/17 в частині суми заборгованості з пені за прострочення сплати процентів за період з 06.04.2019 року по 11.03.2020 становить 2 125 496,48 грн. та заборгованість пені за прострочення сплати комісії за період 06.04.2019 року по 11.03.2020 становить 18 412,24 грн. Решта заявлених вимог щодо нарахованої пені є безпідставними та не ґрунтуються на нормах закону.

Отже, за договором про відкриття кредитної лінії №32-В/17 судом визнаються вимоги в загальному розмірі 824 282 805,70 грн., з яких 791 553 480,38 грн. тіло кредиту, 30 484 490,76 грн. відсотки, 100 925,84 грн. комісія, 2 143 908,72 грн. пеня (пеня за прострочення спати процентів 2 125 496,48 грн., пеня за прострочення сплати комісії у розмірі 18412,24 грн).

ДОГОВІР ПРО ВІДКРИТТЯ КРЕДИТНОЇ ЛІНІЇ №40-В/17 ВІД 26.05.2017 РОКУ.

26 травня 2017 року між Публічним акціонерним товариством "Альфа-Банк" (надалі Банк, в подальшому змінено назву на Акціонерне товариство "Сенс Банк") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод" (надалі Позичальник) було укладено Договір про відкриття кредитної лінії №40-В/17.

Відповідно до умов договору про відкриття кредитної лінії №40-В/17, сторони визначили:

- ліміт кредитної лінії (граничний розмір кредиту) становить 6 000 000,00 доларів США;

- розмір процентів за користування кредитом складає 13,5%

- тип процентної ставки (процентів) за користування кредитом фіксована;

- строк дії кредитної лінії закінчується 24 травня 2022 року.

Додаткової угодою №1 від 30.05.2017 року до договору про відкриття кредитної лінії №40-В/17, сторони визначили, що банк надає позичальнику транш у сумі 4 200 000,00 доларів США. Крім того, пунктом 5 вказаної додаткової угоди, сторони визначили розмір та строки повернення траншу. Так, датою поверненням останньої частини траншу є 24 травня 2022 року.

Також, Додатковою угодою №2 від 30.05.2017 року до Договору про відкриття кредитної лінії №40-В/17, сторони визначили, що банк надає позичальнику транш у сумі 1 800 000,00 доларів США. Крім того, пунктом 5 вказаної додаткової угоди, сторони визначили розмір та строки повернення траншу. Так, позичальник зобов`язаний повернути транш 24 травня 2022 року.

З метою забезпечення виконання перед АТ "Альфа-Банк" за договором про відкриття кредитної лінії №40-В/17, 26 травня 2017 року між ТОВ "Українська ливарна компанія" (поручитель) та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» було укладено Договір поруки №103-П/17.

Відповідно до п. 2.1 вищезазначеного Договору поруки, поручитель поручаються за виконання ТОВ "Лозівський ковальсько-механічний завод" наступних обов`язків, що виникли на підставі договору про відкриття кредитної лінії №40-В/17 або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому:

- обов`язку повернути Банку наданий на підставі Кредитного договору кредит у загальній сумі, що у будь-який момент часу не перевищуватиме ліміт Кредитної лінії. Кожен з траншів, шляхом надання яких наданий такий Кредит, повинен бути повернутий частинами та у строки, визначені у додатковій угоді, на підставі якої цей транш надано, але не пізніше ніж у день закінчення строку кредитної лінії;

- обов`язку сплачувати Банку проценти за користування Кредитом, наданим за Кредитним договором, у розмірі 13,5 % (тринадцять цілих п`ять десятих відсотків) річних або у будь-якому іншому (більшому або меншому) розмірі, якщо такий буде встановлений шляхом зміни Кредитного договору у строки визначені в Кредитному договорі;

- обов`язку сплачувати банку комісію у строки і розмірі визначені в основному договорі;

- обов`язку у випадках, передбачених основним договором або законодавством України, достроково (до настання термінів або строків повернення/сплати, зазначених вище у цьому пункті), повернути банку кредит, сплатити проценти за користування ним і виконати інші обов`язки, що виникають із основного договору;

- обов`язку сплатити Банку неустойку (пеню, штрафи) та понад суму неустойки (пені, штрафів) відшкодувати збитки, заподіяні Банку невиконанням або неналежним виконанням ТОВ "Лозівський ковальсько-механічний завод" своїх зобов`язань за Кредитним договором.

Відповідно до п. 3.1 Договору поруки, ТОВ "Лозівський ковальсько-механічний завод" і Поручитель ТОВ "Українська ливарна компанія" відповідають перед банком за порушення відповідних обов`язків, перелічених у статті 2 договору, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед АТ "Альфа-Банк" у тому ж обсязі, що і боржник.

АТ "Альфа-Банк" свої зобов`язання виконав, надав позичальнику вищезазначені кошти, що підтверджується меморіальними ордерами №135627 від 30.05.2017 року та №135591 від 30.05.2017 року.

В зв`язку з невиконанням ТОВ "Лозівський ковальсько-механічний завод" умов вказаного вище кредитного договору та частковим погашенням боргу, у боржника утворилась заборгованість перед банком за тiлом кредиту у розмiрi 5 985 304,88 дол. США, що за офiцiйним курсом НБУ станом на 13.08.2023 (36,5686/ 1 дол США) становить 218 874 220,03 грн., суму якої розпорядником майна та боржником було визнано у повному обсязі.

Згідно зі статтею 1 КУзПБ грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

Частиною 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Отже, оскільки ТОВ "Українська ливарна компанія" є поручителем за договором про відкриття кредитної лінії №40-В/17, суд вважає обґрунтованим вимоги АТ "Сенс Банк" щодо суми боргу за тілом кредиту у розмірі 218 874 220,03 грн, які підтверджені матеріалами поданої заяви та наданими кредитором суду доказами.

Щодо заявлених АТ "Сенс Банк" грошових вимог із заборгованості з процентів за користування кредитом, суд зазначає наступне.

Розділом 6 договору про відкриття кредитної лінії №40-В/17, сторони визначили порядок нарахування, сплати та зміни розміру процентів за користування кредитом.

Так, проценти нараховуються щомісячно, при цьому таке нарахування здійснюється не рідше одного разу на місяць, на суму кредиту протягом усього строку користування ним, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році (метод факт/факт) (для кредиту у гривнях) або фактичної кількості днів у місяці та 360 днів у році (метод факт/360) (для кредиту в іноземних валютах).

Проценти, нараховані за місяць, позичальник зобов`язаний сплачувати щомісяця у строк з 1-го числа по 5-те число (включно) місяця, наступного за тим, за який вони нараховані (крім процентів за грудень та/або квітень). Проценти нараховані за грудень та/або квітень, Позичальник зобов`язаний сплачувати у строк з 1-го числа по 15-те число (включно) місяця, наступного за тим, за яким вони нараховані.

Крім того, 25.01.2019 року Додатковою угодою №5 до Кредитного договору 3, сторони визначили, що проценти, нараховані та не сплачені за період з 01 жовтня 2018 року по 31 жовтня 2018 року (включно), сума яких складає 43 448,33 доларів США, та проценти, нараховані та не сплачені, за період з 01 листопада 2018 року по 30 листопада 2018 року (включно), сума яких складає 42 046,76 доларів США, Позичальник зобов`язаний сплачувати частинами у наступні строки:

- 7 124,59 доларів США з 01.07.2019р. по 05.07.2019 року

- 7 124,59 доларів США з 01.08.2019р. по 05.08.2019 року

- 7 124,60 доларів США з 01.09.2019р. по 05.09.2019 року

- 7 124,59 доларів США з 01.10.2019р. по 07.10.2019 року

- 7 124,60 доларів США з 01.11.2019р. по 05.11.2019 року

- 7 124,58 доларів США з 01.12.2019р. по 05.12.2019 року

- 7 124,60 доларів США з 01.01.2020р. по 15.01.2020 року

- 7 124,58 доларів США з 01.02.2020р. по 05.02.2020 року

- 7 124,60 доларів США з 01.03.2020р. по 05.03.2020 року

- 7 124,58 доларів США з 01.04.2020р. по 06.04.2020 року

- 7 124,60 доларів США з 01.05.2020р. по 15.05.2020 року

- 7 124,58 доларів США з 01.06.2020р. по 05.06.2020 року

Відповідно до представленого кредитором розрахунку заборгованості з відсотків вбачається нарахування АТ "Сенс Банк" суми процентів з 01.10.2018 року по 27.05.2019 року на загальну суму 267 463,32 дол. США., що за офiцiйним курсом НБУ станом на 14.04.2023 (36,5686/ 1 дол США) становить 9 780 759,16 грн., суму якої розпорядником майна та боржником було визнано у повному обсязі.

Згідно з положеннями ст.ст. 1048, 1049, 1054 ЦК України на підставі кредитного договору у позичальника виникає обов`язок з повернення наданих йому банком грошових коштів (кредиту) та сплати процентів у встановлені договором строки (терміни). Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (абз. 2 ч. 1 ст. 1048 зазначеного Кодексу).

Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові Великої Палати Верховного суду від 04.02.2020 у справі №912/1120/16) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

17.05.2019 року АТ "Альфа-Банк" (наразі АТ "Сенс Банк") направив на адресу боржника та поручителя ТОВ "Українська ливарна компанія" вимогу про дострокове повернення кредиту протягом 10 календарних днів з дати направлення вимоги право передбачене п. 11.6 Договору про відкриття кредитної лінії №40-В/17. Тобто право нараховувати відсотки у банку було по 27.05.2019, що і було зроблено останнім.

Отже, суд вважає обґрунтованим вимоги АТ "Сенс Банк" за договором про відкриття кредитної лінії №40-В/17 щодо суми боргу по відсоткам за користування кредитом у розмірі 9 780 759,16 грн, які підтверджені матеріалами поданої заяви та наданими кредитором суду доказами.

Щодо заявлених АТ "Сенс Банк" грошових вимог із комісії за управління кредитною лінією за договором про відкриття кредитної лінії №40-В/17, суд зазначає наступне.

Відповідно до умов Додаткової угоди № 5 від 25.01.2019 до Договору про відкриття кредитної лінії №40-В/17 сторони визначили, що позичальник зобов`язується щомісячно сплачувати банку комісію за управління кредитною лінією протягом усього строку користування кредитом у розмірі 1 250,00 доларів США. Комісія нараховується щомісяця у останній робочий день місяця та сплачується у гривнях у еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України, встановленим на день нарахування.

Згідно з представленим кредитором розрахунком заборгованості з комісії за управління кредитною лінією вбачається нарахування АТ "Сенс Банк" суми комісії за перiод з 01.03.2019 по 27.05.2019 року на загальну суму 100 925,84 грн, суму якої розпорядником майна було визнано у повному обсязі.

Боржник у наданому до суду відзиві (вх.10973 від 25.04.2024) не визнає заборгованiсть по комісії за управлiння кредитною лінією у розмірі 100 925,84 грн, оскільки вважає наданий АТ "Сенс Банк" розрахунок не відповідає умовам кредитного договору, не мiстить розмiру валютного зобов`язання та вiдомостей офiцiйного курсу НБУ, встановленого на день нарахування такої комісії.

Перевіривши наданий заявником розрахунок заборгованості з комісії за управління кредитною лінією за договором про відкриття кредитної лінії №40-В/17, який був доданий банком до заяви із грошовими вимогами до боржника, судом встановлено, що його було проведено відповідно до умов додаткової угоди № 5 від 25.01.2019 року до договору про відкриття кредитної лінії №40-В/17, зокрема комісію за управління кредитною лінією нараховано за період з 01.03.2019 по 27.05.2019, тобто в межах строку користування кредитом (який сплинув 27.05.2019), у щомісячному розмірі 1250,00 доларів США, що в гривнях у еквіваленті за офіційним курсом Національного Банку України, встановленим на день нарахування (станом на останній робочий день відповідного місяця), складає загальну суму 100925,84 грн.

Посилання боржника на відсутність у розрахунку комісії відомостей щодо офіційного валютного курсу НБУ судом відхиляються як безпідставні та необґрунтовані, адже відсутність відомостей офіційних курсів валют НБУ, встановлених у відповідний день нарахування комісії (які розміщені на офіційному сайті НБУ в архівах курсів валют), не спростовує вірність даних в такому розрахунку. До того ж, у разі незгоди боржника із проведеним розрахунком, він мав можливість надати свій контррозрахунок заборгованості з комісії за управління кредитною лінією, чого останнім зроблено не було.

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність матеріалами справи грошових вимог АТ "Сенс Банк" до боржника - ТОВ "Українська ливарна компанія" за договором про відкриття кредитної лінії №40-В/17 від 25.05.2017 в частині комісії за управління кредитною лінією у розмірі 100925,84 грн, тому визнає грошові вимоги заявника в цій частині в повному обсязі.

Щодо нарахування АТ "Сенс Банк" сум пені за прострочення сплати процентів у розмірі 3 046 844,46 грн. та прострочення сплати комісії у розмірі 77888,23 грн. за договором про відкриття кредитної лінії №40-В/17, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 11.1 вищезазначеного договору сторони визначили, що за прострочення кредиту чи його частини та/або сплати процентів та/або комісії за управління кредитною лінією позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню у розмірі 0,2 (нуль цілих дві десятих відсотки) від простроченої суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який стягується пеня.

Згідно з представленим кредитором розрахунком заборгованості вбачається нарахування АТ "Сенс Банк" пені за прострочення сплати процентів у розмірі 3 046 844,46 грн. за період з 06.04.2019 року по 30.06.2023 та пені за прострочення сплати комісії у розмірі 77888,23 грн. 06.04.2019 року по 30.06.2023.

Боржник з вимогами в частині пені за прострочення сплати комісії та за прострочення сплати процентів за договором №40-В/17 від 26.05.2017 не погоджується, з посиланням на те, що заявником нараховано пеню за період, який перевищує 6-місячний термін нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, встановлений ч. 6 ст. 232 ГК України, а також з порушенням встановленого п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України строку позовної давності та без врахування положень Закону України від 16.06.2020 № 691-IX, згідно з якими позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором у період дії карантину.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Тобто законодавець дав змогу сторонам на власний розсуд визначити строк припинення нарахування штрафних санкцій.

Так, в договорі про відкриття кредитної лінії №40-В/17, сторони визначили, що нарахування встановлених договором пені та/або штрафів за невиконання та/або неналежне виконання зобов`язань за договором, припиняється через один рік від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане - п. 11.4 Договору про відкриття кредитної лінії №40-В/17.

Таким чином, нарахування пені більше ніж за 6 місяців узгоджується з умовами договору та нормами законодавства.

Щодо припинення нарахування пені.

Відповідно до п.6.2 договору про відкриття кредитної лінії №40-В/17 проценти нараховані за місяць, позичальник зобов`язаний сплачувати щомісяця у строк з 1-го числа по 5-е число (включно) місяця, наступного за тим, за який вони нараховані.

Відповідно до п.7.2 додаткової угоди №5 до договору про відкриття кредитної лінії №40-В/17 комісію, нараховану за місяць, позичальник зобов`язаний сплачувати щомісяця у строк з 1-го числа по 5-е число (включно) місяця, наступного за тим, за який вона нарахована.

З огляду на те, що позичальником не бути сплачені нараховані проценти та комісію за березень 2019 в строк з 1-го числа по 5-е число квітня 2019 року, банк з 06.04.2019 почав нараховувати пеню за прострочення сплати комісії та пеню за прострочення сплати процентів.

Отже, з урахуванням умов договору нарахування пені за невиконання зобов`язань за договором повинно було припинитися через один рік від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане, а саме 06.04.2020.

Разом з цим, суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 р. (зі змінами та доповненнями) Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 з 12 березня 2020 на усій території України установлено карантин.

Обґрунтовуючи період нарахування пені АТ "Сенс Банк" зазначає, що приведений в дію Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", яким внесені зміни до Прикінцевих положень Господарського кодексу України, зокрема, передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину, що фактично надає можливість нараховувати штрафні санкції більше, ніж встановлено договором, а саме за період з 06.04.2019 року по 30.06.2023р. (по строк дії карантину).

Втім, суд не погоджується із зазначеними доводами АТ "Сенс Банк" з огляду на наступне.

Наведений пункт 7 Прикінцевих положень Господарського кодексу України передбачає не збільшення строку нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання понад, встановлений ч. 6 ст. 232 ГК України ( який складає лише шість місяців), а визначає перебіг строку щодо нарахуваня пені, яка підпала під дію Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", яким внесені зміни до вищевказаних Прикінцевих положень Господарського кодексу України, та визначає можливість звернення до суду з відповідними вимогами про стягнення штрафних санкцій (неустойки( пеня штраф)в разі їх несплати у добровольному порядку після закінчення дії такого карантину 30.06.2023.

У протилежному випадку, збільшення саме строку нарахування штрафних санкцій, суперечило б саме меті Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", який, як випливає із самої назви Закону - спрямований на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій.

Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників правовідносин, суд приходить до висновку, що у даному випадку відсутні підстави для нарахування пені понад строк, встановлений п. 11.4 Договору про відкриття кредитної лінії №40-В/17, а саме за період, який перевищує один рік від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане, після 06.04.2020.

Разом із тим, починаючи з 12.03.2020 в силу Закону України від 16.06.2020 №691-ХІ "Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19" позичальники звільняються від відповідальності щодо сплати неустойки, штрафу, пені за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором у період дії карантину.

Карантин в Україні був введений 11.03.2020 року та скасований 30 червня 2023 року

До того ж, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15.03.2022 у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

З огляду вищевикладене, суд вважає, що нарахування банком пені за прострочення сплати процентів та пені за прострочення сплати комісії після 11.03.2020 року є безпідставним та не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Здійснивши власний розрахунок пені за договором про відкриття кредитної лінії №40-В/17 по 11.03.2020 (включно), судом встановлено, розмір пені за прострочення сплати процентів за період з 06.04.2019 року по 11.03.2020 становить 587 725,62 грн. та розмір пені за прострочення сплати комісії за період 06.04.2019 року по 11.03.2020 становить 18412,24 грн.

Щодо порушення АТ "Сенс Банк", встановленого п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України строку позовної давності стосовно вимог в частині нарахованої пені за прострочення сплати комісії та за прострочення сплати процентів за період з 06.04.2019 по 30.06.2023, суд зазначає наступне.

Статтею 256 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Строк, протягом якого особа може звернутись до суду за захистом свого порушеного права, встановлюється Цивільним кодексом України.

Пунктом 1 частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України).

02.04.2020 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", згідно якого Розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, яким передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Тобто строк позовної давності з вимогою в частині нарахованої пені за прострочення сплати комісії та за прострочення сплати процентів в силу пункту 12 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України було продовжено на строк дії карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 з 12.03.2020 по всій території України було введено карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), та відповідний карантин був продовженим до 30.06.2023 (згідно постанови Кабінету Міністрів України №383 від 25.04.2023).

Окрім того, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15.03.2022 №2120-IX, який набрав чинності 17.03.2022, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, п. 19 такого змісту: "У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану".

Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки з 02.04.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", згідно з яким в Україні запроваджений з 12.03.2020 загальнодержавний карантин, який тривав до 30.06.2023, а з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан і відповідно станом на 15.09.2023 (дата подання позовної заяви) діяв на усій території України, строк позовної давності на звернення до суду з вимогою щодо нарахування пені за прострочення сплати процентів та пені за прострочення сплати комісії за договором про відкриття кредитної лінії №40-В/17 не сплинув.

Аналогічна правова позиція, викладена в постанові Верховного суду по cправі № 903/877/20 (903/932/23) від 28.03.2024.

З наведеного слідує, що обґрунтованими вимогами АТ "Сенс Банк" за договором про відкриття кредитної лінії №40-В/17 в частині суми заборгованості по пені за прострочення сплати процентів за період з 06.04.2019 року по 11.03.2020 становить 587 725,62 грн. та заборгованість пені за прострочення сплати комісії за період 06.04.2019 року по 11.03.2020 становить 18 412,24 грн. Решта заявлених вимог щодо нарахованої пені є безпідставними та не ґрунтуються на нормах закону.

Отже, за договором про відкриття кредитної лінії №40-В/17 судом визнаються вимоги в загальному розмірі 229 874 220,03 грн., з яких 218 874 220,03 грн. тіло кредиту, 9 780 759,16 грн. відсотки, 100 925,84 грн. комісія, 606137,86 грн. пеня (пеня за прострочення спати процентів 587 725,62 грн., пеня за прострочення сплати комісії у розмірі 18412,24 грн).

ЩОДО ВИМОГ АТ "СЕНС БАНК", ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ

Як було зазначено у заяві з кредиторськими вимогами АТ Cенс Банк", загальна сума заборгованості кредитора, що є предметом забезпечення є 66191206,00 грн, яка складається фактично із суми заставної вартості по укладених з боржником договорам забезпечення.

Суд зазначає, що згідно до ч.2 ст.45 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що забезпечені кредитори зобов`язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення.

Забезпечені кредитори можуть повністю або частково відмовитися від забезпечення. Якщо вартості застави недостатньо для покриття всієї вимоги, кредитор повинен розглядатися як забезпечений лише в частині вартості предмета застави. Залишок вимог вважається незабезпеченим.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про заставу" застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Аналогічна норма також міститься у статті 572 Цивільного кодексу України.

Стаття 589 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Частинами 1, 2 статті 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 Закону України "Про іпотеку".

Суд звертає увагу, що Верховний суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у справі №904/13609/19 від 04.02.2021 р. з метою єдності та сталості судової практики щодо визначення розміру забезпечених вимог кредиторів дійшов висновку, що вимоги забезпеченого кредитора, якщо інше не обумовлено договором застави (іпотеки) та немає заяви такого кредитора про повну чи часткову відмову від забезпечення, до майнового поручителя, який не є боржником в основному зобов`язанні, є забезпеченими в цілому незалежно від облікової оцінки заставного (іпотечного) майна визначеної сторонами в договорі застави (іпотеки).

Такий підхід враховує положення абзацу 3 частини 2 статті 45 КУзПБ. Забезпечений кредитор при такому підході самостійно визначає модель поведінки щодо своєї участі у справі про банкрутство: або його вимоги є повністю забезпеченими (з урахуванням умов відповідного договору застави (іпотеки)), однак при цьому він бере участь у засіданні зборів кредиторів та комітеті кредиторів лише з правом дорадчого голосу, або він вчиняє активні процесуальні дії щодо повної чи часткової відмови від забезпечення і таким чином набуватиме право вирішального голосу на зборах кредиторів.

З вищенаведеного та відповідно до поданої заяви кредитора вбачається, що вимоги забезпеченого кредитора-банку на суму 66 191 206,00 грн визначені кредитором виключно до оцінки заставного (іпотечного) майна, визначеної сторонами в договорах застави (іпотеки). В іншій частині вимоги кредитора АТ Сенс Банк не є забезпеченими, що відповідає внутрішній волі кредитора при поданні заяви з грошовими вимогами до боржника в межах справи про банкрутство та приписам ч. 2 статті 45 КУзПБ.

1) Так, боржник виступає поручителем та майновим поручителем (іпотекодавцем/заставодавцем) за зобов`язаннями ПрАТ "Харківський підшипниковий завод" (далі за текстом "Позичальник") перед АТ "Сенс Банк", а саме за Договором про відкриття кредитної лінії №32-В/17 від 25.05.2017 року.

В забезпечення виконання зобов`язань позичальника за договором про відкриття кредитної лінії №32-В/17 від 25.05.2017 року між кредитором та боржником (як майновим поручителем/поручителем) укладені наступні договори:

а) Договір поруки №109-П/17 від 25.05.2017 року, відповідно до умов п. 3.1 якого ПрАТ "Харківський підшипниковий завод" і Поручитель ТОВ "Українська ливарна компанія" відповідають перед банком за порушення відповідних обов`язків, перелічених у статті 2 договору, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і позичальник.

б) Договір іпотеки №220/17 від 25.05.2017 року, предметом якого за цим договором є :

- нежитлова будівля, що знаходиться за адресою : Харківська обл., м. Харків, пр. Московський, 277, що на належить іпотекодавцю на праві власності на підставі рішення господарського суду Харківської області №5023/1522/11 від 16.03.2011 року, право власності на які зареєстровано КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" в Електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером: 33559278, номер запису 4734 в книзі :1, про що видано Витяг про державну реєстрацію прав від 05.05.2011 року №29858091. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна : 01.

До складу нерухомого майна, що є предметом іпотеки входять нежитлові будівлі :

а) літ "Т-2", загальною площею 895,2 кв.м;

б) літ "Ц-3", загальною площею 19 578,5 кв.м;

в) літ "Ц1-3", загальною площею 2233,4 кв.м;

- нежитлова будівля літ "Р-1", загальною площею 809,6 кв.м., що знаходиться за адресою : Харківська обл., м. Харків, пр. Московський, 277, що на належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно б/н виданого виконавчим комітетом Харківської міської ради від 14.02.2005 року, право власності на яку зареєстровано КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" в Електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером: 8216683, номер запису 4734 в книзі :1, про що видано Витяг про державну реєстрацію прав від 01.04.2005року №6900455. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна : 01.

- нежитлова будівля літ "С-1", загальною площею 512,4 кв.м., що знаходиться за адресою : Харківська обл., м. Харків, пр. Московський, 277, що на належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно б/н виданого виконавчим комітетом Харківської міської ради від 14.02.2005 року, право власності на яку зареєстровано КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" в Електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером: 8216683, номер запису 4734 в книзі :1, про що видано Витяг про державну реєстрацію прав від 01.04.2005 року №6900455. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна : 01.

- нежитлова будівля літ "У-3", загальною площею 2936,3 кв.м., що знаходиться за адресою : Харківська обл., м. Харків, пр. Московський, 277, що на належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно б/н виданого виконавчим комітетом Харківської міської ради від 14.02.2005 року, право власності на яку зареєстровано КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" в Електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером: 8216683, номер запису 4734 в книзі :1, про що видано Витяг про державну реєстрацію прав від 01.04.2005року №6900455. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна : 01.

- нежитлова будівля літ "Х-1", загальною площею 3461,1 кв.м., що знаходиться за адресою : Харківська обл., м. Харків, пр. Московський, 277, що на належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно б/н виданого виконавчим комітетом Харківської міської ради від 14.02.2005 року, право власності на яку зареєстровано КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" в Електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером: 8216683, номер запису 4734 в книзі :1, про що видано Витяг про державну реєстрацію прав від 01.04.2005року №6900455. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна : 01.

Відповідно до п. 3.3. договору вартість предмета іпотеки за домовленістю сторін становить 22 292 400,00 грн.

в) Договір іпотеки №221/17 від 25.05.2017 року, предметом якого за цим договором є :

- нежитлова будівля літ. "О-1", загальною площею 60,5 кв.м., що знаходиться за адресою : Харківська обл., м. Харків, пр. Московський, 277, що на належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лук`яновою О.Б. 12.12.2011 та зареєстрованого в реєстрі №3114 та акту приймання-передачі нерухомого майна від 13.12.2011 року, право власності на яку зареєстровано КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" в Електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером: 35529053, номер запису 4734 в книзі :1, про що видано Витяг про державну реєстрацію прав від 15.12.2011 року №32514083.

Відповідно до п. 3.3. вищезазначеного договору вартість предмета іпотеки за домовленістю сторін становить 47800,00 грн.

г) Договір застави рухомого майна №227/17 від 26.05.2017 року, а саме:

- рухоме майно (обладнання) 8 позицій, перелічене у Додатку № 1, заставною вартістю 4 499 200,00 грн.;

- виробниче та допоміжне обладнання, 1502 позицій, перелічене у Додатку №2 до цього договору, заставною вартістю 38 953 606,00 грн.;

- транспортні засоби, 6 позицій, перелічене у Додатку №3 до цього договору, заставною вартістю 398200,00 грн

Відповідно до п. 3.3. договору застави рухомого майна №227/17 від 26.05.2017 загальна вартість предмета застави за домовленістю сторін становить 43 851 006,00 грн.

Отже, сукупна вартість всіх об`єктів забезпечення за договорами іпотеки №220/17 від 25.05.2017, №221/17 від 25.05.017 та договору застави рухомого майна №227/17 від 26.05.2017 року становить 66 191 206,00 грн.

Відповідно до п.2 договору іпотеки №220/17 від 25.05.2017 року та договору іпотеки №221/17 від 25.05.2017, сторони визначили, що договором забезпечується виконання іпотекодавцем зобов`язання, що виникло на підставі Договору про відкриття кредитної лінії №32-В/17 від 25.05.2017 року або може виникнути на підставі нього в майбутньому, відповідно до якого іпотекодержатель має право вимагати, а іпотекодавець повинен виконати наступні обов`язки:

- обов`язок повернути іпотекодержателю наданий на підставі Договору про відкриття кредитної лінії №32-В/17 від 25.05.2017 року кредит у загальній сумі, що у будь-який момент часу не перевищуватиме ліміт кредитної лінії;

- обов`язок сплачувати іпотекодержателю проценти за користування кредитом;

- обов`язок сплачувати іпотекодержателю комісію у розмірі і строки визначені основним договором;

- обов`язок у випадках і строки, передбачених Договором про відкриття кредитної лінії №32-В/17 від 25.05.2017 року або законодавством України, достроково повернути іпотекодержателю кредит, сплатити проценти за користування ним і виконати інші обов`язки, що виникають із основного договору;

- обов`язок сплатити іпотекодержателю неустойку (пеню, штрафи) та понад суму неустойки (пені, штрафів) відшкодувати збитки, заподіяні іпотекодержателю внаслідок невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем своїх зобов`язань за основним договором або цим договором.

Також, відповідно до п. 2.1 Договору застави рухомого майна №227/17 від 26.05.2017, ним забезпечується виконання заставодавцем зобов`язання, що виникло на підставі Договору про відкриття кредитної лінії №32-В/17 від 25.05.2017 року або може виникнути на підставі нього в майбутньому, відповідно до якого заставодержатель має право вимагати, а заставодавець повинен виконати наступні обов`язки:

- обов`язок повернути заставодержателю наданий на підставі Договору про відкриття кредитної лінії №32-В/17 від 25.05.2017 року кредит у загальній сумі, що у будь-який момент часу не перевищуватиме ліміт кредитної лінії;

- обов`язок сплачувати заставодержателю проценти за користування кредитом, наданим за кредитною лінією у розмірі 13,5% річних або у будь-якому іншому (більшому або меншому) розмірі, якщо такий буде встановлений шляхом зміни Договору про відкриття кредитної лінії №32-В/17 від 25.05.2017 року;

- обов`язок сплачувати заставодержателю комісію у строки і розмірі визначені в Договорі про відкриття кредитної лінії №32-В/17 від 25.05.2017 року;

- обов`язок у випадках і строки, передбачених Договором про відкриття кредитної лінії №32-В/17 від 25.05.2017 року або законодавством України, достроково повернути заставодержателю кредит, сплатити проценти за користування ним і виконати інші обов`язки, що виникають із основного договору;

- обов`язок сплатити заставодержателю неустойку (пеню, штрафи) та понад суму неустойки (пені, штрафів) відшкодувати збитки, заподіяні заставодержателю невиконанням або неналежним виконанням заставодавцем своїх зобов`язань за основним договором

В свою чергу, відповідно до п. 10.4 договору про відкриття кредитної лінії №32-В/17 від 25.05.2017 сторони визначили, якщо коштів, що направляються для погашення заборгованості позичальника за цим договором, недостатньо для її повного погашення, погашення повинно здійснюватися у такій черговості:

- прострочені проценти за користування кредитом (за їх наявності);

- пеня за прострочення комісії за управління кредитною лінією (за її наявності);

- пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом (за її наявності);

- пеня за прострочення повернення кредиту або його частини (за її наявності);

- передбачені цим договором штрафи (за їх наявності);

- прострочена комісія за управління кредитною лінією (за її наявності);

- проценти за користування кредитом, визначені цим договором (за їх наявності);

- транші, повернення яких у терміни, визначені у відповідності до договору, прострочено (за їх наявності);

- строкова комісія за управління кредитною лінією (за її наявності);

- строкові проценти за користування кредитом (за їх наявності);

- строкове повернення кредиту.

З викладеного вбачається, що при реалізації предметів іпотеки та застави, кошти направляються на погашення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №32-В/17 від 25.05.2017 відповідно до визначеної черговості.

Так, з загальної вартості майна в розмірі 66 191 206,00 грн. відповідно до черговості погашення заборгованості за кредитним договором, забезпеченими вимогами є:

- відсотки повністю в сумі 30 484 490,76 грн.,

- пеня повністю в сумі 2 143 908,72 грн. (2 125 496,48 грн пеня за прострочення сплати процентів та 18412,24 грн. пеня за прострочену комісію)

- комісія повністю в сумі 100 925,84 грн.,

- тіло кредиту частково в сумі 33 461 880,68 грн.

Таким чином із 824 282 805,70 грн. загальних вимог за Договором про відкриття кредитної лінії №32-В/17 забезпеченими майном боржника є 66 191 206,00 грн., решта вимог з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 758 091 599,70 грн. є незабезпеченими вимогами.

2) Також боржник виступає поручителем та майновим поручителем (іпотекодавцем/заставодавцем) за зобов`язаннями Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод" (далі за текстом "Позичальник") перед АТ "Сенс Банк", а саме за Договором про відкриття кредитної лінії №40-В/17 від 26.05.2017 року.

В забезпечення виконання зобов`язань позичальника за договором про відкриття кредитної лінії №40-В/17 від 25.05.2017 року між кредитором та боржником (як майновим поручителем/поручителем) укладені наступні договори:

а) Договір поруки №103-П/17 від 26.05.2017 року, відповідно до умов п. 3.1 якого ТОВ "Лозівський ковальсько-механічний завод" і Поручитель ТОВ "Українська ливарна компанія" відповідають перед банком за порушення відповідних обов`язків, перелічених у статті 2 договору, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і позичальник.

б) Договір іпотеки №239/17 від 26.05.2017 року, предметом якого є :

- нежитлова будівля, що знаходиться за адресою : Харківська обл., м. Харків, пр. Московський, 277 (літ "Т-2", загальною площею 895,2 кв.м; літ "Ц-3", загальною площею 19 578,5 кв.м; літ "Ц1-3", загальною площею 2233,4 кв.м);

- нежитлова будівля літ "Р-1", загальною площею 809,6 кв.м.,що знаходиться за адресою : Харківська обл., м. Харків, пр. Московський, 277;

- нежитлова будівля літ "С-1", загальною площею 512,4 кв.м.,що знаходиться за адресою : Харківська обл., м. Харків, пр. Московський, 277;

- нежитлова будівля літ "У-3", загальною площею 2936,3 кв.м., що знаходиться за адресою : Харківська обл., м. Харків, пр. Московський, 277;

- нежитлова будівля літ "Х-1", загальною площею 3461,1 кв.м., що знаходиться за адресою : Харківська обл., м. Харків, пр. Московський, 277.

Відповідно до п. 3.3. якого вартість предмета іпотеки за домовленістю сторін становить 22 292 400,00 грн.

Відповідно до п.п. ї) п. 1.5. Іпотечного договору предмет іпотеки є обтяженим відповідно до Договору іпотеки №220/17 від 25.05.2017 року, укладеного між АТ "Альфа-Банк" та ТОВ "Українська ливарна компанія" в забезпечення виконання зобов`язань ПАТ "Харківський підшипниковий завод" перед Кредитором за Договором про відкриття кредитної лінії №32-В/17 від 25.05.2017 року.

Оскільки майно, яке є предметом вищезазначеного Договору іпотеки раніше було обтяжене Договором іпотеки №220/17 від 25.05.2017 року в забезпечення виконання зобов`язань за Договором про відкриття кредитної лінії №32-В/17 від 25.05.2017року, вартість предмету іпотеки не враховується у визначенні розміру заставних вимог.

в) Договір іпотеки №261/17 від 26.05.2017 року, предметом якого є нежитлова будівля літ. "О-1", загальною площею 60,5 кв.м., що знаходиться за адресою : Харківська обл., м. Харків, пр. Московський, 277. Відповідно до п. 3.3. якого вартість предмета іпотеки за домовленістю сторін становить 47800,00 грн.

Відповідно до п.п. ї) п. 1.5. Іпотечного договору предмет іпотеки є обтяженим відповідно до Договору іпотеки №221/17 від 25.05.2017 року, укладеного між АТ "Альфа-Банк" та ТОВ "Українська ливарна компанія" в забезпечення виконання зобов`язань ПАТ "Харківський підшипниковий завод" перед Кредитором за Договором про відкриття кредитної лінії №32-В/17 від 25.05.2017 року.

Оскільки майно, яке є предметом Договору іпотеки раніше було обтяжене Договором іпотеки №221/17 від 25.05.2017 року в забезпечення виконання зобов`язань за Договором про відкриття кредитної лінії №32-В/17 від 25.05.2017року, вартість предмету іпотеки не враховується у визначенні розміру заставних вимог.

г) Договір застави рухомого майна №246/17 від 26.05.2017 року, а саме: рухоме майно (обладнання) 8 позицій, перелічене у Додатку № 1; виробниче та допоміжне обладнання, 1502 позицій, перелічене у Додатку №2 до цього договору, транспортні засоби, перелічене у Додатку №3 до цього договору.

Відповідно до п. 3.3. договору вартість предмета застави за домовленістю сторін становить 43 851 006,00 грн.

Згідно з п.п. ж) п. 1.4. Договору застави предмет застави є обтяженим відповідно до Договору застави №227/17 від 26.05.2017 року, укладеного між АТ "Альфа-Банк" та ТОВ "Українська ливарна компанія" в забезпечення виконання зобов`язань ТОВ "Українська ливарна компанія" перед Кредитором за Договором про відкриття кредитної лінії №32-В/17 від 25.05.2017 року.

Оскільки майно, яке є предметом Договору застави рухомого майна раніше було обтяжене Договором застави рухомого майна №227/17 від 26.05.2017 року в забезпечення виконання зобов`язань за Договором про відкриття кредитної лінії №32-В/17 від 25.05.2017 року, вартість предмету застави не враховується у визначенні розміру заставних вимог.

З наведеного слідує, що вимоги АТ "Сенс Банк" за договором про відкриття кредитної лінії №40-В/17 у загальному розмірі 229 362 042,89 грн. (з яких 218874220,03 грн. - тіло кредиту, 9 780 759,16 грн. - відсотки за користування кредитом, 100925,84 грн. - комісія, 587725,62 грн.- пеня за прострочення сплати відсотків та 18412,24 грн. - пеня за прострочення сплати комісії)

Таким чином, загальна сума забезпечених вимог АТ "Сенс Банк" за двома договорами про відкриття кредитної лінії складає суму 66 191 206,00 грн., з яких відсотки - 30 484 490,76 грн., пеня - 2 143 908,72 грн., комісія - 100 925,84 грн., тіло кредиту - 33 461 880,68 грн. Решта вимог у розмірі 987 453 642,52 грн. (976 965 819,73 грн. - тіло кредиту, 9 780 759,16 грн. - відсотки, 100925,84 грн.- комісія, 606137,86 грн.- пеня) є незабезпеченими.

Щодо доводів боржника у відзиві про те, що включення пені до забезпечених вимог суперечить правилам статті 64 Кодексу України з процедур банкрутства, суд вважає, що вказане твердження не відповідає дійсності та спростовується наступним.

Відповідно до ст. 1 КУзПБ, забезпеченими кредиторами є кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника.

Згідно з ч. 2 ст. 45 КУзПБ, забезпечені кредитори зобов`язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення. Забезпечені кредитори можуть повністю або частково відмовитися від забезпечення. Якщо вартості застави недостатньо для покриття всієї вимоги, кредитор повинен розглядатися як забезпечений лише в частині вартості предмета застави. Залишок вимог вважається незабезпеченим.

Суд зауважує, що визначення забезпеченого зобов`язання та, відповідно, вимог забезпеченого кредитора, які включаються до реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство, має здійснюватися з урахуванням положень законодавства, яке регулює забезпечення зобов`язань, зокрема ст. 572, 575, 589 ЦК України, Закону України «Про заставу», Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Аналогічна норма також міститься у ст. 1 Закону України "Про заставу", згідно з якою застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Частиною 1 ст. 583 ЦК України визначено, що заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель); відповідні положення наведено також у ч. 2 ст. 11 Закону України «Про заставу», за якою заставодавцем може бути як сам боржник, так і третя особа (майновий поручитель).

За змістом ч. 1 ст. 584 ЦК України, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про заставу», у договорі застави визначаються суть, розмір та строк виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, опис предмета застави, а також інші умови, відносно яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута угода.

Згідно з ч. 1 ст. 589 ЦК України, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Положеннями ч. 2 ст. 589 ЦК України та ст. 19 Закону України «Про заставу» передбачено, що за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; основне зобов`язання - зобов`язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов`язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою; майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи-боржника.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною, зокрема, до припинення основного зобов`язання. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до договору іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами (ч. 5, 6 ст. 3 Закону України Про іпотеку).

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку", за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов`язання чи умов іпотечного договору.

Майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки (ч. 1 ст. 11 Закону України Про іпотеку).

У разі реалізації предмета застави (іпотеки), у зв`язку зі зверненням на нього стягнення заставодавцем (іпотекодавцем) відповідне забезпечувальне зобов`язання припиняється (абз.5 ст. 28 Закону України Про заставу та абз. 3 ч. 1 ст. 17 Закону України Про іпотеку).

За приписами ч. 1, 2 ст. 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 Закону України "Про іпотеку".

За змістом ч. 1 ст. 39 Закону України "Про іпотеку", в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Таким чином, відповідно до наведених вище норм, заставодержатель (іпотекодержатель) має право задовольнити всі свої забезпечені заставою чи іпотекою вимоги до боржника за рахунок майнового поручителя у розмірі вартості фактичної реалізації предмета майнової поруки, що здійснюється в порядку, передбаченому законодавством (якщо інше не передбачено договором або законом).

Отже, розмір вираженого в грошовій формі зобов`язання майнового поручителя визначається виходячи з дійсних на певний час зобов`язань боржника, які існують за основним зобов`язанням (кредитним договором), з урахуванням обсягу забезпечення за умовами забезпечувального договору. Оцінка предмета забезпечення (майна) сторонами на момент укладення договору не впливає на обсяг забезпечених вимог у разі звернення стягнення на предмет забезпечення.

Іншого порядку та способу визначення забезпечених вимог, ніж наведені вище положення, Кодекс України з процедур банкрутства не містить.

Водночас, правове значення має розмір підтверджених документально зобов`язань боржника за основним зобов`язанням та вартість фактичної реалізації предмета забезпечення, яка на стадії затвердження реєстру вимог кредиторів за результатами попереднього засідання ще невідома.

У разі реалізації предмета іпотеки з дотриманням вимог чинного законодавства, іпотека та майнова порука припиняються у повному обсязі, оскільки їх мета досягнута.

Погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Кодексом, позачергово (ч. 6 ст. 64 КУзПБ).

Спрямування коштів, отриманих за рахунок майна банкрута, яке є предметом забезпечення, для погашення вимог інших кредиторів, якщо ще не виконані забезпечені цим майном зобов`язання боржника за основним зобов`язанням, суперечить положенням наведеного вище законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного суду від 15.05.2018 у справі № 902/492/17.

Таким чином, на підставі викладеного, суд дійшов висновку, що включення заявником - АТ "Cенс Банк" грошових вимог в частині пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом та пені за прострочення сплати комісії за управління кредитною лінією до складу забезпечених вимог відповідає вимогам чинного законодавства та не суперечить правилам (черговості) погашення вимог кредиторів, встановленим ст. 64 КУзПБ.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З`ясування відповідних обставин здійснюється із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити її, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування, це процесуальний обов`язок суду (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.12.2020 у справі № 757/28231/13-ц, постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.07.2022 у справі № 910/6210/20).

Відхиляючи доводи кредитора частково суд враховує висновки в рішенні ЄСПЛ у справі "Проніна проти України" в якому зазначено, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Лише той факт, що суд окремо та детально не відповів на кожний аргумент, представлений сторонами, не є свідченням несправедливості процесу (рішення ЄСПЛ у справі "Шевельов проти України").

Таким чином, розглянувши заяву АТ "Сенс Банк" із грошовими вимогами до боржника, дослідивши надані заявником докази на підтвердження поданої заяви, суд вважає вимоги АТ "Сенс Банк" обґрунтованими і такими, що підлягають визнанню судом частково на суму 1 053 644 848,59 грн та 5368 грн судового збору, решту заявлених вимог відхиляє.

Керуючись статтями 2, 45-47 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 74, 79, 86, 234-235, 236 ГПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати грошові вимоги кредитора АТ "Сенс Банк" до боржника частково на суму 1 053 644 848,59 грн., з якої вимоги на суму 987 453 642,59 грн. (976 965 819,73 грн. - тіло кредиту, 9 780 759,16 грн. - відсотки, 100925,84 грн.- комісія, 606137,86 грн.- пеня) є конкурсними (незабезпеченими), а вимоги на суму 66 191 206,00 грн (33 461 880,68 грн - тіло кредиту, 30 484 490,76 грн - відсотки, 100925,84 грн - комісія, 2 143 908,72 грн - пеня) є неконкурсними і такими, що забезпечені майном боржника, а також 5368,00 грн витрат зі сплати судового збору.

Решту вимог АТ "Сенс Банк" відхилити.

Ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення, та не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання.

Повний текст ухвали суду складено та підписано 16.07.2024 (з урахуванням того, що 15.07.2024 - суддя Міньковський С.В. перебував у відпустці).

Суддя Міньковський С.В.