ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"16" липня 2024 р. Справа № 911/1473/24

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційна організація «Софія Київська» за вх. номером 7522/24 від 15.07.2024 про поновлення строку для подання відповіді на відзив у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Житлово-експлуатаційна організація Софія Київська

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Софія Київська 2

про стягнення 205700,88 грн,

без повідомлення (виклику) сторін,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю Житлово-експлуатаційна організація Софія Київська (далі позивач, ТОВ ЖЕО Софія Київська) звернулося до Господарського суду Київської області через підсистему Електронний суд із позовною заявою від 07.06.2024 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Софія Київська 2 (далі відповідач, ОСББ Софія Київська 2) про стягнення 205700,88 грн, сплачених позивачем за електроенергію, яка спожита у період з 01.08.2023 по 31.03.2024 спільним майном об`єднання співвласників багатоквартирного будинку за адресою: вул. Чубинського, будинок 2, село Софіївська Борщагівка, Бучанський р-н, Київська область, а саме: за серпень-жовтень 2023 року 19982,16 грн; за листопад 2023 року 12904,32 грн; за грудень 2023 року 29747,52 грн; за січень 2024 року 11708,40 грн; за лютий 2024 року 3468,96 грн; за березень 2024 року 127889,52 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що сума грошових коштів в розмірі 205700,88 грн, яка сплачена ТОВ ЖЕО Софія Київська за електроенергію, спожиту зазначеним будинком за період з 01.08.2023 по 31.03.2024, є безпідставно набутим або збереженим відповідачем майном та підлягає стягненню на користь позивача на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.

Господарський суд Київської області ухвалою від 12.06.2024 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; постановив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи).

Через підсистему «Електронний суд» 12.07.2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив, у п. 1 прохальної частині якої позивач просить суд поновити строк та прийняти відповідь на відзив.

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що у відзиві на позов відповідач не визнав обставин укладення договорів на розподіл електричної енергії та її постачання між позивачем та ПрАТ «ДТЕК» та ТОВ «КОЕК» в частині постачання електроенергії будинку по вул. П.Чубинського, 2, с. Софіївська Борщагівка, Бучанський район, Київська область, а також не визнає долучені до позовної заяви витяги з рахунків, оскільки останні не містять підписів та відбитків печаток. Відтак з метою надання додаткових доказів, а саме копій рахунків із підписами та відбитками печаток відповідних організацій, позивач не встиг подати відповідь на відзив вчасно з тих підстав, що подання рахунків потребувало значно більшого часу ніж 5 днів.

Розглянувши подане клопотання, суд прийшов до висновку, що останнє підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Стаття 118 ГПК України визначає, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Як зазначено вище, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження та у строк, який не може бути більший шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Особливості подання заяв по суті справи у спрощеному позовному провадженні імперативно закріплені нормою статті 251 ГПК України.

Так, відповідно до частини 2 статті 251 ГПК України позивач має право подати відповідь на відзив, а відповідач заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 12.06.2024 відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву п`ятнадцять днів з дня вручення зазначеної ухвали. Позивачу встановлено строк для подання відповіді на відзив п`ять днів з дня отримання відзиву.

Як вбачається з поданого відзиву, відправленого відповідачем через систему «Електронний суд» 27.06.2024 та який надійшов до суду 28.06.2024 року (вх. номер 6945/24), його копія направлена позивачеві засобами поштового зв`язку шляхом доставки документів до електронного кабінету користувача ТОВ «ЖЕО «Софія Київська» 27.06.2024 о 23:20. Тобто днем отримання відзиву є 28.06.2024.

Таким чином, строк для подання відповіді на відзив у цій справі сплинув 03.07.2024.

Позивач сформував в системі «Електронний суд» відповідь на відзив 12.07.2024, яка отримана Господарським судом Київської області 15.07.2024 (вх. номер 7522/24), враховуючи той факт, що 13 та 14 липня були вихідними днями. Отже позивач подав відповідь на відзив із пропуском встановленого строку.

Відповідно до частини першої статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Слід зазначити, що вирішення питання щодо поновлення строку, відповідно до частини першої статті 119 ГПК України, перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який за заявою сторони чи зі своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Частиною четвертою статті 119 ГПК України передбачено, що одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Вирішуючи питання про поновлення або продовження процесуальних строків, суд має враховувати зміст заяви (клопотання) учасника та вчинених ним дій, уникаючи як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2018 у справі № 904/5995/16.

Відповідно до частини четвертої статті 11 ГПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи Серявін та інші проти України, Пронін проти України, Кузнєцов та інші проти Російської Федерації одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищевикладене, а також з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду спору, суд вважає за можливе задовольнити клопотання позивача та поновити строк на подачу відповіді на відзив на позовну заяву.

Керуючись статтями 119, 234, 251 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Житлово-експлуатаційна організація Софія Київська задовольнити.

2. Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю Житлово-експлуатаційна організація Софія Київська пропущений строк для подання відповіді на відзив на позовну заяву та прийняти відповідь на відзив до розгляду.

Інформацію по справі, що розглядається, сторони можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (http://court.gov.ua/fair/).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя О.В. Щоткін