ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2024 р. Справа№ 910/13759/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Мальченко А.О.

Агрикової О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2024 (повний текст складено 03.04.2024)

у справі №910/13759/23 (суддя Бойко Р.В.)

за позовом заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі 1. Державної екологічної інспекції у Чернігівській області та 2. Бахмацької міської ради

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача:

1. Державного агентства лісових ресурсів України

2. Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України

про відшкодування шкоди у розмірі 107 564,65 грн,

УСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року заступник керівника Чернігівської обласної прокуратури (далі - прокурор) звернувся у Господарський суд міста Києва з позовом в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області (далі - позивач 1) та Бахмацької міської ради (позивач 2) до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач, Укрзалізниця) та просив стягнути з відповідача на користь позивача 2 шкоду, завдану навколишньому природному середовищу, у розмірі 107 564,65 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що всупереч вимог законодавства Укрзалізниця не виконала обов`язок щодо охорони та збереження лісового фонду, внаслідок чого відбулася незаконна вирубка 21 дерева породи клен у захисних лісонасадженнях виділу 20 кварталу 2 на 4 км 8-9 пікету з правої сторони колії дільниці Бахмач-Ромни Ніжинського району, чим було спричинено шкоду державі та територіальній громаді, розрахунок розміру якої здійснено згідно постанови Кабінету Міністрів України №665 від 23.07.2008 та складає 107564,65 грн, у той час як ні Бахмацька міська рада, ні Державна екологічна інспекція у Чернігівській області жодних заходів щодо стягнення відшкодування заподіяної шкоди не вживали та не планують вживати, тому прокурор звернувся до суду із даним позовом з метою захисту інтересів держави.

Заперечуючи проти позову у суді першої інстанції, відповідач посилався на те, що земельна ділянка площею 231,10 га була надана йому в користування для експлуатації та обслуговування залізниці і на ній простягається залізнична колія, вздовж якої у смузі відведення розташовані захисні лісові насадження, тобто лісонасадження залізниці, а веденням захисного господарства в лісонасадженнях залізниць займаються спеціалізовані лісогосподарські підрозділи - дистанції захисних лісонасаджень, які підпорядковані службам колії залізниць; працівниками Укрзалізниці була виявлена незаконна рубка у захисних лісових насадженнях дерев на правій стороні колії перегону Бахмач Пасажирський - Пост Південний 4 км пк 8-9 та відповідно відповідачем направлено заяву про злочин до органу досудового розслідування; відповідач звернувся із відповідною заявою про злочин, оскільки саме Укрзалізниці завдано збитки, так як здійснено порубку дерев в захисних лісонасадженнях залізниці, які розташовані у межах смуги відведення залізниці; відновлення вирубаних дерев здійснено виключно силами і за рахунок Укрзалізниці, оскільки захисні лісонасадження залізниці забезпечують безпеку руху поїздів; розрахунок шкоди є необґрунтованим і чинним законодавством не передбачено відповідальності за незабезпечення охорони та збереження лісу, так само як і порядку розрахунку розміру шкоди, завданої такою бездіяльністю.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21 березня 2024 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, заступник керівника Київської міської прокуратури подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неправильно застосовані норми матеріального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки прокурором доведено повний склад цивільного правопорушення, оскільки відповідач, як постійний лісокористувач, повинен був забезпечити охорону та захист лісових насаджень, однак допустив протиправну бездіяльність, внаслідок чого відбулась незаконна порубка дерев невстановленими особами і заподіяна шкода державі; не важливо, хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих відповідачу у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення постійним лісокористувачем встановлених правил лісокористування; суд першої інстанції, не спростувавши визначений законодавством обов`язок відповідача щодо охорони і збереження лісового фонду, дійшов до хибних висновків про відмову у задоволенні позову з огляду на те, що прокурором і позивачами не доведено, які саме заходи для збереження дерев мав вжити відповідач, однак ні прокурор ні позивач не вправі визначати, яким саме чином відповідач буде здійснювати виконання покладених на нього обов`язків щодо забезпечення охорони лісових насаджень; у матеріалах справи відсутні надані відповідачем докази проведення щотижневих оглядів захисних насаджень на предмет самовільних вирубок, а з пояснень майстра лісу вбачається, що востаннє обхід території здійснювався 05.10.2021, а при обстеженні 11.11.2021 виявлено незаконну порубку; вчинення слідчих дій та прийняття рішень у кримінальному провадження не стосується предмету спору у даній справі; вжиття посадовими особами відповідача дій щодо повідомлення правоохоронних органів про виявлення незаконної порубки не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини відповідача та не спростовує незабезпечення належної охорони лісових насаджень відповідачем; відсутність складу кримінального правопорушення не виключає наявність цивільного правопорушення; право на відшкодування шкоди, завданої самовільними вирубками лісу, має держава, цивільно-правову відповідальність перед якою несуть безпосередні винуватці порубки, нарівні з лісокористувачами.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13 травня 2024 року відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - до 31 травня 2024 року, зобов`язано заступника керівника Київської міської прокуратури протягом двох днів з дня отримання даної узвали направити третім особам копію апеляційної скарги, докази направлення надати суду у строк до 20.05.2024.

Всі учасники справи отримали ухвалу суду 13.05.2024, що підтверджується довідками про доставку електронного документа до електронних кабінетів сторін.

17 травня 2024 року прокурором надано докази направлення копії апеляційної скарги третім особам.

31 травня 2024 року відповідач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача, у якому він заперечує проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що заявляючи позов про відшкодування шкоди, прокурор повинен був довести наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення; відшкодування шкоди за незаконну рубку лісу об`єктивно може бути наслідком лише активної фізичної поведінки особи, спрямованої на порубку дерев і нормами Лісового кодексу України не передбачено відповідальності за незабезпечення охорони та збереження лісу, як не передбачено її постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 №665, на підставі якої розраховано розмір шкоди, що є предметом розгляду у даній справі; у випадку стягнення з відповідача, за умови незабезпечення ним належної охорони лісу від незаконних порубок, шкоди за вказану бездіяльність у такому розмірі, як за незаконну рубку лісу, то в наведеній ситуації ця особа, яка фактично буде такою, що відшкодувала шкоду замість іншої, винної особи, водночас буде позбавлена правової можливості звернутись до винної особи зі зворотною вимогою (регресом) у розмірі виплаченого відшкодування; прокурором у даній справі не доведена неправомірність поведінки відповідача, а оперативне виявлення самовільних рубок та негайне інформування правоохоронних органів є наслідком активних дій працівників залізниці; землю надано для постійного користування для виробничих потреб залізниці і збитки за пошкодження та знищення лісонасаджень мають відшкодовуватись винними юридичними та фізичними особами на користь Укрзалізниці; захисні лісонасадження, які ростуть у смузі відведення залізниць уздовж залізничних колій, виконують різноманітні функції та створювалися самою залізницею за спеціальними схемами посадки і залізниця як ніхто дбає та вживає всіх заходів щодо збереження захисних лісонасаджень, потерпаючи від правопорушників, що здійснюють незаконну вирубку дерев; основною метою діяльності Укрзалізниці є не ведення лісового господарства, а задоволення потреб держави, юридичних та фізичних осіб у безпечних та якісних залізничних перевезеннях і вона має стратегічне значення для економіки і безпеки держави.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з державним актом на право постійного користування землею серії ІІ-ЧН №002439, виданим 19.07.2000 головою Бахмацької районної ради народних депутатів Бахмацького району Чернігівської області України, Державному територіально-галузевому об`єднанню "Південно-західна залізниця" було надано у постійне користування земельну ділянку площею 231,10 гектарів в межах згідно з планом користування на території міста Бахмач, для виробничих потреб в смузі відведення залізниці, відповідно до рішення 10 сесії 23 скликання районної ради народних депутатів від 29.06.2000.

Згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниці), підприємств та установ залізничного транспорту, які реорганізуються шляхом злиття, 21.10.2015 проведено державну реєстрацію Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (код згідно із ).

Згідно статті 2 Закону України "Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" та частини 2 загальних положень Статуту АТ "Укрзалізниця", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 735, визначено, що усі права та обов`язки державного підприємства "Південно-західна залізниця" (наразі Регіональна філія "Південно-західна залізниця" АТ "Укрзалізниця") з 01.12.2015 перейшли до правонаступника АТ "Укрзалізниця".

Отже, правонаступником всіх прав та обов`язків Державного підприємства "Південно-західна залізниця" є АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-західна залізниця" АТ "Українська залізниця".

Відповідно до Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за АТ "Українська залізниця" зареєстровано право постійного користування земельними ділянками з кадастровими номерами :00:006:0011, :00:006:0010, :00:006:0009, :00:006:0008, :00:006:0007, :00:006:0005, :00:003:0932 для виробничих потреб в смузі відведення залізниці. Власником земельних ділянок вказана Чернігівська обласна державна реєстрація.

Регіональна філія "Південно-західна залізниця" є відокремленим підрозділом юридичної особи АТ "Укрзалізниця", до складу якої входить також виробничий підрозділ Бахмацька дистанція захисних лісонасаджень.

До складу Бахмацької дистанції захисних лісонасаджень входять 10 виробничих дільниць,

Згідно із п. 2.1 Положення про виробничий підрозділ Бахмацька дистанція захисних лісонасаджень регіональної філії "Південно-західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" основними завданнями підрозділу є створення нових і утримання раніше створених снігозахисних, вітрозахисних, огороджувальних і зелених насаджень в смузі відведення регіональної філії "Південно-західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Згідно посадової інструкції лісника Ребрика М.М., затвердженої начальником виробничого підрозділу Бахмацької дистанції захисних лісонасаджень, лісник, у тому числі, здійснює огляд захисних лісонасаджень та іншого ввіреного йому майна в закріпленому за ним обході; виявляє незаконну рубку і інші види лісопорушень.

Відповідно посадової інструкції начальника дільниці, затвердженої начальником виробничого підрозділу Бахмацької дистанції захисних лісонасаджень, начальник організовує і контролює виконання лісокультурних, гідро-, лісомеліоративних та інших лісогосподарських робіт, профілактичних протипожежних заходів, заходів з охорони лісів від самовільних порубок, робіт із захисту лісів від шкідників та хвороб, лісонасінневої справи, побічних лісових користувань, відведення лісосік та відпуск деревини; не рідше 1 разу на тиждень проводить огляди захисних лісонасаджень на предмет самовільних порубів з наданням щомісячного звіту до техвідділу; координує роботу майстрів лісу та майстерських дільниць в цілому; виявляє та своєчасно складає разом з підлеглими йому працівниками (майстрами лісу, лісниками, лісорубами) акт про лісопорушення і своєчасно подає їх керівництву підприємства; оформляє і слідкує за правильним складанням актів про лісопорушення і лісові пожежі в захисних лісонасадженнях.

11.11.2021 о 10 год. 25 хв. майстер лісу Жила М.А. в присутності лісника Крикливого М.О. у лісосмузі (напрямок Бахмач.Пас - Ромни), виділ №20, квартал №2 , 4км ПК 8-9 з правої сторони, виявили незаконну (самовільну) рубку дерев у кількості 21 шт (порода: клен), про що ними був складений Акт огляду місця вчинення порушення лісового законодавства. В акті зазначено кількість дерев та їх діаметр.

Про вказане порушення майстер лісу Жила М.А. усно повідомив органи поліції і слідчим СВ відділення поліції №1 Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівській області: об 11:00 склав протокол огляду місця події, у якому зафіксував наявність пнів від спиляних дерев породи клен.

З пояснень майстра лісу Жили М.А , наданих 11.11.2021 начальнику Ніжинського РВП ГУП в Чернігівській області, вбачається, що 11.11.2021 при обході вказаного кварталу ним було виявлено порубку дикоростучих дерев породи клен в кількості 20 шт, при цьому може повідомити, що в останній раз він перебував на вказаній території приблизно 05.10.2021, при обході 05.10.2021 порубки деревини, яка розміщена в межах захисної смуги, ним виявлено не було.

12.11.2021 за вказаною усною заявою працівника відповідача зареєстровано кримінальне провадження №0000464 від 12.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 Кримінального кодексу України.

15.11.2021 заступник Бахмацької дистанції захисних лісонасаджень РябкоР.П. та інженер з охорони та захисту лісу Оніщенко О.М. надіслали письмову заяву вих. №564 про злочин, долучивши докази порубки дерев та розрахунок розміру шкоди, заподіяної захисним лісонасадженням Бахмацької дистанції захисних лісонасаджень самовільною рубкою дерев на суму 107564,89 грн. Розрахунок був здійснений згідно з затвердженими тарифами, таксами постановою Кабінету Міністрів України №655 від 23.07.2008.

У матеріалах справи наявна копія матеріалів кримінального провадження №0000464 від 12.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 Кримінального кодексу України, яке складається із 44 аркушів і, крім процесуальних документів та раніше описаних актів і протоколу огляду, містить: пояснення лісника та допис свідка - лісника, який повідомив про виявлений зруб дерев. Щоквартально надавалися однакові доручення (4 штуки) на обхід прилеглих будинків та пошук свідків, які відпрацьовувалися шаблонними рапортами (4 штуки) про неможливість виявлення інформації.

07.03.2023 слідчий СВ відділення поліції №1 Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівської області виніс постанову про закриття кримінального провадження №0000464 від 12.11.2021 у зв`язку із малозначністю, а саме, не заподіянням істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі - відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України, а саме: факту настання істотної шкоди.

25.07.2023 ОНПС Чернігівської області на виконання листа Чернігівської обласної прокуратури вих. №12-784вих-23 від 20.07.2023 провело розрахунок розміру шкоди, заподіяної незаконною порубкою дерев, на суму 107 564,65 грн.

20.07.2023 прокурор листом №12-782вих-23 від 20.07.2023 звернувся до Бахмацької міської ради, а листом вих. №12-861вих-23 від 02.08.2023 до Державної екологічної інспекції у Чернігівській області, в яких повідомив про заподіяння шкоди порубкою 21 дерев та тим, що така шкода не відшкодована, що спричиняє порушення інтересів держави.

Бахмацька міська рада листом від 24.07.2023 №03-16/2628 повідомила прокурору, що нею не планується звернення до суду з позовом до Укрзаліниці про відшкодування шкоди, заподіяної незаконною порубкою, і вона не заперечує щодо подання такого позову безпосередньо прокурором.

Державна екологічна інспекція у Чернігівській області листом від 08.08.2023 за вих.№10/1685 повідомила прокурору, що сума шкоди становить 107564,65 грн, по вказаному прокурором факту перевірка не проводилась, адміністративні матеріали відносно Укрзалізниці не складались, з позовом до суду інспекція не зверталась, проти здійснення представництва безпосередньо прокуратурою не заперечує.

Листами від 22.08.2023 №12-852ВИХ23 та №12-853ВИХ23 прокурор повідомив Бахмацьку міську ради та Державну екологічну інспекцію у Чернігівській області про підготовку позовної заяви про стягнення з Укрзалізниці шкоди, заподіяної незаконної порубкою.

У зв`язку із викладеними обставинами прокурор звернувся до суду із даним позовом та просив стягнути з Укрзалізниці на користь Бахмацької міської ради 107 564,65 грн, як відшкодування шкоди, завданої Державі внаслідок незаконної порубки дерев, оскільки відповідач, як постійний лісокористувач, не виконав своїх обов`язків із забезпечення охорони, захисту, відтворення, дотримання правил і норм використання лісових ресурсів.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що земельна ділянка площею 231,10 га була надана йому в користування для експлуатації та обслуговування залізниці і на ній простягається залізнична колія, вздовж якої у смузі відведення розташовані захисні лісові насадження, тобто лісонасадження залізниці, а веденням захисного господарства в лісонасадженнях залізниць займаються спеціалізовані лісогосподарські підрозділи - дистанції захисних лісонасаджень, які підпорядковані службам колії залізниць.

Відповідач стверджує, що 11.11.2021 працівниками Бахмацької дистанції захисних лісонасаджень виявлена незаконна рубка у захисних лісових насадженнях дерев на правій стороні колії перегону Бахмач Пасажирський - Пост Південний 4 км пк 8-9 та, відповідно, відповідачем направлено заяву про злочин до органу досудового розслідування. На підставі вказаної заяви відкрито кримінальне провадження №0000464, інформація про яке внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 Кримінального кодексу України.

Укрзалізниця зазначає, що саме вона було ініціатором притягнення винних осіб за незаконну порубку дерев, однак про прийняті процесуальні рішення у кримінальному провадженні №0000464 від 12.11.2021 відповідач так і не був повідомлений.

Відповідач вказує, що звернувся із відповідною заявою про злочин, оскільки саме залізниці завдано збитки, так як здійснено порубку дерев в захисних лісонасадженнях залізниці, які розташовані у межах смуги відведення залізниці. Відновлення вирубаних дерев здійснено виключно силами і за рахунок залізниці, оскільки захисні лісонасадження залізниці забезпечують безпеку руху поїздів.

Крім того, відповідач стверджував, що наданий до позовної заяви розрахунок розміру шкоди не може бути належним та допустимим доказом, яким підтверджено розмір шкоди, оскільки відповідно до акту огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 11.11.2021, складеного Бахмацькою дистанцією захисних лісонасаджень, було виявлено правопорушення у вигляді незаконної рубки порід дерев клен в кількості 21 штуки, в той час як у розрахунку розміру шкоди взагалі не зазначена порода дерев, а розмір збитків в сумі 24 875,00 грн пораховано з урахуванням індексації за попередні роки, але за який період не вказано.

Окремо відповідач звертав увагу суду на те, що ні нормами Лісового кодексу України, ні постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу" №665 від 26.07.2008 не передбачено відповідальності за незабезпечення охорони та збереження лісу, так само як і порядку розрахунку розміру шкоди, завданої такою бездіяльністю.

При цьому, на думку відповідача, у випадку стягнення з Укрзалізниці, за умови незабезпечення ним належної охорони лісу від незаконних порубок, шкоди за вказану бездіяльність у такому ж розмірі (як за незаконну рубку лісу), в наведеній ситуації ця особа, яка фактично буде такою, що відшкодувала шкоду замість іншої, винної особи (яка здійснила рубку лісу), водночас буде позбавлена правової можливості в порядку ст. 1191 Цивільного кодексу України звернутись до винної особи зі зворотною вимогою (регресом) у розмірі виплаченого відшкодування, оскільки підстави відповідальності постійного користувача (відповідача) та особи, визнаної винною у незаконній порубці дерев, будуть різними (відповідальність за неналежну охорону лісу в першому випадку та відповідальність за незаконну рубку лісу у другому), що суперечить ст. 61 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

На думку відповідача, розмір шкоди, завданої саме незаконною рубкою лісу, повністю охоплює розмір шкоди за такий вид правопорушення, як незаконна рубка лісу, натомість, стягнення такої шкоди з обох осіб (користувача-охоронника та особи, що незаконно здійснила рубку дерев), тобто в подвійному розмірі, по-перше, суперечить загальним принципам притягнення до юридичної відповідальності, по-друге, не передбачено нормами чинного законодавства.

Також відповідачем було заявлено клопотання про залишення позову без розгляду, яке мотивоване тим, що участь прокурора в даному господарському процесі не є обґрунтованою з правової точки зору.

За наслідком розгляду даного спору суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки ні прокурором, ні позивачами не доведено, які саме заходи (комплекс заходів) для збереження дерев у захисних лісонасадженнях виділу 20 кварталу 2 на 4 кілометрі 8-9 пікету з правої сторони колії дільниці Бахмач-Ромни Ніжинського району мала вжити Укрзалізниця та в чому полягає не вжиття таких заходів, тому суд дійшов висновку, що прокурором не доведено наявність протиправної поведінки позивача та причино-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та шкодою.

Також суд вказав, що за встановлених обставин саме Укрзалізниця є суб`єктом, якому спричинені збитки (шкода) внаслідок незаконної порубки спірних 21 дерева, а відтак, позов прокурора про стягнення цих коштів із особи, якій спричинені збитки, не може бути задоволений безвідносно до того, чи було вжито відповідачем комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від незаконних рубок.

Однак, Північний апеляційний господарський суд не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Статтею 13 Конституції України визначено, що природні ресурси, які знаходяться в межах території України є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно статті 1 Лісового кодексу України (далі - ЛК України) ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.

Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

До лісового фонду України належать усі ліси на території України незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, у тому числі лісові ділянки, захисні насадження лінійного типу площею не менше 0,1 гектара, інші лісовкриті землі (частина 1 статті ЛК України).

Відповідно до частини 1 статті 7 ЛК України ліси, які знаходяться на території України, є об`єктами права власності Українського народу.

Згідно зі статтею 94 ЛК України державний контроль за охороною, захистом, використанням та відтворенням лісів здійснюється Кабінетом Міністрів України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, органами виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища, іншими органами виконавчої влади у межах повноважень, визначених законом.

Відповідно до ст. 20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить, зокрема, організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства.

Згідно із Положенням про Державну екологічну інспекцію України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 № 275, Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Державна екологічна інспекція у Чернігівській області, відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію у Чернігівській області, в межах своїх повноважень забезпечує реалізацію державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів.

Відповідно до пункту 5 частини 2 розділу II цього Положення Держекоінспекція здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, вимог законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів.

Частинами 9, 10 розділу II Положення передбачено, що Держекоінспекція розраховує розмір збитків, шкоди, заподіяних державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства, виступає позивачем та відповідачем у судах, тощо.

Таким чином, саме на Державну екологічну інспекцію у Чернігівській області як орган виконавчої влади покладено повноваження здійснювати відповідні контрольні функції щодо охорони та використання природних ресурсів, які перебувають і є об`єктами права власності Українського народу.

Проте, незважаючи на вказане, Державною екологічною інспекцією у Чернігівській області, за наявності відповідних підстав, заходів щодо звернення з позовною заявою до суду про стягнення з відповідача коштів у примусовому порядку для захисту інтересів держави не вжито, що підтверджується листом Державної екологічної інспекції у Чернігівській області №10/1685 від 08.08.2023.

У свою чергу, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та іншими законами (стаття 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Природні ресурси, які перебувають у власності територіальних громад, є складовою частиною матеріальної і фінансової основи місцевого самоврядування (стаття 142 Конституції України). Територіальним громадам міст, селищ, сіл належить право комунальної власності, зокрема, на землю та природні ресурси (стаття 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Статтею 15 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" визначено, що місцеві ради в межах своєї компетенції здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Відповідно до статті 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до делегованих повноважень виконавчого органу місцевого самоврядування у галузі охорони навколишнього природного середовища належить здійснення контролю за додержанням природоохоронного законодавства, використанням і охороною природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.

Права місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку (стаття 145 Конституції України).

Так, з матеріалів справи убачається, що самовільна порубка мала місце у лісосмузі, що розташована на території Бахмацького міської ради Чернігівської області.

Таким чином, шкода, завдана унаслідок незаконної порубки дерев в адміністративних межах Бахмацької міської ради, підлягає стягненню та зарахуванню до місцевого фонду охорони навколишнього природного середовища Бахмацької міської ради на розподільчий казначейський рахунок за кодом класифікації доходів бюджету.

Отже, Бахмацька міська рада є уповноваженим органом на здійснення відповідних повноважень з метою захисту інтересів територіальної громади, а тому має бути співпозивачем у справі.

Проте, незважаючи на викладене, Бахмацькою міською радою, за наявності відповідних підстав, заходів щодо звернення з позовною заявою до суду про стягнення з відповідача коштів у примусовому порядку для захисту інтересів держави не вжито, що підтверджується листом Бахмацької міської ради №03-16/2628 від 24.07.2023.

Відповідно до статті 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

За приписами статті 24 Закону України "Про прокуратуру" право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору України, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам.

За частинами 3, 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Крім цього, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття "інтерес держави".

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17).

Матеріалами справи підтверджується, що листами від 22.08.2023 №12-852ВИХ23 та №12-853ВИХ23 заступник керівника обласної прокуратури повідомив Бахмацьку міську ради та Державну екологічну інспекцію у Чернігівській області про представництво в суді інтересів держави шляхом пред`явлення прокурором відповідного позову.

За таких обставин, ураховуючи звернення прокурора до компетентних органів та нездійснення позивачами упродовж тривалого часу захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, не звернення до суду із відповідним позовом, у даному випадку, відповідно до ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", наявні підстави для захисту інтересів держави органами прокуратури шляхом пред`явлення до суду даного позову в інтересах органів, уповноважених державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах про стягнення заподіяної шкоди державі.

З огляду на те, що прокурором в позові вказано, які саме інтереси держави порушено, та ураховуючи нездійснення компетентними органами самостійного захисту інтересів держави, апеляційний господарський суд дійшов висновку про доведеність прокурором підстав для захисту інтересів держави у суді.

Предметом спору у цій справі є стягнення з АТ "Українська залізниця" шкоди, заподіяної лісу внаслідок порушення норм лісового та природоохоронного законодавства.

В силу приписів статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Частинами 1 та 2 статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Стягнення збитків є видом цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Нормами статті 1192 ЦК України установлено, що, якщо інше не установлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22, стаття 611, частина перша статті 623 Цивільного кодексу України).

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно до статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.

Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації заподіяної навколишньому природному середовищу шкоди.

В силу приписів статті 69 цього Закону шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди.

Частиною 2 статті 19 ЛК України визначено, що обов`язок забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку, а також дотримання правил і норм використання лісових ресурсів покладено на постійних лісокористувачів.

Приписами статті 63 цього Кодексу передбачено, що ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.

Згідно із пунктом 5 частини 1 статті 64 ЛК України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані здійснювати охорону лісів від незаконних рубок та інших пошкоджень.

Відповідно до статті 86 ЛК України організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб.

За змістом частини 1 статті 105 ЛК України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до пункту 1 та 5 частини другої статті 105 ЛК України відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників; а також у порушенні вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів.

Згідно з частиною 1 статті 107 ЛК України підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Крім того, відповідно до п. 2.11.3. Інструкції з улаштування та утримання колії залізниць України Державної адміністрації залізничного транспорту України затвердженої наказом Укрзалізниці від 01.03.2012 №072-Ц до поточного утримання захисних лісонасаджень, зокрема, відносяться також роботи з охорони від самовільних рубок і пожеж. Охороною, веденням захисного господарства в лісонасадженнях залізниць займаються спеціалізовані лісогосподарські підрозділи - дистанції захисних лісонасаджень, які підпорядковані службам колії залізниць.

Отже, організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів.

Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, установлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності.

Суд відзначає, що зазначені вище обов`язки постійних лісокористувачів з питань охорони та захисту лісів є також основними завданнями структурного підрозділу відповідача - Регіональної філії "Південна-західна залізниця" відповідно до Положення про нього, та виробничого підрозділу Бахмацька дистанція захисних лісонасаджень регіональної філії "Південно-західна залізниця", основними завданнями якого є створення нових і утримання раніше створених снігозахисних, вітрозахисних, огороджувальних і зелених насаджень в смузі відведення регіональної філії "Південно-західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Однак, матеріалами справи підтверджується факт незаконної вирубки

деревини невстановленими особами за відсутності відповідного дозволу на проведення вирубки дерев у лісосмузі (напрямок Бахмач.Пас - Ромни), виділ №20, квартал №2 , 4км ПК 8-9 з правої сторони, що сталось у проміжок часу між 05.10.2021 та 11.11.2021 (день виявлення вирубки), та є порушенням лісового законодавства.

В свою чергу, відповідно до матеріалів справи земельна ділянка, на якій здійснено незаконну порубку дерев, перебуває у постійному користуванні Укрзалізниці.

Отже, оскільки саме на Укрзалізницю, як на постійного лісокористувача покладено обов`язки із забезпечення охорони, відтворення та захисту лісових насаджень, то невжиття посадовими особами відповідача дій по забезпеченню збереження лісового фонду та належної охорони лісових насаджень завдало шкоду навколишньому природному середовищу.

При цьому, суд не приймає до уваги заперечення відповідача з приводу того, що саме особа, визнана винною у незаконній порубці лісу, зобов`язана нести відповідальність за такі дії та відшкодовувати шкоду, в той час як позивачем не доведено, що шкода була завдана лісу саме відповідачем, який оперативно виявив самовільну порубку дерев та негайно проінформував правоохоронні органи, оскільки протиправність поведінки відповідача, у даному випадку, полягає у невиконанні посадовими особами Укрзалізниці належним чином обов`язків щодо охорони і збереження лісового фонду, внаслідок чого навколишньому природному середовищу заподіяно шкоду.

Судом також враховано, що відповідно посадової інструкції начальника дільниці він має не рідше 1 разу на тиждень проводити огляди захисних лісонасаджень на предмет самовільних порубів з наданням щомісячного звіту до техвідділу, а згідно пояснень майстра лісу Жили М.А, наданих 11.11.2021, попередній огляд вказаної території він робив 05.10.2021, тобто більш ніж за місяць до виявлення .

Відповідно, системний аналіз змісту положень п. 1 ч. 2 ст. 19, п. 5 ч.1 ст.64, ч. ч. 1, 5 ст. 86, п. 5 ч. 2 ст. 105 та ст. 107 Лісового кодексу України свідчить про те, що саме відповідач, як постійний лісокористувач, має нести відповідальність за порушення вимог щодо ведення лісового господарства, зокрема, за незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних порубок на підвідомчій йому території і не має значення, хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, так як визначальним є факт порушення постійним лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі шкоди внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній постійному лісокористувачу ділянці лісу.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 20.02.2020 у справі №920/1106/17, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а також і постійні лісокористувачі, вина яких полягає у допущенні та не перешкоджанні їх працівниками незаконному вирубуванню лісових насаджень (пошкодженню дерев) внаслідок неналежного виконання ними своїх службових обов`язків. Тобто проявом їх протиправної бездіяльності є незабезпечення працівниками постійних лісокористувачів охорони і захисту лісів, внаслідок чого відбувається вирубування дерев (пошкодження дерев) невстановленими особами.

Аналогічну правову позицію, викладено у постановах Верховного Суду від 15.02.2018 у справі №927/1096/16, від 27.03.2018 у справі №909/1111/16, від 09.08.2018 у справі №909/976/17, від 20.08.2018 у справі №920/1293/16, від 23.08.2018 у справі №917/1261/17, від 19.09.2018 у справі №925/382/17, від 20.09.2018 у справі №909/495/17, від 20.12.2018 у справі №924/12/18, від 07.06.2019 у справі №914/1960/17, від 20.02.2020 у справі №920/1106/17, від 24.02.2021 у справі №906/366/20, а також постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №909/976/17 від 09.08.2018.

Частиною 4 ст. 236 ГПК України, яка кореспондується з положеннями ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Однак, суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні вказаних висновків Верховного Суду не врахував.

У даній справі, факт незаконної порубки дерев на підвідомчій відповідачеві території, внаслідок чого лісу завдано шкоду, підтверджено матеріалами про лісопорушення, досудовим розслідуванням кримінального провадження та самим відповідачем не заперечується.

Разом з тим, дії відповідача щодо фіксування правоохоронним органом здійсненого невідомими особами правопорушення жодним чином не спростовують вини відповідача і не свідчать про вжиття усіх заходів належного забезпечення охорони лісу. В свою чергу, кримінальне провадження за даним фактом не спростовує бездіяльності відповідача та незабезпечення належної охорони лісу, внаслідок чого скоєно незаконну порубку та відповідно завдано шкоду довкіллю.

Таким чином, за висновком апеляційного господарського суду, відповідач, як постійний лісокористувач, не дотримавшись вимог законодавства в частині забезпечення охорони та захисту лісових насаджень, допустив самовільну порубку на підпорядкованій йому території, не забезпечивши збереження не призначених для порубки дерев, не здійснивши комплекс заходів, спрямованих на збереження лісів від незаконних порубок, не запобіг порушенням лісового законодавства, своєчасно не виявивши таких порушень і не вживши відповідних заходів щодо їх усунення.

Відповідно до статті 20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 № 275, Положення про Державну екологічну інспекцію у Чернігівській області, затвердженого наказом Держекоінспекції України від 02.02.2021 № 56, Державна екологічна інспекція у Чернігівській області в межах своїх повноважень забезпечує реалізацію державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів, зокрема, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, вимог законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів.

Частинами 9, 10 розділу II Положення від 02.02.2021 №56 визначено, що Держекоінспекція розраховує розмір збитків, шкоди, заподіяних державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства, виступає позивачем та відповідачем у судах, тощо.

Відповідно до Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу, затверджених постановою КМУ від 23.07.2008 №665, за кожне дерево, вирубане або пошкоджене до ступеня припинення росту, діаметр дерев у корі біля шийки кореня, яких становить 10 і менше сантиметрів розмір шкоди складає 42,00 гривень; 10, 1-14 см - 74,00 грн; 14, 1-18 см - 190,00 грн; 18, 1-22 см - 390,00 грн; 26, 1-30 см - 1 080,00 грн та 42, 1-46 см - 2 688,00 грн.

Згідно Порядку проведення індексації такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами Індексація такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу, проводиться починаючи з 1 січня 2009 р. за формулою Ні = Нп х І / 100, де Ні - проіндексований розмір такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу у поточному році, гривень з копійками (з округленням до двох десяткових знаків) за одну одиницю; Нп - проіндексований розмір такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу у попередньому році, гривень з копійками (з округленням до двох десяткових знаків) за одну одиницю; І - індекс споживчих цін (індекс інфляції) за попередній рік, відсотків.

З урахуванням вказаних норм та відповідно до Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу, Державною екологічною інспекцією у Чернігівській області розраховано шкоду, завдану державі внаслідок самовільної порубки дерев, розмір якої становить 107 564,65 грн.

Перевіривши наданий розрахунок, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що розрахунок шкоди, завданої державі внаслідок самовільної порубки дерев, здійснено відповідно до вимог законодавства та на підставі матеріалів про лісопорушення.

Доводи відповідача про те, що вказана постанова КМУ від 23.07.2008 №665 не може бути застосована у спірних правовідносинах, оскільки вирубка здійснювалась не відповідачем, а невстановленими особами, відхиляються судом, оскільки необхідність застосування положень вказаної постанови до постійних лісокористувачів, які не дотримувались вимог законодавства в частині забезпечення охорони та захисту лісових насаджень, підтверджується сталою практикою Верховного Суду, зокрема, в постанові 09.12.2019 у справі №906/133/18, відповідачем в якій також була Укрзалізниця.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, враховуючи наведені норми чинного законодавства та правові позиції Верховного Суду, апеляційний господарський суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки наявні визначені приписами статті 1166 ЦК України елементи цивільного правопорушення для притягнення Укрзалізниці до відповідальності у вигляді стягнення шкоди, а саме: вина та протиправна поведінка відповідача полягає у тому, що всупереч вимог законодавства воно не виконало обов`язок щодо охорони і збереження лісового фонду, унаслідок чого відбулась незаконна порубка дерев, чим спричинено шкоду, розрахунок розміру якої здійснено компетентною особою відповідно до Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 № 665.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 21 березня 2024 року прийняте із невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому відповідно до положень ч. 1 ст. 277 ГПК України підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову. Отже, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Згідно частини 14 ст. 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги та задоволенням позову, з відповідача на користь відповідних прокуратур підлягають стягненню понесені ними витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури задовольнити.

2. Скасувати Господарського суду міста Києва від 21 березня 2024 року.

3. Позов задовольнити повністю.

4. Стягнути з Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, місто Київ, вулиця Єжи Ґедройця, 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Бахмацької міської ради (16501, Чернігівська область, Ніжинський район, м.Бахмач, вул.Соборності, 42, ідентифікаційний код 04061702) - 107564,65 грн шкоди, завданої навколишньому природному середовищу.

5. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, місто Київ, вулиця Єжи Ґедройця, 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Чернігівської обласної прокуратури (14000, Чернігівська область, місто Чернігів, вулиця Князя Чорного, будинок 9; ідентифікаційний код: 02910114) - 2684,00 грн судового збору за подання позовної заяви.

6. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, місто Київ, вулиця Єжи Ґедройця, 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Київської міської прокуратури (03150, м.Київ, вул. Предславинська, 45/9, ідентифікаційний код 02910019) - 4026,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

7. Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

8. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

9. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10.07.2024.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді А.О. Мальченко

О.В. Агрикова