РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.07.2024Справа № 910/4811/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (проведення судового засідання) господарську справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СП ЮКОЙЛ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агсолко Україна"

про стягнення 473 527,58 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "СП ЮКОЙЛ" (далі - позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агсолко Україна" (далі - відповідач) про стягнення 473 527,58 грн, з яких 404 522,00 грн - сума боргу, 52 535,71 грн - пеня, 5 162,59 грн 3% річних, 11 307,28 грн втрат від інфляції.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором № 141/2023-ОС від 18.05.2023 в частині оплати поставленого товару у встановлений договором строк.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.04.2024 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання), а також встановлено учасникам справи строк для процесуальних дій.

Копія вказаної ухвали суду доставлена до електронного кабінету позивача та відповідача 25.04.2024 о 20:20 год. та відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України вважається врученою учасникам 26.04.2024.

Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався.

Зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до приписів ст. 165 та ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

18.05.2023 між позивачем (підрядник) та відповідачем (замовник) укладено договір підряду на виготовлення та поставку продукції із матеріалів підрядника, за умовами якого позивач зобов`язався виконати роботи щодо виготовлення продукції із матеріалів підрядника на замовлення замовника - технічні оливи та мастила в асортименті від ТМ «BB Oil» (надалі - продукція) та поставити продукцію замовнику, а замовник зобов`язався прийняти та оплатити виконані підрядником роботи та виготовлену продукцію.

Відповідно до п.п. 5.2, 5.3 договору вартість продукції визначається в рахунках-фактурах до цього договору. Оплата вартості продукції здійснюється у безготівковій формі у національній валюті України, у строки, зазначені у рахунках-фактурах, на кожну партію продукції шляхом перерахування коштів на поточний рахунок підрядника на наступних умовах: 20% вартості, зазначеної в рахунках-фактури, - попередня оплата; 80% - протягом 30 календарних днів з дати відвантаження продукції.

Приймання-передача продукції здійснюється сторонами за видатковою накладною в день її поставки замовнику (п. 8.1 договору).

Відповідно до п. 11.1, п. 11.2 вказаний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін. Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 11.1 цього договору, та закінчується 31.12.2023.

Як встановлено судом під час розгляду даної справи, позивачем на підставі видаткових накладних № 033901 від 26.09.2023 на суму 384 810,24 грн та № 033902 від 26.09.2023 на суму 58 484,16 грн поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 443 294,40 грн.

На оплату вказаного товару позивачем виставлено рахунки № 040491 від 23.09.2023 на суму 384 810,24 грн та № 040492 від 23.09.2023 на суму 58 484,16 грн.

Відповідачем сплачено позивачу 31.10.2023 грошові кошти в розмірі 27 416,60 грн, з яких сума коштів у розмірі 3 644,20 грн була зарахована згідно з попередньою накладною, яка не є предметом розгляду у даній справі, та в подальшому 24.11.2023 сплачено 15 000,00 грн.

23.01.2024 позивач звертався до відповідача з претензією від 23.01.2023, в якій вимагав погасити заборгованість, що підтверджується описом вкладання в цінний лист від 23.01.2024 та фіскальним чеком

Таким чином, позивач стверджує, що за видатковою накладною № 033901 від 26.09.2023 рахується заборгованість у розмірі 346 037,84 грн, а видаткова накладна № 033902 від 26.09.2023 не оплачена, у зв`язку з чим, у відповідача наявна заборгованість 404 522,00 грн (346 037,84 + 58 484,16).

Крім того, позивачем заявлено до стягнення 52 535,71 грн пені, 5 162,59 грн 3% річних, 11 307,28 грн втрат від інфляції.

Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, оцінюючи правомірність заявлених позивачем вимог, суд виходив з наступного.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Так, частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Під час розгляду даної справи сторонами не надано доказів оплати відповідачем суми боргу в розмірі 404 522,00 грн, у зв`язку з чим суд вважає вимогу позивача про стягнення заборгованості обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 5 162,59 грн 3% річних, 11 307,28 грн втрат від інфляції.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає, що останні є арифметично вірними та виконаними відповідно до чинного законодавства України, а відтак вимоги про стягнення з відповідача 5 162,59 грн 3% річних, 11 307,28 грн втрат від інфляції є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 52 535,71 грн пені.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Як визначено ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

При цьому в силу ч. 2, ч. 3 вказаної норми штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 13.2 договору у разі прострочення оплати послуг замовника, останній сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, за кожний день прострочення.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд зазначає, що останній виконаний відповідно до умов договору та норм законодавства, а тому вимога про стягнення пені в розмірі 52 535,71 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в розмірі 7 102,91 грн підлягає покладенню на позивача.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агсолко Україна" (03189, м. Київ, вул. Академіка Вільямса, буд. 6-Д, офіс 43, код 39681109) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СП ЮКОЙЛ" (юридична адреса: 09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Пулюя Івана, буд. 48-А; поштова адреса: 69014, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Базова, буд. 3-А; код 31852954) 404 522,00 грн (чотириста чотири тисячі п`ятсот двадцять дві грн 00 коп.) основного боргу, 52 535,71 грн (п`ятдесят дві тисячі п`ятсот тридцять п`ять грн 71 коп.) пені, 5 162,59 грн (п`ять тисяч сто шістдесят дві грн 59 коп.) 3% річних, 11 307,28 грн (одинадцять тисяч триста сім грн 28 коп.) втрат від інфляції, 7 102,91 грн (сім тисяч сто дві грн 91 коп.) судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано 11.07.2024.

Суддя О.Г. Удалова