ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2024 р. Справа№ 911/2676/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Кравчука Г.А.

Тарасенко К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

на рішення Господарського суду Київської області

від 25.07.2023 (повний текст складено та підписано 18.12.2023)

у справі №911/2676/22 (суддя Ярема В.А.)

за позовом Державного підприємства Міжнародний аеропорт Бориспіль

до Приватного акціонерного товариства Авіакомпанія Міжнародні авіалінії України

про стягнення 46 002,03 грн

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство Міжнародний аеропорт Бориспіль звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства Авіакомпанія Міжнародні авіалінії України про стягнення 46 002,03 грн.

Рішенням Господарського суду Київської області від 25.07.2023 у справі №911/2676/22 позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Авіакомпанія Міжнародні авіалінії України на користь Державного підприємства Міжнародний аеропорт Бориспіль 14 898 грн 27 коп. основного боргу, 2 397 грн 95 коп. пені, 362 грн 33 коп. 3% річних, 3 161 грн 94 коп. інфляційних втрат, 1 122 грн 90 коп. судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Судове рішення мотивовано наявністю обов`язку у відповідача зі сплати орендної плати у розмірі 50% відсотків від суми нарахованої орендної плати у період з грудня 2021 року по лютий 2022 року, що в свою чергу вплинуло на розмір пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Не погодившись із вказаним рішенням Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення від 25.07.2023 у справі №911/2676/22 скасувати в частині відмови у стягненні з відповідача 14 898,26 грн основного боргу, 7 010,10 грн пені, 362,33 грн 3% річних та 2 910,85 грн інфляційних втрат та ухвалити нове рішення, яким в цій частині позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення ухвалено місцевим судом з порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права. При цьому скаржник вказав, що норми законодавства, п.п. 5, 7, 9 Умов договору в редакції від 24.05.2021, викладена в листах від 12.03.2021 №10-16-5487 та від 30.09.2021 №10-16-22898 позиція Фонду державного майна України, виключають наявність правових підстав для застосування положень постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 № 611 "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину" до розміру орендної плати, визначеної Договором в редакції від 24.05.2021.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.01.2024 апеляційну скаргу у справі №910/13321/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Коробенко Г.П., судді: Кравчук Г.А., Тищенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2024 витребувано матеріали справи з суду першої інстанції та відкладено вирішення питання щодо подальшого руху справи.

13.03.2024 матеріали справи №911/2676/22 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 21.03.2024, у зв`язку з перебуванням судді Тищенко О.В. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №911/2676/22.

Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.03.2024, справу №911/2676/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Коробенко Г.П. (головуючий), судді: Кравчук Г.А., Тарасенко К.В.

Ухвалою суду від 25.03.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на рішення Господарського суду Київської області від 25.07.2023 у справі №911/2676/22. Апеляційний перегляд оскаржуваного рішення підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи слідує та встановлено судом, що 30.09.2015 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області як орендодавцем та ПрАТ МАУ як орендарем укладено договір нерухомого майна, що належить до державної власності №1728 (далі договір оренди), згідно предмету якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування, з метою забзепечення діяльності пасажирських перевезень, державне нерухоме майно нежитлове приміщення №252 (інв. №47578) площею 18,0 кв.м., реєстровий номер за ЄРОДВ 20572069.1435.НЛТНПД1884, яке розташоване на другому поверсі пасажирського терміналу "D" за адресою Київська обл., м. Бориспіль, Міжнародний аеропорт "Бориспіль", 08307, та перебуває на балансі ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (далі балансоутримувач).

Згідно підписаного 30.09.2015 сторонами договору оренди акта приймання-передачі державного майна, за погодження балансоутримувача, орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування визначене договором оренди майно.

Надалі, згідно укладених додаткових угод від 28.09.2016, 29.09.2017, 26.10.2018, 19.11.2019 до вказаного договору оренди внесено зміни щодо: продовження терміну дії договору, розміру орендної плати, назви орендодавця у зв`язку з його реорганізацією на Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях.

Так, згідно пунктів 3.1., 3.3., 3.4. незмінюваних умов договору оренди нерухомого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності від 30.09.2015 №1728, укладеного 24.05.2021 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях як орендодавцем, ПрАТ МАУ як орендарем та ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" як балансоутримувавчем (далі - договір оренди в редакції від 24.05.2021) орендна плата становить суму, визначену у пункті 9 умов. Нарахування податку на додану вартість на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством.

Орендар сплачує орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні, визначеному у пункті 16 умов (або в іншому співвідношенні, визначеному законодавством), щомісяця до 15 числа, що настає за поточним місяцем оренди.

Орендар сплачує балансоутримувачу належну йому частину орендної плати разом із податком на додану вартість, нарахованим на загальну суму орендної плати.

Пунктами 7.1., 9.1., 12.1. та 16 змінюваних умов договору оренди в редакції від 24.05.2021 сторони погодили, що майно може бути використане за цільовим призначенням на розсуд орендаря, за винятком таких цільових призначень:

- заклади охорони здоров`я, клініки, лікарні, приватна медична практика, аптеки, ветеринарні клініки, лабораторії ветеринарної медицини, ветеринарні аптеки, медичні лабораторії;

- заклади харчування, кафе, бари, ресторани, які здійснюють продаж товарів підакцизної групи, торгівельні об`єкти, які здійснюють продаж товарів підакцизної групи;

- заклади харчування, їдальні, буфети, кафе, які не здійснюють продаж товарів підакцизної групи, торгівельні об`єкти, які не здійснюють продаж товарів підакцизної групи;

- пункти обміну валюти, банкомати, платіжні термінали, торговельні автомати, розміщення технічних засобів і антен операторів телекомунікацій, суб`єктів підприємницької діяльності, які надають плуги зв`язку, послуги доступу до інтернету, телекомунікації, передання сигналу мовлення, розміщення зовнішньої реклами на будівлях і спорудах, продаж книг, газет і журналів;

- інше пункт пакування багажу, надання інформаційно-консультаційних та ріелторських послуг, розміщення туристичних агентств, розміщення зони відпочинку пасажирів.

Місячна орендна плата, визначена за результатами проведення аукціону 19 840,73 грн без податку на додану вартість.

Цей договір діє до 29.09.2025 включно.

Співвідношення розподілу орендної плати станом на дату укладення договору балансоутримувачу 30% суми орендної плати; державному бюджету 70% суми орендної плати.

Копії вказаних вище договору оренди, акта приймання-передачі та додаткових договорів до договору оренди наявні в матеріалах справи.

Звертаючись до суду із позовом у даній справі, ДП Міжнародний аеропорт Бориспіль зазначило, що для сплати орендної плати за договором оренди за грудень 2021 року лютий 2022 року позивачем виставлено, а відповідачем отримано як рахунки-фактури на сплату оренди, так і акти приймання-здачі виконаних послуг, в підтвердження чого позивачем додано до матеріалів справи копії: рахунків-фактури та відповідно оформлені акти приймання-здачі виконаних послуг згідно договору.

За доводами позивача, отримання відповідачем вказаних вище рахунків за грудень 2021 року та січень 2022 року підтверджується доданими до позову копіями реєстрів виданих/отриманих оригіналів документів, тоді як акт приймання-здачі виконаних послуг за лютий 2022 року відповідачу надіслано в електронному вигляді, підписаний за допомогою ЕЦП, через ПЗ Ме.Doc, в підтвердження чого позивачем надано копію універсального документа від 20.03.2022 з відповідного програмного забезпечення.

Так, зі змісту наведеного у позовній заяві розрахунку суми основного боргу та наявних в матеріалах справи рахунків-фактури слідує, що виставлений відповідачу до сплати на користь балансоутримувача у кожному місяці орендний платіж складається з суми, що розрахована як 30% відповідного орендного платежу, визначеного у розмірі 100% згідно умов договору, та суми податку на додану вартість, нарахованого на повну суму (100%) орендного платежу, а саме:

- згідно рахунку-фактури №76/3032 від 31.12.2020 за грудень 2021 року виставлено до сплати загалом 19 840,73 грн та 3 968,15 грн ПДВ, з яких позивачем обраховано до сплати відповідачу 30% від 19 840,73 грн, що разом з усією сумою ПДВ, загалом склало 9 920,37 грн;

- згідно рахунку-фактури №76/117 від 31.01.2021 за січень 2022 року виставлено до сплати загалом 21 824,80 грн та 4 364,96 грн ПДВ, з яких позивачем обраховано до сплати відповідачу 30% від 21 824,80 грн, що разом з усією сумою ПДВ, загалом склало 10 912,40 грн;

- згідно рахунку-фактури №76/360 від 28.02.2021 за лютий 2022 року виставлено до сплати загалом 17 927,52 грн та 3 585,50 грн ПДВ, з яких позивачем обраховано до сплати відповідачу 30% від 17 927,52 грн, що разом з усією сумою ПДВ, загалом склало 8 963,76 грн.

Як зауважив позивач, в порушення умов договору оренди відповідач не виконав свої зобов`язання та не сплатив позивачу, як балансоутримувачу, 30% орендної плати з грудня 2021 року по лютий 2022 року загалом на суму 29 796,53 грн, в підтвердження чого суду надано бухгалтерську довідку №14-22-1 від 02.02.2023.

Отже, посилаючись на те, що відповідач свої грошові зобов`язання за договором оренди належним чином не виконав, позивач просить суд стягнути з відповідача, зокрема, 29 796,53 грн основного боргу.

Не погодившись із вказаними вище обставинами та заявленими вимогами, ПрАТ МАУ зазначило, що відповідне товариство є транспортним підприємством з перевезення пасажирів та використовує передане за договором майно із відповідною метою надання послуг з перевезення пасажирів, а тому на відповідача поширюється дія постанови Кабінету Міністрів України Про деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час карантину №611 від 15.07.2020 (далі Постанова №611), згідно якої орендна плата має нараховуватись у розмірі 50% від нарахованої за договором орендної плати, враховуючи введення з 12.03.2020 по всій території України карантинних обмежень внаслідок поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19.

Заперечуючи проти доводів відповідача позивач зазначив, що положення постанови Кабінету Міністрів України Про деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час карантину від 15.07.2020 №611 не можуть бути застосовані до спірних у даній справі правовідносин, оскільки укладений між сторонами договір оренди діє в редакції додаткової від 24.05.2021, підписаної за результатами проведеного аукціону, та умовами якої передбачено використання майна за цільовим призначенням на розсуд орендаря.

В розрізі вказаного позивач зауважив, що листом №10-1654-87 від 12.03.2021 Фонд державного майна України повідомив про неможливість застосування передбачених Постановою №611 знижок для орендаря, якому передано у користування на підставі проведеного аукціону майно за цільовим призначенням на розсуд орендаря. Вказана позиція, за доводами позивача, також викладена у листі Фонду державного майна України №10-16-22898 від 30.09.2021, яким також надано роз`яснення, що стартова орендна плата була розрахована не за Методикою №786, яка втратила чинність, а тому не можуть бути застосовані передбачені Постановою №611 знижки.

Приписами ч. 1 ст. 173, ч.ч. 1, 3, 6 ст. 283 Господарського кодексу України встановлено, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності.

Об`єктом оренди можуть бути:

- державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як єдині майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання;

- нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення);

- інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до приписів ч. ч. 1, 5 ст. 762, ст. 629 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Договір є обов`язковим для виконання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що підписання договору оренди сторонами, у тому числі і відповідачем та користування ним у грудні 2021 року лютому 2022 року переданим у користування майном в силу законодавчих приписів і договірних положень, зокрема пункту 3.3. незмінюваних умов та пункту 16 змінюваних умов договору оренди в редакції від 24.05.2021 породжує для відповідача обов`язок по сплаті позивачу, як балансоутримувачу, 30% орендної плати у погоджені строки, а саме до 15-го числа, включно, кожного місяця, наступного за кожним із місяців: грудень 2021 року лютий 2022 року.

Згідно з ч. 7 ст. 193 ГК України, що кореспондує з приписами статей 525, 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Щодо підстав для зменшення розміру орендної плати на 50 % з урахуванням положень постанови КМУ №611.

Пунктом 14 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України установлено, що з моменту встановлення карантину, введеного постановою Кабінету Міністрів України Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 від 11.03.2020 №211 (із наступними змінами і доповненнями), і до його відміни (скасування) в установленому законом порядку, плата за користування нерухомим майном (його частиною) підлягає зменшенню за вимогою наймача, який здійснює підприємницьку діяльність з використанням цього майна, впродовж усього часу, коли майно не могло використовуватися в підприємницькій діяльності наймача в повному обсязі через запроваджені обмеження та (або) заборони.

Пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України №611 від 15.07.2020 Про деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час карантину передбачено, що на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2:

1) звільняються від орендної плати орендарі за переліком згідно з додатком 1;

2) нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, розрахованої відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786, здійснюється у розмірі:

50 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 2;

25 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 3.

Орендодавцям державного майна забезпечити нарахування орендної плати орендарям згідно з пунктом 1 цієї постанови починаючи з дати встановлення карантину.

Згідно пункту 1 додатку №2 до вказаної вище постанови №611 - "Перелік орендарів, для яких нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном здійснюється у розмірі 50 відсотків", до цього переліку включено, зокрема, орендарів, які використовують нерухоме державне майно для розміщення: транспортних підприємств з перевезення пасажирів та офісних приміщень (зокрема в аеропортах).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (з подальшими змінами та доповненнями) з 12.03.2020 на усій території України запроваджено карантин, який неодноразово продовжено відповідними постановами Кабінету Міністрів України Кабінету Міністрів України та не припинено станом на момент виникнення спірних правовідносин (період користування відповідачем державним майном) грудень 2021 року лютий 2022 року.

З огляду на вказане вище, враховуючи специфіку господарської діяльності відповідача транспортне підприємство, яка безпосередньо впливає і на мету використання переданого за договором оренди майна забезпечення діяльності з пасажирських перевезень, у тому числі шляхом розміщення офісу такого транспортного підприємства, місцевий суд дійшов обгрунтованого висновку про наявність у відповідача під час спірного періоду користування майном права на зниження орендної плати на 50 відсотків згідно пункту 1 додатку №2 до постанови Кабінету Міністрів України №611 від 15.07.2020 Про деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час карантину.

При цьому судом враховано, що постанова Кабінету Міністрів України Про деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину №611 від 15.07.2020 не встановлює будь-якої процедури надання передбачених нею звільнень і знижок, у тому числі не передбачає необхідності отримання погоджень або укладення додаткових угод про внесення змін до договору оренди, а нарахування орендної плати орендарям у розмірах, передбачених пунктом 1 такої постанови, є державним регулюванням плати та виникає автоматично, в силу прямої норми закону і не потребує документального переоформлення орендних правовідносин шляхом внесення змін у договір.

Схожі висновки викладено у постановах Верховного Суду від 09.12.2021 у справі №911/354/21, від 21.09.2021 у справі №910/13158/20 та від 26.08.2021 у справі №910/13397/20.

Також судом взято до уваги те, що:

- пложеннями відповідної Постанови №611 зміни до договорів оренди не вносяться, а лише тимчасово на період дії карантину, здійснюється державне регулювання плати, зокрема шляхом її зменшення, що не є тотожним зміні розміру орендної плати, методика розрахунку та визначення якої залишилась незмінною;

- положення як самої Постанови №611, так і додатків до неї не містять жодних конкретизацій та або посилань на виключність здійснення орендарем такої господарської діяльності як пасажирські перевезення, як умови отримання знижки на орендну плату;

- згідно спірних у даній справі правовідносин у користування відповідачу, з метою здійснення діяльності з пасажирських перевезень, передано саме нерухоме майно, що належить до державної власності, тоді як згідно наведених вище висновків право на зменшення орендної плати (або звільнення від її сплати) орендарі відповідної категорії отримують автоматично, за умови відповідності критеріям, прямо визначеним Постановою №611 та не залежно від того, чи припинили такі орендарі свою діяльність у орендованому майні внаслідок запровадження карантину.

Щодо доводів позивача про неможливість застосування передбаченої Постановою №611 знижки з огляду на дію договору оренди, за результатами проведеного аукціону, в редакції від 24.05.2021 та визначення ним права орендаря користуватися майном на свій розсуд, то колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про неспроможність останніх, оскільки пункт 7.1 змінюваних умов такого договору, попри наявність права орендаря на його розсуд використовувати майно, передбачає обмеження, що, враховуючи специфіку господарської діяльності відповідача, звужують мету такого використання лише до тієї, з якою власне майно і передавалось у користування ПрАТ МАУ у 2015 році.

Судом враховано, що характеристика майна та його ідентифікуючі дані при укладенні 24.05.2021 договору за результатами проведеного аукціону не змінились, тобто у користуванні відповідача залишилось те ж саме майно, яке і надавалось першочергово для забезпечення діяльності пасажирських перевезень.

Також не впливає на право орендаря отримати передбачену Постановою №611 знижку і втрата на момент виникнення спірних правовідносин чинності Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786, оскільки вказівка у Постанові №611 на таку методику не є умовою застосування знижок, а лише ідентифікує оренду плату як базу, від якої слід обраховувати знижку.

До того ж невнесення змін до Постанови №611 на час втрати чинності Методикою №786 жодним чином не впливає на чинність власне самої постанови на необхідності її застосування до тих орендарів, які відповідають її критеріям, визначеним у додатках да такої постанови.

Водночас суду також не надано доказів втрати чинності на момент спірних правовідносин і наказу Фонду державного майна України №672 від 26.10.2020 щодо нарахування, зокрема, за договором оренди №1728 орендної плати у розмірі 50%.

Стосовно наведеного і обставин діяльності відповідача у орендованому майні та, відповідно, ціль і мету його використання суд висновує, що зміст послуг з обслуговування пасажирів в приміщенні аеропорту в терміналі Д, зважаючи на діяльність самого аеропорту "Бориспіль" (наземне обслуговування пасажирів), не може бути відмінним від цілі використання майна та, як наслідок, підпадає під дію положень пункту 1 додатку 2 Постанови №611, яка була розроблена саме з метою надання державою підтримки орендарям державного майна під час дії карантину, а будь-яка державна підтримка, у тому числі і державна підтримка орендарів державного майна, має ґрунтуватися, зокрема, на принципах справедливості, розумності, передбачуваності, та, відповідно, суб`єкти, яким вона надається, повинні мати рівні можливості для її отримання та не піддаватися невиправданим обмеженням у отриманні такої державної підтримки.

Так, згідно вимог принципу правової визначеності правозастосовчий орган у випадку неточності, недостатньої чіткості, суперечливості норм позитивного права має тлумачити норму на користь невладного суб`єкта (якщо однією зі сторін спору є представник держави або органу місцевого самоврядування), адже якщо держава нездатна забезпечити видання зрозумілих правил, то саме вона і повинна розплачуватися за свої прорахунки. Це так зване правило пріоритету норми за найбільш сприятливим для особи тлумаченням.

В умовах триваючого карантину та суттєвого зниження пасажиропотоку в аеропортах, існуючі обмеження, ставлять орендарів у складне фінансове становище, тож цілком виправданим є встановлення на час дії карантину знижки зі сплати орендної плати за державне майно, зокрема для орендарів, що орендують приміщення в аеропортах.

Схожі висновки викладено у постановах Верховного Суду від 22.11.2022 у справі №911/654/21, від 07.06.2022 у справі №922/1010/21, від 21.12.2021 у справі №911/354/21.

За наведеного вище, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі про неможливість застосування до спірних у даній справі правовідносин положень Постанови №611, про невідповідність відповідача передбаченим Постановою №611 критеріям і, як наслідок, необхідність врахування під час розгляду спору у даній справі висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 09.02.2022 від №921/1/21, у порядку ч. 4 ст. 236 ГПК України з посиланням на листи Фонду державного майна України №10-1654-87 від 12.03.2021, №10-16-22898 від 30.09.2021, які не є нормативно-правовими актами та носять інформативний характер для осіб, що не є сторонами даної справи, є безпідставними та не спростовують вище встановлених судом обставин.

Таким чином, враховуючи наявність підстав для зменшення відповідачу орендної плати на 50% згідно додатку 2 до Постанови №611, колегія суддів вважає правомірним висновком місцевого суду про те, що належною до нарахування та сплати відповідачем на користь позивача, як балансоутримувача, є орендна плата в розмірі 30% від орендного платежу, визначеного у розмірі 100% згідно умов договору із зменшенням такого платежу на 50%, з урахуванням 100% суми податку на додану вартість, нарахованого на відповідно зменшену суму орендного платежу, що за розрахунком суду становить 14 898,27 грн.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням орендарем своїх грошових зобов`язань за договором оренди із внесення орендної плати орендодавцю та порушенням строків виконання відповідного грошового обов`язку, позивач просить суд стягнути з відповідача 9 048,05 грн пені, 724,66 грн 3% річних, 6 072,79 грн інфляційних втрат, нарахованих за загальний період з 16.01.2022 по 06.12.2022.

При цьому не погоджуючись із вказаними нарахуваннями, відповідач зазначив про необхідність їх перерахунку у зв`язку зі зменшенням суми основного боргу на 50% в обґрунтування чого вказав, що внаслідок обставин, на які авіакомпанія не мала і не має впливу направлені на боротьбу з коронавірусом заходи та введення з 24.02.2022 по всій території України воєнного стану, значно скоротилося, а надалі, повністю припинилося виконання рейсів основного джерела прибутку авіакомпаній. Також відповідач зазначив про понесення значних збитків, як наслідок наявність складного фінансового становища, що є підставою для зменшення штрафних санкцій, враховуючи при цьому відсутність в матеріалах справи доказів понесення позивачем збитків, внаслідок прострочення відповідача.

Отже, відповідач вважає, що стягнення штрафних (фінансових) санкцій за прострочення виконання зобов`язань за договором є надмірним заходом фінансового впливу та їх розмір не відповідає фактичним обставинам виникнення прострочення і ступеню вини МАУ у такому простроченні, тоді як судом може бути враховано результати господарської діяльності авіакомпанії та вплив на неї непереборних обставин. Вказані доводи відповідач підтвердив доданою до відзиву копією звіту про фінансові результати за 9 місяців 2022 року.

зазначив, що після введення воєнного стану на території України Торгово-промислова палата України прийняла рішення про спрощення процедури засвідчення форс-мажорних обставин та листом №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 підтвердила, що військова агресія Російської Федерації проти України є форс-мажорними обставинами, відтак внаслідок повномасштабного вторгнення повітряний простір України було закрито і ПрАТ МАУ припинило свою діяльність, а зазначені обставини призвели до неможливості виконувати свої фінансові зобов`язання за укладеними договорами.

До того ж відповідач зазначив, що компанія виконує мобілізаційні замовлення від ДК "Укроборонпром", ДК "Укрспецекспорт", а працівники доєднались до лав ЗСУ та займаються волонтерством.

Крім наведеного неможливість виконання будь-яких видаткових операцій по своїх рахунках та, відповідно, сплатити борг у даній справі відповідач мотивує тим, що в межах виконавчого провадження з примусового виконання рішення у справі №910/11670/21 постановою від 01.02.2023 накладено арешт на все майно та кошти компанії.

В підтвердження вказаного відповідачем надано копії матеріалів вказаного виконавчого провадження та довідок АТ "Таскомбанк" від 20.04.2023 №439/507 та АТ "Райффайзен Банк" від 11.04.2023 №В6/19-3959.

Відповідно до ст. ст. 610-612, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приписами статей 230, 232 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно пункту 3.8 незмінюваних умов та пункту 16 змінюваних умов договору оренди в редакції від 24.05.2021 на суму заборгованості орендаря із сплати орендної плати нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення перерахування орендної плати.

Враховуючи вказані законодавчі приписи та обставини необхідності зменшення відповідачу орендної плати, колегія суддів погоджується з висновком місцевого висновку, що позивачем здійснено нарахування сум пені, 3% річних та інфляційних втрат на суми, по сплаті яких відповідач не вважався таким, що прострочив грошове зобов`язання.

Також, враховуючи встановлений договором момент виникнення у відповідача обов`язку по внесенню орендної плати, оскільки більш тривалого строку нарахування пені, ніж це встановлено ч. 6 ст. 232 ГК України, умовами договору оренди в редакції від 24.05.2021 не передбачено, суд дійшов вірного висновку, що право нарахування пені за порушення строків сплати грошового зобов`язання у позивача припинилось: - 16.07.2022 за рахунком №76/3032 від 31.12.2020; - 16.08.2022 за рахунком №76/117 від 31.01.2021; - 16.09.2022 за рахунком №76/360 від 28.02.2021, тоді як позивач здійснив нарахування пені за вказаними рахунками поза межами встановленого ч. 6 ст. 232 ГК України строку нарахування неустойки.

Отже, суд здійснював обрахунок відповідно заявлених до стягнення сум в межах вказаних позивачем періодів, з урахуванням відповідно встановлених обставин справи:

- пені:

з 16.01.2022 по 16.07.2022 на 4 960,19 грн боргу за грудень 2021 року згідно рахунка №76/3032 від 31.12.2020;

з 16.02.2022 по 16.08.2022 на 5 456,20 грн боргу за січень 2022 року згідно рахунка №76/117 від 31.01.2021;

з 16.03.2022 по 16.09.2022 на 4 481,88 грн боргу за лютий 2022 року згідно рахунка №76/360 від 28.02.2021;

- 3% річних та інфляційних втрат:

з 16.01.2022 по 06.12.2022 на 4 960,19 грн боргу за грудень 2021 року згідно рахунка №76/3032 від 31.12.2020;

з 16.02.2022 по 06.12.2022 на 5 456,20 грн боргу за січень 2022 року згідно рахунка №76/117 від 31.01.2021;

з 16.03.2022 по 06.12.2022 на 4 481,88 грн боргу за лютий 2022 року згідно рахунка №76/360 від 28.02.2021.

За наведжених обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про часткове задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, що за перерахунком суду становить 2 397,95, 3% річних, що за перерахунком суду становить 363,33 грн та інфляційних втрат, що за перерахунком суду становить 3 161,94 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню.

З огляду на встановлені обставини, апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, скаржником не доведено неправильного застосування судом першої інстанції норми матеріального права та допущення порушень норм процесуального права як необхідної передумови для скасування оскаржуваного рішення.

Викладені в апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони зводяться виключно до надання скаржником власної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, однак не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль".

Відповідно до ст.ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі рішення від 25.07.2023 відсутні.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги відповідно до статті 129 ГПК України покладається судом на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 267-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Київської області від 25.07.2023 у справі №911/2676/22 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль".

Матеріали справи №911/1676/22 повернути Господарському суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді Г.А. Кравчук

К.В. Тарасенко