16.07.2024Справа № 910/3438/24
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Ломаки В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Акрон Сервіс"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестбудгаличина"
про стягнення 116 250,00 грн.,
Без виклику (повідомлення) представників сторін.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Акрон Сервіс" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестбудгаличина" (далі - відповідач) про стягнення 116 250,00 грн., з яких: 72 500,00 грн. - основний борг за договором про виконання робіт від 09.08.2019 року № 9.08/19 (далі - Договір про виконання робіт), а також 43 750,00 грн. - основний борг за договором про надання послуг з обслуговування та ремонту обладнання системи контролю доступу до ліфта від 22.10.2019 року № 22.10/19 (далі - Договір про надання послуг).
Крім того, у позовній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю "Акрон Сервіс" зазначило, що вартість понесених останнім станом на день подання позову витрат на оплату професійної правничої допомоги склала 10 080,00 грн., а також просило суд на підставі, зокрема, статті 129 Господарського процесуального кодексу України відшкодувати йому означені витрати на суму 10 080,00 грн. та всі інші витрати, які будуть понесені позивачем в ході розгляду справи.
Ухвалою від 26.03.2024 року господарський суд міста Києва відкрив провадження у справі № 910/3438/24 та вирішив здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
11.04.2024 року через систему "Електронний суд" надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестбудгаличина" на позовну заяву, в якому останнє заперечило проти задоволення вимог позивача про стягнення 72 500,00 грн. основного боргу за Договором про виконання робіт.
Рішенням від 10.06.2024 року в справі № 910/3438/24 господарський суд міста Києва задовольнив вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Акрон Сервіс" та стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестбудгаличина" на користь позивача 72 500,00 грн. основного боргу за Договором про виконання робіт, 43 750,00 грн. основного боргу за Договором про надання послуг, а також 2 422,40 грн. витрат по сплаті судового збору.

Також у цьому рішенні суд, з огляду на посилання Товариства з обмеженою відповідальністю "Акрон Сервіс" у позовній заяві на наявність підстав для відшкодування йому витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 080,00 грн. та всіх інших витрат, які будуть понесені позивачем в ході розгляду справи (без зазначення у прохальній частині позовної заяви конкретної суми таких судових витрат), зазначив про право позивача чітко визначити розмір заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу в даній справі та надати докази на підтвердження розміру відповідних витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

13.06.2024 року через систему "Електронний суд" надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Акрон Сервіс" від 13.06.2024 року про ухвалення додаткового рішення, в якій останнє просило суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестбудгаличина" на користь позивача витрати на оплату професійної правничої допомоги у даній справі в розмірі 10 080,00 грн.

Розглянувши заяву від 13.06.2024 року про стягнення з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Акрон Сервіс" витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про її часткове задоволення з огляду на таке.

Згідно з частиною 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі та в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до частин 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 16 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація вказаного принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Так, за умовами частини 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Як судом зазначалось вище, згідно із попереднім розрахунком судових витрат, наведеним у позовній заяві, очікуваний розмір витрат позивача на правову допомогу в даній справі склав 10 080,00 грн.

Відповідно до частини 3 статті 124 Господарського процесуального кодексу України попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

За частинами 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав суду копію укладеного 05.12.2023 року між ним (клієнт) та адвокатом Кравинською Юлією Вікторівною (далі - адвокат) договору про надання правової допомоги № 05/12/2023 (далі - Договір), за умовами якого клієнт доручає, а адвокат зобов`язується надати клієнту правову допомогу, яка полягає у складанні документів, представництві та захисті інтересів клієнта, виконанні усіх інших передбачених законодавством України дій з усіх питань стягнення заборгованості на користь клієнта з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестбудгаличина" ().

За умовами пункту 1.3 Договору клієнт доручає, а адвокат зобов`язується надавати клієнту правову допомогу в господарському суді міста Києва, Північному апеляційному господарському суді, Верховному Суді (Касаційному господарському суді), в будь-яких органах, установах та організаціях незалежно від форми власності та підпорядкування, в тому числі органах ДВС та перед приватними виконавцями усіх виконавчих округів на території України, та перед будь-якими особами та з усіх питань, що стосуються предмета даного Договору.

У пункті 4.1 Договору його сторони погодили, що вартість послуг правничої допомоги за даним Договором та порядок оплати визначається Протоколом погодження, який є невід`ємною частиною цього Договору після його підписання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що 05.12.2023 року між клієнтом та адвокатом було складено та підписано відповідний Протокол погодження обсягу, вартості, умов оплати послуг правничої допомоги, в якому, з урахуванням додаткової угоди від 07.12.2023 року, вищенаведені суб`єкти погодили назви послуг, що надаються адвокатом на виконання Договору, етапи та вартість цих послуг.

Відповідно до змісту підписаних між позивачем та адвокатом актів приймання-передачі наданих послуг до Договору від 09.01.2024 року, від 18.01.2024 року та від 20.03.2024 року адвокат надав клієнту наступну правничу допомогу:

- аналіз спірного питання та умов договорів згідно п. 1 ч. 2 додатку № 1 до Договору (у кількості 10 одиниць за ціною 590,00 грн. за одиницю) вартістю 5 900,00 грн. (у тому числі 1 180,00 грн. за аналіз спірного питання та умов спірних у справі договорів про виконання робіт та про надання послуг);

- складання досудової вимоги (претензії) № 18/01-2024/4 від 18.01.2024 року (у кількості 1 одиниця за ціною 2 000,00 грн.) вартістю 2 000,00 грн.;

- складання позовної заяви (господарського позову) згідно з Договором (у кількості 1 одиниця за ціною 6 900,00 грн.) вартістю 6 900,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач оплатив надані йому адвокатом послуги за Договором відповідно до платіжних інструкцій від 06.12.2023 року № 1086, від 16.01.2024 року № 1104 та від 18.03.2024 року № 1129.

Крім того, у матеріалах справи наявна копія ордеру від 06.12.2023 серії АІ № 1508042 на надання адвокатом Кравинською Юлією Вікторівною правничої (правової) допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю "Акрон Сервіс".

У той же час, при дослідженні матеріалів справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог позивача про розподіл судових витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги в частині витрат на аналіз спірного питання та умов договорів (загальною вартістю 1 180,00 грн.), оскільки наведені послуги фактично дублюють та охоплюються складанням позовної заяви, а надані Товариством з обмеженою відповідальністю "Акрон Сервіс" акти про надання таких послуг не містять чітких посилань на конкретні договори (Договір про виконання робіт та Договір про надання послуг).

Частиною 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У додатковій постанові від 19.02.2020 року в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Отже, відповідно до частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд має право за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, але лише у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті, яка, зокрема встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справ. При цьому, для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката недостатньо лише клопотання сторони. У такому разі на сторону покладається також обов`язок доведення неспівмірності витрат.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у частині 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (пункт 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Руїс-Матеос проти Іспанії" від 23.06.1993 року).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

Водночас, беручи до уваги принцип змагальності, який знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частини 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суд, який вирішує питання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, має надавати оцінку тим обставинам, щодо яких є заперечення у клопотанні іншої сторони, а також її доказам невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності. Окрім того, суд, виконуючи вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, має чітко зазначити, яка з вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України була не дотримана при визначенні розміру витрат на оплату послуг адвоката, оскільки лише з цих підстав можна зменшити розмір витрат, який підлягає розподілу між сторонами.

Разом із тим, від Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестбудгаличина" клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката та заперечень стосовно розміру заявлених витрат на правничу допомогу, понесених позивачем у зв`язку із розглядом справи № 910/3438/24, не надходило.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката, зокрема на суму 8 900,00 грн., відповідач не надав.

У той же час, із доданих до матеріалів справи документів вбачається, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 900,00 грн. (які складають вартість послуг зі складання досудової вимоги та позовної заяви) є підтвердженими.

У пункті 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких віднесено витрати на оплату професійної правничої допомоги), покладаються на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем не подано будь-яких клопотань про зменшення розміру заявлених позивачем до стягнення судових витрат та не доведено суду належними та допустимим доказами обставин, які свідчать про наявність підстав для зменшення належного до стягнення розміру адвокатських витрат, та які безпосередньо вказані у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (складність справи та виконані адвокатом роботи (надані послуги); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони, в тому числі вплив вирішення справи на репутацію сторони або публічний інтерес до справи), зважаючи на те, що фактично понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу на суму 8 900,00 грн. є підтвердженими, враховуючи задоволення рішенням господарського суду міста Києва від 10.06.2024 року позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Акрон Сервіс", суд дійшов висновку про те, що обов`язок з відшкодування витрат у сумі 8 900,00 грн. покладається на відповідача.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Акрон Сервіс" від 13.06.2024 року задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестбудгаличина" (01011, місто Київ, вулиця Печерський узвіз, будинок 19; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Акрон Сервіс" (01133, місто Київ, вулиця Євгена Коновальця, будинок 32; ) 8 900 (вісім тисяч дев`ятсот) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

4. У задоволенні решти вимог заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Акрон Сервіс" від 13.06.2024 року відмовити.

5. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне додаткове рішення складено та підписано 16.07.2024 року.

Суддя В.С. Ломака