ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2024 р.м. ХарківСправа № 922/1654/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "МТБ БАНК" (68003, Одеська обл., м. Чорноморськ, пр-т. Миру, буд. 28)
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Славянка" (61064, м. Харків, вул. Полтавський Шлях, буд. 123) , 2. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) , 3. ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )
про стягнення 770020,88 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство "МТБ БАНК" звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідачів: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Славянка", 2. ОСОБА_1 , 3. ОСОБА_2 про стягнення 770020,88 грн., з яких: заборгованість по простроченому тілу кредиту у розмірі 722731,99 грн., заборгованість по прострочених відсотках у розмірі 10288,89 грн., заборгованість по прострочених комісіях у розмірі 37000,00 грн., а також судові витрати.

Позовна заява обґрунтована неналежним виконанням з боку відповідача - 1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором №К06812/2020 від 02.12.2020, який забезпечується порукою відповідачів 2, 3 за договором №К06812/2020/S-2 від 02.12.2020 та договором №К06812/2020/S-3 від 02.12.2020.

Відповідно до частини 6, 8 статті 176 ГПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, що не є підприємцем, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Враховуючи, що відповідачами 2, 3 у позовній заяві вказано фізичних осіб, суд звернувся з запитами до Єдиного державного демографічного реєстру з метою отримання інформації про офіційне місце реєстрації ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та отримав відповіді №592179 від 15.05.2023, №592170 від 15.05.2024, які долучено до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.05.2024 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги, що ціна позову у справі не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання для повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, враховуючи необхідність недопущення випадків загрози життю, здоров`ю та безпеці учасників справи у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні, судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи.

27.05.2024 в системі діловодства Господарського суду Харківської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Славянка" зареєстровано заяву про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді (внесення РНОКПП / коду ЄДРПОУ до додаткових відомостей про учасника справи та надання доступу до електронної справи).

З метою реалізації принципів рівності та змагальності сторін, а також надання можливості представнику відповідача 1 ознайомитися з матеріалами справи через особистий кабінет в системі "Електронний суд", судом надано доступ до матеріалів справи повноважному представнику відповідача 1 в ЄСІТС.

28.05.2024 в системі діловодства Господарського суду Харківської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Славянка" зареєстровано клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження (вх. №13802), в якому просить суд призначити та здійснювати розгляд справи №922/1654/24 за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.06.2024 в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Славянка" про розгляд справи в порядку загального позовного провадження (вх. №13802 від 28.05.2024) відмовлено.

10.06.2024 в системі діловодства Господарського суду Харківської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Славянка" зареєстровано заяву про врегулювання спору за участі судді (вх. №14924), в якій зазначає, що ТОВ "Славянка" наразі веде перемовини з ПАТ "МТБ БАНК" щодо добровільного врегулювання спору та укладення мирової угоди. У зв`язку із цим, просить суд задовольнити заяву про врегулювання спору за участю судді, призначити проведення процедури врегулювання спору та зупинити провадження у справі №922/1654/24.

10.06.2024 в системі діловодства Господарського суду Харківської області від Публічного акціонерного товариства "МТБ БАНК" зареєстровано заперечення на клопотання (заяву) (вх. №15049), в яких зазначає, що ТОВ "Славянка" зверталося до банку з метою врегулювання питання погашення заборгованості за кредитним договором і наразі ведуться перемовини щодо добровільного повного погашення заборгованості, однак домовленості поки досягнуто не було. Заборгованість, яку ПАТ "МТБ БАНК" вимагає від відповідачів погасити не є погашеною і вимоги банку на даний момент є чинними. Таким чином, при вирішення питання щодо задоволення або залишення без задоволення заяви ТОВ "Славянка" про врегулювання спору за участю судді, ПАТ "МТБ БАНК" покладається на розсуд суду.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.06.2024 в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Славянка" про врегулювання спору за участі судді (вх. №14924 від 10.06.2024) відмовлено.

19.06.2024 в системі діловодства Господарського суду Харківської області від відповідача 1 зареєстровано заяву про затвердження мирової угоди (вх. №16011), в якій просить постановити ухвалу про затвердження мирової угоди в запропонованій редакції, в якій визнає заборгованість по простроченому тілу кредиту у розмірі 722731,99 грн., заборгованість по прострочених відсотках у розмірі 10288,89 грн., заборгованість по прострочених комісіях у розмірі 37000,00 грн. за кредитним договором №К06812/2020 від 02.12.2020.

Відповідно до частини 7 статті 46 ГПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Частиною 1 статті 192 ГПК України унормовано, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Відповідно до частини 2 статті 192 ГПК України сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

З наведених норм процесуального закону слідує, що мирова угода укладається обома сторонами, про що ними робиться спільна письмова заява, якою сторони повідомляють суд про мирне врегулювання господарського спору.

Натомість матеріали справи свідчать, що подана відповідачем 1 мирова угода є лише проектом, обома сторонами у даній справі не підписана, у зв`язку з чим заява про затвердження мирової угоди затвердженню судом не підлягає.

Відповідачами у строк, встановлений частиною 1 статті 251 ГПК України, не подано до суду відзив на позовну заяву. При цьому, суд зазначає, що копію ухвали Господарського суду Харківської області про відкриття провадження у справі від 15.05.2024, а також ухвал суду від 04.06.2024, 17.06.2024, які було надіслано на належну адресу відповідача 1, що підтверджена відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було вручено відповідачу 1, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Разом з тим, копію ухвали Господарського суду Харківської області про відкриття провадження у справі від 15.05.2024, а також ухвал суду від 04.06.2024, 17.06.2024, які було надіслано на належну адресу відповідача 2, 3 що підтверджена відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру в порядку частини 6 статті 176 ГПК України було повернуто на адресу суду з довідкою відділення оператора поштового зв`язку Ф.20, в якій значиться причина повернення "адресат відсутній за вказаною адресою".

Пунктами 4, 5 частини 6 статті 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Разом з тим, суд зазначає, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному разі суду.

Аналогічний правовий висновок знайшов своє змістовне відображення у численних постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.07.2022 у справі №908/3468/13, від 13.01.2020 у справі №910/22873/17, від 14.08.2020 у справі №904/2584/19, Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 тощо.

Окрім того, за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвали Господарського суду Харківської області від 15.05.2024, 04.06.2024, 17.06.2024 по справі №922/1654/24 було оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що вбачається за веб-адресою: https://reyestr.court.gov.ua/.

Отже, матеріали справи свідчать про те, що учасники справи повідомлені належним чином про розгляд даної справи. Водночас судом було створено всім учасникам справи належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів для обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Відтак, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи доказів для повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

З урахуванням наведеного, оскільки відповідачем не було надано суду відзиву на позовну заяву, справа розглядається за наявними матеріалами, відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Положеннями частини 4 статті 240 ГПК України передбачено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

02.12.2020 між Публічним акціонерним товариством "МТБ БАНК" (надалі - позивач, банк, кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Славянка" (надалі - відповідач 1, позичальник) було укладено кредитний договір №К06812/2020 (надалі - договір).

Умовами пункту 1.1. договору передбачено, що на умовах договору банк зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у вигляді поновлювальної кредитної лінії з лімітом заборгованості 1700000,00 грн. (кредит), а позичальник зобов`язується прийняти, використати за цільовим призначенням та повернути банку кредит, сплатити за користування кредитом 15,5% річних, комісії, пені і штрафи та інші платежі, що будуть нараховані відповідно до умов договору. Видача коштів за кредитом відбувається траншами (частинами) на підставі письмових повідомлень (заявок) позичальника, що є невід`ємною частиною договору. За цим договором позичальник має право багаторазово отримувати кошти за кредит і погашати заборгованість таким чином, щоб фактичний залишок заборгованості за кредитом не перевищував встановленого ліміту заборгованості.

Пунктом 1.3. договору передбачено, що банк відкриває позичальнику кредитну лінію з 02 грудня 2020 року по 01 грудня 2021 року включно, з урахуванням умов п.п. 1.3.1., 2.5., 2.5.1. - 2.5.3. даного договору згідно з якими кінцевий термін погашення кредиту може бути продовжений по 30 листопада 2023 року включно, у відповідності до графіку, передбаченого п. 2.5. кредитного договору. Погашення кредиту здійснюється відповідно до графіку погашення, передбаченого п. 2.5. цього договору.

Відповідно до умов пункту 2.1. договору сторони погоджуються з тим, що зобов`язання банка надати кредит виникає з дати, вказаної у п. 1.3. цього договору, а право на отримання кредиту виникає у позичальника включно після надання банку належним чином оформленого забезпечення зобов`язань позичальника відповідно до п. 4.1. договору та отримання банком витягу (ів) з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про реєстрацію обтяжень предмету застави та/або інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на паперовому носії про державну реєстрацію іпотеки та про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, а також підтвердження страхування предмета застави/іпотеки на передбачених договором (-ами) страхування та цим договором умовах.

Відповідно до умов пунктом 2.3. договору передбачено, що видача кредиту відбувається шляхом перерахування грошових коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальників в національній валюті України (гривні) №1/ НОМЕР_1 у банку, код банку 328168 або за погодженням з банком, на інший рахунок, зазначений позичальником у повідомлені (заявці) на транш, яка подається відповідно до п. 1.1. даного договору.

Умовами пункту 2.6. договору передбачено, що сплата нарахованих банком процентів за користування кредитом здійснюється позичальником на транзитний рахунок, зазначений у п. 2.2. договору. Нарахування банком процентів за користування кредитом здійснюється щоденно, починаючи з дати виникнення фактичної заборгованості на позичковому рахунку, зазначеному у п. 2.2. договору, до дати повного погашення кредиту. Проценти нараховуються на фактичний залишок заборгованості за кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та 360 днів у році. Проценти сплачуються позичальником щомісяця в останній робочий день поточного місяця за період з останнього робочого дня місяця, що передує поточному, до передостаннього робочого дня поточного місяця включно. В день повного погашення кредиту сплаті підлягають проценти, нараховані за період з останнього робочого дня попереднього місяця і в день фактичного повного погашення кредиту. У випадку не сплати позичальником процентів у останній робочий день поточного місяця, вони вважаються простроченими у перший наступний за ним календарний день поточного місяця. Після закінчення передбаченого договором строку кредитування проценти, нараховані за період прострочення до фактичного погашення кредиту, позичальник сплачує в тому ж розмірі, що визначений п. 1.1. договору та у тому ж порядку, який визначений цим пунктом, а у разі дострокового повного погашення заборгованості за договором - в день фактичного погашення кредиту. У випадку надходження грошових коштів на погашення процентів у день, відмінний від дня, передбаченого цим пунктом для сплати процентів, вони направляються у повному обсязі на погашення заборгованості за основним боргом за кредитом.

12.01.2023 між кредитором та позичальником було укладено додаткову угоду до кредитного договору №К06812/2020 від 02.12.2020 (далі - додаткова угода).

Пунктом 1 додаткової угоди сторони підтверджують, що на момент укладення цієї додаткової угоди №1 заборгованість позичальника перед банком за основним боргом за кредитом (борг позичальника за кредитом без урахування процентів) становить 1700000,00 грн.

Умовами пункту 2 додаткової угоди передбачено, що за взаємною згодою сторін викласти перший абзац п. 1.1. кредитного договору в наступній редакції: "1.1. На умовах цього договору банк зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у вигляді поновлювальної кредитної лінії з лімітом заборгованості 1700000,00 грн., а позичальник зобов`язується прийняти, використати за цільовим призначенням та повернути банку кредит, сплатити за користування кредитом 20,5 % річних, комісії, пені і штраф та інші платежі, що будуть нараховані відповідно до умов договору."

Пунктом 4 додаткової угоди передбачено, що за взаємною згодою сторін викласти п. 1.3. кредитного договору в наступній редакції: "1.3. Банк відкриває позичальнику кредитну лінію на строк з 02 грудня 2020 по 30 листопада 2023 року включно. Погашення кредиту здійснюється відповідно до графіку погашення, передбаченого п. 2.5. договору". При цьому п.п. 1.3.1. вважати таким, що втратив чинність.

Згідно з пунктом 5 додаткової угоди за взаємною згодою сторін викласти п. 2.5. кредитного договору в наступній редакції: 2.5. позичальник зобов`язується повернути банку кредит не пізніше кінцевої дати, зазначеної у п. 1.3. договору відповідно до графіку погашення, згідно з яким фактичний залишок заборгованості позичальника за кредитом не повинен перевищувати: 28.04.2023 - 1650000,00 грн., 31.05.2023 - 1600000,00 грн., 30.06.2023 - 1550000,00 грн., 31.07.2023 - 1500000,00 грн., 31.08.2023 - 1450000,00 грн., 29.09.2023 - 1400000,00 грн., 31.10.2023 - 1350000,00 грн., 30.11.2023 - 1350000,00 грн., 30.11.2023 - 0,00 грн. У разі непогашення заборгованості за кредитом у передбачені графіком терміни, така заборгованість вважається простроченою."

Відповідно до виписок по особовому рахунку позичальника, кредитором надано позичальнику погоджені кредитним договором №К06812/2020 від 02.12.2020 кредиті кошти.

Із обставин справи та наявних в матеріалах справи доказів також убачається, що 02.12.2020 між Публічним акціонерним товариством "МТБ БАНК" та ОСОБА_1 (надалі - відповідач 2, поручитель) було укладено договір поруки №К06812/2020/S-3 (далі - договір поруки).

Крім того, 02.12.2020 між Публічним акціонерним товариством "МТБ БАНК" та ОСОБА_2 (надалі - відповідач 3, поручитель) було укладено договір поруки №К06812/2020/S-2 (далі - договір поруки).

Пунктом 1.1. договору поруки передбачено, що поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Славянка", місцезнаходження: 61064, Харківська обл., м. Харків, вул. Полтавський шлях, будинок 123, та його правонаступником зобов`язань за кредитним договором №К06812/2020 від 02 грудня 2020 року із всіма додатковими угодами до нього в повному обсязі.

Відповідно до умовам пункту 1.3. договору поруки передбачено, що у випадку порушення боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до пункту 1.4. договору поруки поручитель відповідає перед кредитором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів за користування кредитом, комісій, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. За цим договором поручитель поручається перед кредитором за виконання зобов`язань боржника по всіх наданих боржнику траншах за кредитом.

Пунктом 5.1. договору поруки передбачено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє 120 місяців з дати набуття ним чинності.

Позивачем у позовній заяві зазначено, що позичальником систематично порушуються умови кредитного договору №К06812/2020 від 02.12.2020, у зв`язку із чим станом на 25.03.2024 заборгованість за кредитним договором складається із простроченого тіла кредиту у розмірі 722731,99 грн., прострочених відсотках у розмірі 10288,89 грн., прострочених комісіях у розмірі 37000,00 грн.

З метою вжиття заходів досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідачів з вимогою про погашення простроченої заборгованості вих. №09/113-0/56.3 від 14.12.2023, в якій з викладенням правових та фактичних підстав звернення вимагав погасити прострочену заборгованість за кредитним договором №К06812/2020 від 02.12.2020, а також сплатити заборгованість за простроченими процентами та прострочену заборгованість за нарахованими комісіями.

Вище вказані вимоги про погашення простроченої заборгованості за кредитом, простроченими процентами та простроченої заборгованості за нарахованими комісіями з боку відповідачів залишилися без відповіді та задоволення.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд керується наступним.

Стаття 11 ЦК України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як зазначено в статті 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно з частиною 2 статті 345 ГК України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Слід зазначити, що за своєю правовою природою кредитний договір є окремим видом цивільно-правових договорів, який визначає взаємні зобов`язання і відповідальність між комерційним банком і клієнтом з метою одержання останнім кредиту. Кредитний договір є консенсуальним, оплатним та двостороннім. Предметом кредитного договору є грошові кошти (кредит). Кредитний договір вважається укладеним з моменту досягнення згоди по всім істотним умовам договору.

Свобода договору, закріплена у якості однієї із засад цивільного законодавства, сформульована у статтях 6 та 627 ЦК України, у відповідності до яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В частині 1 статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Таким чином, укладаючи та підписуючи кредитний договір №К06812/2020 від 02.12.2020, а також в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, договори №К06812/2020/S-2 від 02.12.2020 та №К06812/2020/S-3 від 02.12.2020, сторони чітко визначили та погодили всі істотні умови договору, взаємні права та обов`язки кожної із сторін, а також відповідальність сторін у разі порушення умов договору.

Беручи до уваги встановлену статтею 204 ЦК України та неспростовану в межах цієї справи в порядку статті 215 ЦК України презумпцію правомірності означених договорів, суд вважає їх належною у розумінні статей 11, 509 ЦК України та статей 173, 174 ГК України підставою для виникнення та існування обумовлених такими договорами кореспондуючих прав і обов`язків сторін.

За приписами статті 173 ГК України один суб`єкт господарського зобов`язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Як зазначено судом вище та погоджено між сторонами пунктом 2 додаткової угоди перший абзац п. 1.1. кредитного договору викладено в наступній редакції: "1.1. На умовах цього договору банк зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у вигляді поновлювальної кредитної лінії з лімітом заборгованості 1700000,00 грн., а позичальник зобов`язується прийняти, використати за цільовим призначенням та повернути банку кредит, сплатити за користування кредитом 20,5 % річних, комісії, пені і штраф та інші платежі, що будуть нараховані відповідно до умов договору."

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до виписок по особовому рахунку позичальника, кредитором надано позичальнику погоджені кредитним договором №К06812/2020 від 02.12.2020 кредиті кошти.

Таким чином, суд констатує, що позивачем належним чином виконано взяті на себе договірні зобов`язання та надано відповідачу 1 кредитні кошти у погодженому між сторонами розмірі.

Статтями 525, 526 ЦК України, що кореспондуються за змістом з положеннями статті 193 ГК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Із змісту наведеної норми права слідує, що однією із основних умов виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі. При цьому коли одна із сторін за умовами договору взяла на себе певні зобов`язання, то інша сторона вправі очікувати, що такі будуть виконані належним чином у встановлені строки. У разі ж коли сторона порушила умови договору, зобов`язання вважається не виконаним, що є порушенням умов договору.

Верховний Суд у постанові від 01.03.2021 у справі №180/1735/16-ц зазначив, що принцип належного виконання зобов`язання полягає в тому, що виконання має бути проведене, зокрема у належний строк (термін).

Відповідно до частини 2 статті 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Нормами частини 1 статті 202 ГК України визначено, що господарське зобов`язання припиняється, окрім іншого виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 1049 ЦК України унормовано, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Натомість матеріали справи свідчать, що відповідачем 1 порушено погоджені умови кредитного договору №К06812/2020 від 02.12.2020 та допущено прострочення строків повернення позивачу тіла кредиту, а тому позовна вимога про стягнення заборгованості по простроченому тілу кредиту у розмірі 722731,99 грн. визнається судом обґрунтованою, підтвердженою матеріалами справи, не спростованою відповідачами та підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості по прострочених відсотках у розмірі 10288,89 грн., а також заборгованості по прострочених комісіях у розмірі 37000,00 грн., суд зазначає наступне.

Положеннями частини 1 статті 1048 ЦК України унормовано, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до частини 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, згідно з частиною 2 якої боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Тобто, уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти) за користування кредитом.

Перевіривши правомірність та правильність здійсненого позивачем детального розрахунку заборгованості по прострочених відсотках у розмірі 10288,89 грн., а також заборгованості по прострочених комісіях у розмірі 37000,00 грн., суд зазначає, що відповідні нарахування не суперечать положенням законодавства, встановленим обставинам справи, погодженими умовам договору, розрахунки є арифметично вірними, у зв`язку з чим, позовна вимога про стягнення вказаних суми є правомірною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Частиною 1 статті 546 ЦК України унормовано, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно з статтею 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Стаття 543 ЦК України передбачає, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Таким чином, при солідарному обов`язку кредиторові надається право за своїм розсудом вимагати виконання зобов`язання в повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного окремо. Пред`явивши вимогу до одного із солідарних боржників і не одержавши задоволення, кредитор має право пред`явити вимогу до іншого солідарного боржника.

Як зазначено судом вище та підтверджено матеріалами справи, між позивачем та відповідачами 2, 3 було укладено договори №К06812/2020/S-2 від 02.12.2020, №К06812/2020/S-3 від 02.12.2020.

Пунктом 1.1. договору поруки передбачено, що поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Славянка", місцезнаходження: 61064, Харківська обл., м. Харків, вул. Полтавський шлях, будинок 123, та його правонаступником зобов`язань за кредитним договором №К06812/2020 від 02 грудня 2020 року із всіма додатковими угодами до нього в повному обсязі.

Відповідно до умовам пункту 1.3. договору поруки передбачено, що у випадку порушення боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до пункту 1.4. договору поруки поручитель відповідає перед кредитором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів за користування кредитом, комісій, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. За цим договором поручитель поручається перед кредитором за виконання зобов`язань боржника по всіх наданих боржнику траншах за кредитом.

Матеріали справи свідчать, що позивач звернувся до відповідачів з вимогою про погашення простроченої заборгованості вих. №09/113-0/56.3 від 14.12.2023, в якій з викладенням правових та фактичних підстав звернення вимагав погасити прострочену заборгованість за кредитним договором №К06812/2020 від 02.12.2020, сплатити заборгованість за простроченими процентами, прострочену заборгованість за нарахованими комісіями.

Відповідно до статті 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Однак у даному разі матеріали справи свідчать, що відповідачами 2, 3 також не виконано зобов`язань за договором поруки, що суперечить приписам статті 546, 553, 554 ЦК України, умовам пунктів 1.1., 1.3., 1.4. договору поруки, а тому відповідачі 2, 3 які є поручителями визнаються судом такими, що мають нести солідарну відповідальність з відповідачем 1 за неналежне виконання останнім взятих на себе договірних зобов`язань за кредитним договором.

Суд зазначає, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із статтею 77 ГПК України допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Вказані вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Натомість відповідачами не надано та матеріали справи не містять доказів, які б спростовували правомірність та обґрунтованість позовних вимог та вказували б на відсутність перед позивачем підтвердженої матеріалами справи заборгованості.

При цьому судом надано оцінку щодо належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності.

З урахуванням наведеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді усіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Здійснюючи розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 129 ГПК України, та враховуючи висновки суду про задоволення позову, покладає витрати зі сплати судового збору на відповідачів порівну.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Славянка" (61064, м. Харків, вул. Полтавський Шлях, буд. 123, ), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_3 ) на користь Публічного акціонерного товариства "МТБ БАНК" (68003, Одеська обл., м. Чорноморськ, пр-т. Миру, буд. 28, ) заборгованість по простроченому тілу кредиту у розмірі 722731,99 грн., заборгованість по прострочених відсотках у розмірі 10288,89 грн., заборгованість по прострочених комісіях у розмірі 37000,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Славянка" (61064, м. Харків, вул. Полтавський Шлях, буд. 123, ) на користь Публічного акціонерного товариства "МТБ БАНК" (68003, Одеська обл., м. Чорноморськ, пр-т. Миру, буд. 28, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 3850,10 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства "МТБ БАНК" (68003, Одеська обл., м. Чорноморськ, пр-т. Миру, буд. 28, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 3850,10 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_3 ) на користь Публічного акціонерного товариства "МТБ БАНК" (68003, Одеська обл., м. Чорноморськ, пр-т. Миру, буд. 28, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 3850,10 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "15" липня 2024 р.

Суддя Г.І. Сальнікова