ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

16.07.2024 р. Справа № 914/3691/23

Господарський суд Львівської області у складі судді Іванчук С.В., за участю секретаря Клим О. Ю., розглянувши заяву про відвід судді (вх.№18103/24) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Наукова виробничо-проектна компанія "Центр інженерного проектування", м.Львів до відповідача: Державного підприємства - Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства "Укрдіпродор", м. Київ в особі Львівської філії Державного підприємства - Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства "Укрдіпродор" - "Західдіпрошлях", м. Львів;

про стягнення заборгованості.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з"яввся

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області поступив позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Наукова виробничо-проектна компанія "Центр інженерного проектування" до Державного підприємства - Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства "Укрдіпродор", м. Київ в особі Львівської філії Державного підприємства - Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства "Укрдіпродор" - "Західдіпрошлях" про стягнення заборгованості в сумі 586 176,02грн., з яких 525789,98 грн. основного боргу, 6856,30грн. інфляційних втрат, 3802,97грн. - 3% річних та 49726,77грн. пені.

Ухвалою суду від 22.01.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 06.02.2024 року. Процесуальний хід розгляду справи відображено в попередніх ухвалах суду та протоколах судових засідань. Ухвалою суду від 02.07.2024 року суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про призначення судової будівельно-технічної експертизи та постановлення окремої ухвали, закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 16.07.2024.

15.07.24р. директором Львівської філії ДП Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства "Укрдіпродор" "Західдіпрошлях" І. Вовкуновичем подано заяву про відвід судді (вх.№18103/24), у якій він просить суд відвести суддю Господарського суду Львівської області С.Іванчук від розгляду справи №914/3691/23. В обґрунтування поданої заяви відповідач покликається на те, що витребування судом ухвалою господарського суду документів свідчить про збирання доказів судом в інтересах позивача; суд вибудував поведінку позивача у справі на користь позивача; такі дії судді дозволили позивачу без присутності на засіданнях, без подання процесуальних документів щодо ознайомлення з матеріалами справи бути повідомленим про хід справи, наявність заяв та клопотань і оперативно реагувати на них; суддя позбавив філію права на доступ до правосуддя, оскільки не виніс на розгляд сторін питання про ініціювання збору доказів щодо місцезнаходження позивача через електронний реєстр (Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань) та подальшого розгляду та врахування такого доказу; вважає, що суддя обізнаний про вказану позивачем неправдиву інформацію щодо адреси свого фактичного знаходження та не витребував підтвердження того, що адреса нібито фактичного знаходження позивача, вказаній у позовній заяві, відповідає дійсності та не порушує норми ст.162 ГПК України. Вказане, на думку заявника, свідчить про упередженість та необ`єктивність судді.

Відповідно до приписів ч.ч.1-3 ст. 39 ГПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Заява про відвід судді Іванчук С.В. надійшла 15.07.24р., тобто пізніше ніж за три робочі дні до дня проведення судового засідання 16.07.24р., у зв`язку з чим, заява відповідача про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Розглянувши заяву про відвід судді, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Приписами ч. 1 ст. 35 ГПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 ГПК України, відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Щодо обґрунтованості заявленого відводу, суд зазначає, що наведені в клопотанні про відвід судді обставини, які, на переконання відповідача є підставою для сумнівів в неупередженості, об`єктивності судді С.Іванчук у даній справі, не відповідають дійсності, є необгрунтованими та недоведеними. При цьому суд виходить з насутпного.

У своєму клопотанні з питань процесу та винесення окремої ухвали відповідач наголошував, що позивач знаходиться за іншою адресою, а не тією, яка ним вказана у позовній заяві. Відповідно до ст. 9, 11 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про місцезнаходження юридичної особи. Відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, є відкритими і загальнодоступними (крім реєстраційних номерів облікових карток платників податків та паспортних даних). Відтак, з метою з"ясування обставин, щодо тверджень відповідача та інформації, вказаної позивачем у позовній заяві, суд перевірив інформацію з Єдиного державного реєстру, щодо місцезнаходження позивача.

Відповідач подав клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи, клопотання обгрунтоване зокрема тим, що проектна документація, яка виготовлена позивачем у рамках договору №02/07/22 від 01.07.22р., у відповідача відсутня і таку необхідно витребувати у позивача з метою проведення експертизи для встановлення її відповідності умовам договору, будівельним нормам та завданню, яке є невід?ємною частиною вказаного договору. Відтак, враховуючи заявлене клопотання відповідача про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи, суд вжив заходів для з`ясування дійсних обставин справи та щодо отримання відповідної документації від обох сторін зокрема з метою вирішення питання фактичної можливості призначення судової будівельно-технічної експертизи.

Частиною 5 ст. 6 ГПК України визначено, що електронний кабінет - це персональний кабінет (веб-сервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.

Як вбачається із матеріалів справи обома сторонами зареєстровано електронний кабінет у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за допомогою якого особам, які пройшли електронну ідентифікацію, надано доступ до інформації та сервісів Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремих підсистем (модулів), а відтак учасники справи як позивач так і відповідач, за допомогою ЄСІТС мають можливість ознайомлюватися із усіма матеріалами, які містяться у справі та отримувати процесуальні документи.

Разом із тим, суд зазначає, що в силу вимог п.2, 6 ч.2 ст.42 ГПК України учасники зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки. До того ж згідно із ч.1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

За даних обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу судді С. Іванчук, оскільки наведені заявником доводи в обґрунтування клопотання про відвід є власними судженнями та суб`єктивними припущеннями учасника справи. При цьому доводи заявника фактично зводяться до незгоди учасника процесу з процесуальними діями та рішеннями судді під час розгляду справи, що не є підставою для відводу.

Відповідно до частини 4 статті 35 ГПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до частини 1 статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійснені правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону. Однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення, крім випадків, установлених законом (статті 126, 129 Конституції України).

Подана відповідачем заява про відвід за своєю суттю зводиться до його незгоди з прийнятими процесуальними рішеннями суду у даній справі. Таким чином незгода заявника з процесуальними рішеннями у даній справі не свідчить про упередженість судді у даній справі та не може бути підставою для відводу судді.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 ГПК України відвід повинен бути вмотивованим. Положення даної норми слід розуміти, зокрема, що відвід повинен бути підтверджений фактичними обставинами та ґрунтуватися на конкретних доказах. З аналізу процесуального законодавства слідує, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши обставини зазначені у заяві про відвід судді за вх.№18103/24 від 15.07.24р., та докази наявні у матеріалах справи №914/3691/23 в їх сукупності, суд встановив, що заява про відвід судді вмотивованих підстав для висновку щодо упередженості, необ`єктивності та небезсторонності судді Іванчук С.В. в розумінні ст. 35 ГПК України не містить. Відтак, заява за .№18103 від 15.07.24р. про відвід судді є необґрунтованою та не підтвердженою належними та допустимими доказами тому задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 35, 36, 38, 39, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви про відвід судді Іванчук С.В. вх.№18103/24 від 15.07.24р у справі №914/3691/23 відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України, оскарженню не підлягає.

Суддя Іванчук С.В.