ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"11" липня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/1884/24
Господарський суд Одеської області у складі судді Гута С.Ф.,

секретар судового засідання Борисова Н.В.,

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Херсонського обласного центру зайнятості до відповідача: Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про стягнення 19673,33 грн заборгованості,

зазначає наступне:

Використовуючи систему Електронний суд Херсонський обласний центр зайнятості (надалі Центр, Позивач) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (надалі Управління, Відповідач) 19673,33 грн, виплачених як допомога по безробіттю протягом 09.04.2021 р. 14.06.2021 р. звільненому за наказом від 08.02.2021 р. працівнику, якого рішенням Херсонського окружного адміністративного суду у справі № 540/777/21, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду, поновлено на посаді з 09.02.2021 р.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Одеської області від 29.04.2024 р. позовній заяві Центру присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 916/1884/24 та визначено суддю Гута С.Ф. для її розгляду.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.05.2024 р. позовну заяву Центру залишено без руху та запропоновано усунути встановлені судом недоліки позовної заяви.

08.05.2024 р. від Центру надійшли відповідні докази на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Верховним Судом у постанові від 08.05.2024 р. у справі № 904/3184/23 сформовано висновок, за яким якщо інший учасник справи відповідно до частини 6 статті 6 ГПК України зобов`язаний зареєструвати електронний кабінет, але не зареєстрував його, учасник справи, який подає документи до суду в електронній формі з використанням електронного кабінету, звільняється від обов`язку надсилання копій документів такому учаснику справи.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.05.2024 р. прийнято позовну заяву Центру до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/1884/24, ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 13.06.2024 р.

Відповідно до залишеної розписки на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення 27.05.2024 р. Управлінням отримано ухвалу суду про відкриття провадження у справі, надіслану на зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресу.

11.06.2024 р. Центром представлено заяву про розгляд справи без участі представника.

13.06.2024 р. Управління звернулось до господарського суду із заявою про надсилання позовних матеріалів справи для ознайомлення.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.06.2024 р. відкладено розгляд справи на 02.07.2024 р.

13.06.2024 р. господарським судом надіслано позовні матеріали разом із ухвалою суду від 13.06.2024 р. на зазначену Управлінням у заяві адресу електронної пошти.

Відповідно до залишеної розписки на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення 22.06.2024 р. Управлінням отримано ухвалу суду від 13.06.2024 р., надіслану на зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресу.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.07.2024 р. відкладено розгляд справи на 11.07.2024 р.

У призначене на 11.07.2024 р. судове засідання представники сторін не з`явились, в день засідання Центр звернувся із заявою про розгляд справи без участі представника. Управління про судове провадження обізнано, відповідно до залишених розписок на повідомленнях про вручення поштових відправлень (отримання надісланої судом поштової кореспонденції), підстав неявки представника суду не повідомлено.

Додатково, у даному випадку суд враховує, що за приписами частини 1 статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

В ході розгляду даної справи Господарським судом Одеської області, у відповідності до пункту 4 частини 5 статті 13 ГПК України, створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Письмового відзиву від Управління до Господарського суду Одеської області як і інших клопотань або заяв не надходило у зв`язку з чим у відповідності до частини 4 статті 13 та частини 9 статті 165 ГПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

11.07.2024 р. судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку статті 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Приписами статті 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані докази, суд встановив:

Херсонським обласним центром зайнятості (Херсонським міським центром зайнятості) представлено витяг з наказів про прийняті рішення по особі ОСОБА_1 , за якими 09.04.2021 р. вказаній особі встановлено статус безробітного, призначено допомогу по безробіттю (за наявним страховим стажем) та розпочато виплати; 16.06.2021 р. припинено виплати по безробіттю у зв`язку із поновленням на роботі за рішенням суду та з 14.06.2021 р. припинено реєстрацію безробітної; 29.07.2021 р. винесено наказ про повернення сплачених коштів за рахунок роботодавця.

Відповідно до персональної картки ОСОБА_1 , складеної Херсонським міським центром зайнятості, остання працює в Управлінні, 08.02.2021 р. припинено вид діяльності (скорочення чисельності); 09.04.2021 р. надано статус безробітної; 14.06.2021 р. поновлена на займаній посаді на підставі наказу (розпорядження).

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 02.06.2021 р. у справі № 540/777/21 визнано протиправним та скасовано наказ Управління від 03.02.2021 р. № 25 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 , поновлено ОСОБА_1 з 09.02.2021 р. на відповідній посаді.

Наказом Управління від 14.06.2021 р. № 67 о/с, прийнятим на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 02.06.2021 р. у справі № 540/777/21, скасовано підпункт 1.1 пункту 1 наказу Управління від 03.02.2021 р. № 25 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 , поновлено ОСОБА_1 з 09.02.2021 р. на відповідній посаді.

30.07.2021 р. Херсонський міський центр зайнятості звернувся до Управління із заявою про поверненням сплачених ОСОБА_1 коштів як допомога по безробіттю протягом 09.04.2021 р. 13.06.2021 р. у розмірі 19673,33 грн за наведеним розрахунковим рахунком, у зв`язку із поновленням на займаній посаді на підставі рішення Херсонського окружного адміністративного суду у справі № 540/777/21.

16.08.2021 р. Управлінням надано відповідь на звернення Херсонського міського центру зайнятості, в якій повідомляє про незгоду із рішенням Херсонського окружного адміністративного суду у справі № 540/777/21, у зв`язку із чим подано відповідну апеляційну скаргу, після розгляду якої буде розглядатись питання стосовно повернення отриманих ОСОБА_1 коштів як допомога по безробіттю, про що буде повідомлено додатково.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2021 р. рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 02.06.2021 р. залишено без змін (відповідно до відображеної в Єдиному державному реєстрі судових рішень інформації).

14.01.2022 р. Центр звернувся до Управління із заявою про повернення коштів у зв`язку із залишенням постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2021 р. без змін рішення Херсонського окружного адміністративного суду у справі № 540/777/21, відтак пропонує повернути сплачені ОСОБА_1 кошти як допомога по безробіттю протягом 09.04.2021 р. 13.06.2021 р. у розмірі 19673,33 грн за наведеним розрахунковим рахунком.

14.02.2024 р. Міністерством економіки України прийнято наказ № 4050, за яким реорганізовано серед інших Херсонський міський центр зайнятості (Код ), шляхом приєднання до Херсонського обласного центру зайнятості (Код ).

06.03.2024 р. Центр звернувся до Управління з листом з метою досудового врегулювання спору стосовно повернення виплачених ОСОБА_1 коштів у розмірі 19673,33 грн як допомога по безробіттю, у зв`язку із прийняттям судом рішення у справі № 540/777/21 (залишеним без змін постановою суду апеляційної інстанції) про поновлення на роботі. Додатково зазначає, що Херсонський обласний центр зайнятості є правонаступником Херсонського міського центру зайнятості.

Відповідно до представленого Центром розрахунку виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг, що підлягають поверненню, ОСОБА_1 протягом 09.04.2021 р. 13.06.2021 р. перераховано 19673,33 грн допомоги по безробіттю (аналогічне відображено у додатках до персональної картки ОСОБА_1 про прийняті рішення щодо нарахування та платежів по безробіттю, складеної Центром).

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані докази, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків:

Згідно з частиною 2 статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Положеннями статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

При цьому, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Предметом позову заявлених Центром у межах даної справи є вимоги до Управління про стягнення заборгованості у розмірі 19673,33 грн, яка є сумою виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням Відповідачем порядку звільнення останньої, яку поновлено на посаді згідно рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 02.06.2021 р. у справі № 540/777/21, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Пунктами 1,18,19 частини 2 статті 22 Закону України Про зайнятість населення встановлено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань здійснюють управління та оперативне розпорядження фінансовими ресурсами Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в межах затвердженого бюджету Фонду відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, управління майном; проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників; здійснюють контроль за використанням коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, застосовують в установленому законодавством порядку фінансові санкції та накладають адміністративні штрафи.

Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2014 р. № 90 Деякі питання державного управління у сфері зайнятості населення установлено, що державна служба зайнятості як централізована система державних установ, діяльність якої спрямовується та координується Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, є правонаступником Державної служби зайнятості; до внесення змін до Законів України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття та Про зайнятість населення органи державної служби зайнятості продовжують виконувати завдання та функції у сфері зайнятості населення, трудової міграції та соціального захисту від безробіття, а також функції виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття і фінансуються за рахунок і в межах коштів, передбачених у бюджеті Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття.

Згідно з пунктом 1 статті 1 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі страхування на випадок безробіття) система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Відповідно до пункту 8 статті 1 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття вказаного Закону страховий випадок це подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу.

Відповідно до статті 7 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, видами забезпечення є допомога по безробіттю, допомога на поховання у разі смерті безробітного або особи, яка перебувала на його утриманні; видами соціальних послуг за цим Законом та Законом України Про зайнятість населення є: професійна підготовка або перепідготовка, підвищення кваліфікації у закладах професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, у тому числі в закладах освіти державної служби зайнятості, на підприємствах, в установах, організаціях; профорієнтація; пошук підходящої роботи та сприяння у працевлаштуванні, у тому числі шляхом організації громадських робіт для безробітних у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; надання роботодавцям, які працевлаштовують громадян, зазначених у частині першій статті 14 Закону України Про зайнятість населення, компенсації відповідно до статті 26 Закону України Про зайнятість населення; надання роботодавцям - суб`єктам малого підприємництва, які працевлаштовують безробітних, компенсації відповідно до статті 27 Закону України Про зайнятість населення; надання одноразової фінансової допомоги для організації підприємницької діяльності відповідно до статті 27 Закону України Про зайнятість населення; надання ваучера для підтримання конкурентоспроможності деяких категорій громадян шляхом перепідготовки, спеціалізації, підвищення кваліфікації за професіями та спеціальностями для пріоритетних видів економічної діяльності відповідно до статті 30 Закону України Про зайнятість населення; здійснення заходів сприяння зайнятості внутрішньо переміщених осіб відповідно до статті 24-1 Закону України Про зайнятість населення; інформаційні та консультаційні послуги, пов`язані з працевлаштуванням.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 43 Закону України Про зайнятість населення статус безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Відповідно ж до частини 2 цієї ж статті статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою (у тому числі поданою засобами електронної ідентифікації) у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Відповідно до приписів частини 1 статті 22 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

В частині 3 статті 22 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття зазначено, що допомога по безробіттю виплачується з 8 дня після реєстрації застрахованої особи в установленому порядку в державній службі зайнятості.

В силу частини 1 статті 23 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 22 цього Закону, розмір допомоги по безробіттю визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Кабінетом Міністрів України, залежно від страхового стажу, але не менше ніж мінімальний розмір допомоги по безробіттю, встановлений правлінням Фонду для цієї категорії осіб: до 2 років 50 відсотків; від 2 до 6 років 55 відсотків; від 6 до 10 років 60 відсотків; понад 10 років 70 відсотків.

Допомога по безробіттю виплачується залежно від тривалості безробіття у відсотках до визначеного розміру: перші 90 календарних днів 100 відсотків; протягом наступних 90 календарних днів 80 відсотків; у подальшому 70 відсотків.

Так, з матеріалів справи вбачається, що за період перебування на обліку в службі зайнятості ОСОБА_1 виплачено допомогу по безробіттю на загальну суму 19673,33 грн.

Між тим в подальшому рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 02.06.2021 р. у справі № 540/777/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління задоволено, скасовано наказ Управління від 03.02.2021 р. № 25 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 , поновлено ОСОБА_1 з 09.02.2021 р. на відповідній посаді.

Після прийняття рішення Херсонським окружним адміністративним судом Управлінням прийнято 14.06.2021 р. наказ № 67 о/с (на виконання рішення у справі № 540/777/21), яким скасовано підпункт 1.1 пункту 1 наказу Управління від 03.02.2021 р. № 25 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 , поновлено ОСОБА_1 з 09.02.2021 р. на відповідній посаді.

При цьому постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2021 р. вказане рішення залишено без змін.

Так, із досліджених судом витягів Херсонського обласного центру зайнятості (Херсонського міського центру зайнятості) з наказів про прийняті рішення по особі ОСОБА_1 вбачається, що 09.04.2021 р. вказаній особі встановлено статус безробітного, призначено допомогу по безробіттю (за наявним страховим стажем) та розпочато виплати; 16.06.2021 р. припинено виплати по безробіттю у зв`язку із поновленням на роботі за рішенням суду та з 14.06.2021 р. припинено реєстрацію безробітної.

Таким чином, сума матеріального забезпечення, виплачена Центром ОСОБА_1 в загальному розмірі 19673,33 грн. в період її перебування на обліку з 09.04.2021 р. по 13.06.2021 р. включно як безробітного, підлягає поверненню роботодавцем, оскільки судом встановлено неправомірність дій роботодавця відносно застрахованої особи та її поновлено на роботі.

Наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 16.12.2020 р. № 2663 затверджено Положення про Державну службу зайнятості, зареєстрованого в Міністерстів юстиції України 28.12.2020 р. № 1305/35588 (далі Положення про державну службу зайнятості).

Відповідно до пункту 1 розділу І Положення про Державну службу зайнятості, Державна служба зайнятості є централізованою системою державних установ, діяльність якої спрямовується та координується Міністерством економіки України.

У відповідності до пункту 2 розділу ІІ Положення про державну службу зайнятості, Державна служба зайнятості забезпечує виконання завдань і функцій у сфері зайнятості населення, трудової міграції та соціального захисту від безробіття, а також функцій виконавчої дирекції Фонду, визначених законами України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та «Про зайнятість населення» до внесення змін до цих законів України.

Згідно пункту 2 розділу І Положення про державну службу зайнятості (в редакції наказу Міністерства економіки України від 20.04.2023 р. № 2281) Державна служба зайнятості складається з Державного центру зайнятості, регіональних центрів зайнятості Центру зайнятості Автономної Республіки Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських центрів зайнятості та їх філій, закладу післядипломної освіти «Центр підвищення кваліфікації служби зайнятості», закладів професійної (професійно-технічної) освіти Державної служби зайнятості, інших закладів освіти Державної служби зайнятості (далі - заклади освіти Служби), а також підприємств, установ, організацій, утворених Службою.

У відповідності до підпункту 17 пункту 8 розділу IV Положення про державну службу зайнятості, регіональні центри зайнятості безпосередньо або через свої філії забезпечують стягнення коштів у випадках, передбачених чинним законодавством.

Наказом Міністерства економіки України «Про утворення філій регіональних центрів зайнятості Державного центру зайнятості» від 02.11.2022 р. № 4325 погоджено створення Бериславської, Генічеської, Новокаховської, Скадовської, Херсонської філій Херсонського обласного центру зайнятості.

Наказом Херсонського обласного центру зайнятості «Про ліквідацію та утворення філій» від 15.12.2022 р. № 64 утворено відповідні філії Херсонського обласного центру зайнятості.

Отже, організаційна структура Державної служби зайнятості у Херсонській області складається з Херсонського обласного центру зайнятості та 5 його філій.

На виконання приписів Положенням про Державну службу зайнятості Херсонський міський центр зайнятості вибув з правовідносин.

Відповідно до пункту 1 розділу II Положення про Херсонську філію Херсонського обласного центру зайнятості, затвердженого наказом Херсонського обласного центру зайнятості від 15.12.2022 р. № 65 основними завданнями Філії є сприяння громадянам у підборі підходящої роботи, надання роботодавцям послуг з добору працівників тощо.

Відповідно до пункту 2 розділу II Положення про Херсонську філію Херсонського обласного центру зайнятості згідно з визначеним місцем знаходження (Херсонський район) Херсонська філія Херсонського обласного центру зайнятості здійснює повноваження щодо реєстрації, перереєстрації, припинення реєстрації безробітних, призначення, скорочення, відкладення, призупинення та припинення виплати матеріального забезпечення, ведення позовної роботи по стягненню заборгованості до Фонду тощо.

Наказом Херсонського обласного центру зайнятості від 28.02.2023 р. № 17 «Про внесення змін до наказу від 15.12.2022 р. № 65 «Про затвердження положень про філії» датою початку діяльності Херсонської філії Херсонського обласного центру зайнятості визначено 01.03.2023 р.

Окремим, особливим видом правонаступництва є публічне правонаступництво. Під ним розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. Отже, правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) іншому або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 12.06.2018 р. у справі № 2а-23895/09/1270.

У такому разі також відбувається вибуття суб`єкта владних повноважень із публічних правовідносин.

Особливістю публічного правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама собою повинна бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.

При цьому можна виділити дві форми публічного правонаступництва: 1) фактичне (або компетенційне адміністративне правонаступництво), тобто таке, де вирішуються питання передачі фактичних повноважень від одного до іншого органу, посадової особи (або повноважень за компетенцією) та 2) процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво.

Фактичне (компетенційне) адміністративне (публічне) правонаступництво - це врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого, який набуває певні владні повноваження внаслідок ліквідації органу чи посади суб`єкта владних повноважень, припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення компетенції органу публічної адміністрації чи припинення повноважень посадової особи.

При визначенні процесуального адміністративного (публічного) правонаступництва суд повинен виходити з того, хто є правонаступником у спірних правовідносинах, і враховувати таке: якщо під час розгляду справи буде встановлено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються, припинили свою діяльність, то суд повинен залучити до участі у справі їхніх правонаступників.

Херсонський обласний центр зайнятості, в інтересах якого з 01.03.2023 р. розпочала свою діяльність Херсонська філія, набув прав та обов`язків визначених Положенням про Державну службу зайнятості у сфері зайнятості населення, трудової міграції та соціального захисту від безробіття на території Херсонського району, в тому числі і у матеріальних правовідносинах стосовно стягнення коштів у даній справі.

Відповідно до абзацу 33 пункту 2 розділу II Положення про Херсонську філію Херсонського обласного центру зайнятості, затвердженого наказом Херсонського обласного центру зайнятості від 15.12.2022 р. № 65 згідно з визначеним місцем знаходження (Херсонський район) Херсонська філія Херсонського обласного центру зайнятості здійснює повноваження щодо ведення позовної роботи по стягненню заборгованості (Аналогічне встановлено ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 17.11.2023 р. у справі № 915/1846/21).

Ураховуючи, що Херсонський міський центр зайнятості на теперішній час не здійснює діяльність, оскільки позбавлений повноважень щодо реалізації функцій та завдань, визначених Положенням про Державну службу зайнятості, а Херсонський обласний центр зайнятості () є правонаступником прав, обов`язків стягувача, суд дійшов висновку, що відбулось публічне правонаступництво.

Отже, предметом спору у даній справі є обов`язок Відповідача відшкодувати Позивачу виплачену працівнику останнього суму забезпечення та вартість соціальних послуг на підставі частини 4 статті 35 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття. Спір про стягнення вказаних сум за наслідком прийняття судового рішення про поновлення на роботі працівника юридичної особи, не є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень, який у спірних правовідносинах не здійснює владні управлінські функції.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі Закон).

Відповідно до частини 1 та 2 статті 8 вказаного Закону Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі Фонд) створюється для управління страхуванням на випадок безробіття, акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій згідно із цим Законом і статутом Фонду. Фонд є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією. Держава є гарантом забезпечення застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг Фондом.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 45 Закону України Про зайнятість населення, реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Пунктом 2 частини 1 статті 31 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття передбачено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Частиною 1 статті 34 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття передбачено, що Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

У відповідності до частини 4 статті 35 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття із роботодавця утримується, зокрема, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Отже, статтями 34 та 35 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, та обов`язок роботодавця сплатити суму виплаченого забезпечення та вартість наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Аналогічна правова позиція наведена в постановах Верховного Суду від 12.06.2018 р. у справі № 914/2087/17, від 06.07.2018 р. у справі № 921/220/17-г/16, від 09.07.2018 р. у справі № 914/1875/17, від 06.07.2018 р. у справі № 921/220/17-г/16, в яких зазначено, що за положеннями частини 4 статті 35 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття саме судове рішення про поновлення на роботі може бути правовою підставою для стягнення з працедавця суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному.

Незаконність звільнення Відповідачем ОСОБА_2 з посади була встановлена рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 02.06.2021 р. у справі № 540/777/21, за яким останню поновлено на займаній посаді з 09.02.2021 р.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування також визначено, що роботодавці - це підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою-підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

У даному випадку Управління по відношенню до ОСОБА_1 є роботодавцем у розумінні частини 4 статті 35 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, а тому на Управління покладено обов`язок по відшкодуванню суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Як з`ясовано судом, відповідно до представленого Центром розрахунку виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг, що підлягають поверненню, ОСОБА_1 протягом 09.04.2021 р. 13.06.2021 р. перераховано 19673,33 грн допомоги по безробіттю (аналогічне відображено у додатках до персональної картки ОСОБА_1 про прийняті рішення щодо нарахування та платежів по безробіттю, складеної Центром).

Відтак, виходячи з обставин даної справи та враховуючи вищенаведені положення законодавства, суд дійшов висновку про те, що вимоги Позивача про стягнення з Відповідача заборгованості по виплаченій сумі забезпечення та вартості наданих соціальних послуг ОСОБА_1 в сумі 19673,33 грн є обґрунтованими, а відтак наявними правові підстави для задоволення заявлених позовних вимог.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Приписи статті 79 ГПК України встановлюють, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1-3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (пункт 87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005 р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

У рішенні від 03.01.2018 р. Віктор Назаренко проти України (Заява № 18656/13) ЄСПЛ наголосив, що принцип змагальності та принцип рівності сторін, які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції справедливого судового розгляду у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції. Вони вимагають справедливого балансу між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Під загрозою стоїть впевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, зокрема, на усвідомленні того, що вони матимуть змогу висловити свої думки щодо кожного документа в матеріалах справи (рішення у справі Беер проти Австрії (Beer v. Austria), заява № 30428/96, пункти 17,18, від 06 лютого 2001 року).

Згідно частини 3 статті 4 Закону України „Про судовий збір при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Решта сплаченого судового збору підлягає поверненню Позивачу після звернення із відповідною заявою.

Керуючись ст.ст.13,20,73,74,76,86,129,165,232,233,237,238,240,241

Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Херсонського обласного центру зайнятості до відповідача: Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про стягнення 19673,33 грн заборгованості задовольнити.

Стягнути з Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (65017, м. Одеса, Люстдорфська Дорога, буд. 9, Код ) на користь Херсонського обласного центру зайнятості (73027, м. Херсон, вул. Стрітенська, буд. 7а, Код ) 19673/дев`ятнадцять тисяч шістсот сімдесят три/грн 33 коп. заборгованості та 2422/дві тисячі чотириста двадцять дві/грн 40 коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Наказ видати в порядку ст.327 ГПК України.

Повний текст складено 16 липня 2024 р.

Суддя С.Ф. Гут