ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2024 р. Справа№ 910/12499/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Коробенка Г.П.

Тищенко О.В.

при секретарі судового засідання: Нагулко А.Л.

за участю представників сторін:

від позивача: Жукова Л.А., адвокат;

від відповідача: Остапенко С.Л., адвокат,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

на рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 (повний текст складено 26.03.2024)

у справі № 910/12499/23 (суддя Гумега О.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Донбасенерго"

до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

про стягнення 7 248 273,64 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У серпні 2023 року Публічне акціонерне товариство "Донбасенерго" (далі - ПАТ "Донбасенерго", позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - НЕК "Укренерго", відповідач) про стягнення 7 248 273,64 грн, з яких: 5 393 550,44 грн інфляційних втрат та 1 854 723,20 грн 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором № 0112-04124 від 10.08.2021 про участь у балансуючому ринку (далі - Договір) щодо вчасної оплати за балансуючу електричну енергію, придбану у період з жовтня 2021 року по травень 2023 року, у зв`язку з чим виникли підстави для стягнення з нього 3 % річних та інфляційних втрат.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 у справі №910/12499/23 позов задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Донбасенерго" 4 745 759,15 грн інфляційних втрат, 1 841 671,73 грн 3 % річних, 98 811,46 грн судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у період вересень 2021 року, березень, травень, листопад, грудень 2022 року, січень, лютий, квітень 2023 року позивач належним чином виконував свої зобов`язання за Договором про участь у балансуючому ринку, що підтверджується підписаними між сторонами актами купівлі-продажу балансуючої енергії, копії яких містяться в матеріалах справи. Проте, відповідач свої грошові зобов`язання за цим Договором прострочив, що підтверджується матеріалами справи, у зв`язку з чим суд першої інстанції, здійснивши перерахунок заявлених до стягнення з відповідача на підставі статті 625 Цивільного кодексу України сум 3% річних та інфляційних втрат, встановив часткову їх обгрунтованість та правомірність, відповідно позовні вимоги задовольнив частково (4 745 759,15 грн інфляційних втрат, 1 841 671,73 грн 3 % річних).

Із приводу поданого відповідачем клопотання про відстрочення виконання рішення у даній справі на 1 рік, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, НЕК "Укренерго" 15.04.2024 звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 у справі № 910/12499/23 в частині стягнення з відповідача на користь позивача 4 745 759,15 грн інфляційних втрат, 1 841 671,73 грн 3 % річних, 98 811,46 грн судового збору та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позову у зазначеній частині.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач зазначив, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи; висновки суду не відповідають обставинам справи; не доведено обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушено норми процесуального права і неправильно застосовано норми матеріального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до такого:

- оскільки оплата вартості електричної енергії на балансуючому ринку не є врегулюванням системних обмежень, то внесення відповідачем коштів на власний рахунок зі спеціальним режимом використання з метою здійснення платежів на балансуючому ринку, у тому числі для розрахунків з позивачем, не узгоджується з приписами Закону України "Про ринок електричної енергії";

- аналіз частини 4 статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" свідчить, що оператор системи передачі (ОСП) може сплачувати постачальникам послуг з балансування вартість балансуючої електричної енергії виключно з поточного рахунка із спеціальним режимом використання; умовою проведення таких розрахунків є наявність коштів на рахунку із спеціальним режимом використання, що надійшли від учасників балансуючого ринку;

- у зв`язку з порушенням рядом учасників балансуючого ринку своїх фінансових зобов`язань перед відповідачем, поточний рахунок відповідача зі спеціальним режимом використання не накопичує в достатній мірі коштів для оперативного проведення відповідачем розрахунків на балансуючому ринку. Отже, беручи до уваги, що відповідач не є гарантом і не несе відповідальність за порушення іншими учасниками балансуючого ринку своїх фінансових зобов`язань, враховуючи вжиття ОСП (відповідачем) усіх можливих заходів щодо належного виконання зобов`язань з оплати балансуючої електричної енергії, НЕК "Укренерго" є невинуватою особою в розумінні статті 614 Цивільного кодексу України;

-доказів порушення відповідачем установленого Законом України "Про ринок електричної енергії" алгоритму розрахунків за балансуючу електроенергію позивачем не надано і з матеріалів справи не випливає, що саме по собі вказує на неможливість стягнення з НЕК "Укренерго" заборгованості (навіть у разі її існування), так і 3% річних та інфляційних втрат у судовому порядку;

- судом безпідставно не прийнято до уваги доводи та аргументи відповідача щодо недоведення позивачем дій/подій, з якими пов`язується визначення позивачем моменту початку періоду прострочення зобов`язань відповідача за спірними актами та рахунками-фактурами, адже вказане не передбачено умовами Договору і не випливає з положень чинного законодавства, що, відповідно, не дає змоги самостійно встановити фактичну дату виникнення у відповідача обов`язку з оплати балансуючої електроенергії та унеможливлює визначення моменту настання прострочення такого зобов`язання, а отже судом першої інстанції помилково визнано доведеним факт направлення позивачем відповідачу рахунків-фактур та здійснено власний перерахунок заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат з урахуванням додаткових пояснень позивача та відповідача;

- в оскаржуваному рішенні залишено поза увагою розбіжності порядку, процедури та алгоритму розрахунків за типовим договором про участь у балансуючому ринку у період до 07.05.2022 та після (період виникнення заборгованості, на яку позивачем нараховано 3% річних та інфляційні втрати з вересня 2021 року по квітень 2023 року);

- судом першої інстанції не враховано, що у відносинах купівлі-продажу балансуючої електроенергії рахунок на оплату такого товару завжди формує і виставляє його продавець, тобто у розрізі обставин цієї справи при продажу балансуючої електроенергії позивачем та її придбання відповідачем, саме на ПАТ "Донбасенерго" покладено обов`язок по направленню (виставленню) відповідачу платіжних документів, проте матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на підтвердження факту направлення (виставлення) позивачем на оплату частини спірних платіжних документів - рахунків-фактур та підписаня їх представником позивача у визначеному чинним законодавством порядку (накладення КЕП), а отже не доведення позивачем виникнення у відповідача зобов`язань щодо оплати балансуючої електричної енергії за платіжними документами на суму 26 435 218,80 грн, що вказує на передчасність заявлення позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат на зазначену суму;

- судом першої інстанції неправомірно відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення у даній справі на 1 рік при наявності достатніх підстав для його задоволення.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.04.2024 справу № 910/12499/23 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючого судді Кравчука Г.А., суддів Тищенко О.В., Коробенка Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2024 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/12499/23; відкладено вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою НЕК "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 у справі №910/12499/23 до надходження до суду матеріалів справи.

18.04.2024 матеріали справи № 910/12499/23 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.04.2024 апеляційну скаргу НЕК "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 у справі № 910/12499/23 залишено без руху на підставі статті 174, частини 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу України; надано скаржнику десять днів з моменту отримання ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги.

Як встановлено судом апеляційної інстанції на виконання вимог вищезазначеної ухвали в установлений судом строк, скаржником усунуто недоліки апеляційної скарги та надано суду 03.05.2024 (до суду надійшло 06.05.2024) докази доплати судового збору у розмірі 8 000,00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.05.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою НЕК "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 у справі №910/12499/23, розгляд справи призначено на 02.07.2024 о 13 год 30 хв, запропоновано учасникам справи вчинити відповідні процесуальні дії в установлені судом строки.

Позиція інших учасників справи.

23.05.2023 через систему "Електронний суд" до Північного апеляційного господарського суду від ПАТ "Донбасенерго" надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому позивач просив залишити її без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.

Заперечення відповідача зводяться до таких підстав:

- укладений між позивачем та відповідачем з урахуванням статті 634 Цивільного кодексу України Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань згідно зі статями 173, 174, 175 Господарського кодексу України, статями 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і які відповідно до вимог статті 629 Цивільного кодексу України є обов`язковими до виконання;

- факт придбання електричної енергії для балансування за Договором у заявленому обсязі та вартості апелянтом не заперечувався;

- рахунки-фактури, які були виставлені позивачем відповідно до умов Договору (Правил ринку) апелянт оплатив, зауважень до форми й змісту рахунків-фактур не направляв позивачу, відсутні вони й у матеріалах справи;

- обставини прострочення оплати рахунків встановлено судом першої інстанції на підставі наявних у матеріалах справи доказів;

- судом першої інстанції досліджено всі редакції типового договору, які були чинними на час виникнення та існування спірних правовідносин сторін;

- позивачем у розрахунку, доданому до позову, нараховано 3% річних та інфляційні втрати на суми прострочених платежів за рахунками за придбану відповідачем електричну енергію із застосуванням умов пункту 4.3 Договору та положень пункту 7.7.4 Правил ринку;

- оскільки оплата здійснена відповідачем з порушенням строків, встановлених Договором (пункт 4.3) та Правилами ринку (пункт 7.7.4), тому з огляду на положення статті 625 Цивільного кодексу України у позивача наявні підстави для нарахування та стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасну оплату балансуючої електричної енергії;

- суд першої інстанції обгрунтовано врахував при ухваленні рішення у даній справі висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 08.06.2022 у справі № 910/6636/21, від 03.02.2023 у справі №910/9374/21, від 01.12.2023 у справі №910/9216/22, від 08.02.2022 у справі №910/6635/21, від 15.06.2022 у справі №910/6639/21, від 18.10.2022 у справі №910/6578/21 щодо застосування норми статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" при вирішенні спорів про стягнення з оператора системи передачі заборгованості за продану балансуючу електричну енергію, згідно з якими чинне законодавство не містить імперативної заборони щодо розрахунку відповідача з постачальником електричної енергії (позивачем) тільки грошовими коштами, які надходять від інших учасників балансуючого ринку на поточний рахунок із спеціальним режимом використання, а також не містить застережень про те, що відповідач звільняється від обов`язку виконати свої зобов`язання з оплати за договором у встановлений у ньому строк, у випадку ненадходження коштів від інших учасників балансуючого ринку;

- суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про відсутність підстав для відстрочки виконання рішення за заявою відповідача, дослідивши та оцінивши всі надані докази з дотриманням балансу інтересів обох сторін.

Явка представників сторін.

У судове засідання 02.07.2024 з`явилися представики позивача та відповідача.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив їх задовольнити у повному обсязі, скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову, ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові в повному обсязі.

Присутній у судовому засіданні представник позивача заперечив вимоги апеляційної скарги, просив у її задоволенні відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції, ПАТ "Донбасенерго" (позивач) є учасником ринку електричної енергії, постачальником послуг з балансування (ППБ) відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", а НЕК "Укренерго" (відповідач) виконує функції оператора системи передачі електричної енергії (ОСП).

Матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується, що ПАТ "Донбасенерго" (ППБ) направило НЕК "Укренерго" (ОСП) заяву-приєднання від 09.08.2021 № 01-1.1/01313 до Договору про участь у балансуючому ринку та включення до реєстру постачальників послуг з балансування.

НЕК "Укренерго" листом від 10.08.2021 № 01/34585 повідомило про приєднання (акцептування пропозиції) ПАТ "Донбасенерго" до умов Договору про участь у балансуючому ринку та долучення до реєстру постачальників послуг з балансування (ідентифікатор договору № 0112-04124, дата акцептування 10.08.2021).

Договір № 0112-04124 від 10.08.2021 (далі - Договір або Договір № 0112-04124 від 10.08.2021) є публічним та укладений сторонами з урахуванням статті 634 Цивільного кодексу України, розміщений на офіційному сайті НЕК "Укренерго" https://ua.energy/.

На момент приєднання ПАТ "Донбасенерго" до Договору про участь у балансуючому ринку (10.08.2021) була чинною редакція Договору з урахуванням змін згідно з постановою НКРЕКП № 234 від 15.02.2021.

Відповідно до пункту 1.2 Договору (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) постачальник послуг з балансування (ППБ, ПАТ "Донбасенерго") зобов`язується надавати балансуючу електричну енергію на завантаження або розвантаження для здійснення оператором системи передачі (ОСП, НЕК "Укренерго") балансування об`єднаної енергетичної системи України. ОСП зобов`язується продавати балансуючу електричну енергію ППБ або купувати балансуючу електричну енергію у ППБ та отримувати оплату за продану ППБ балансуючу електричну енергію або сплачувати кошти за куплену балансуючу електричну енергію у ППБ відповідно до умов цього договору та Правил ринку.

Загальна вартість цього Договору складається із суми всіх платежів, здійснених ОСП на користь ППБ та ППБ на користь ОСП протягом дії цього Договору за придбані і продані обсяги електричної енергії на балансуючому ринку відповідно до умов цього Договору (пункт 2.1 Договору).

Розрахунок ціни купівлі-продажу електричної енергії визначається у відповідності до Правил ринку (пункт 2.2 Договору).

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 Договору для розрахунків за цим Договором використовуються обсяги електричної енергії, купленої-проданої на балансуючому ринку ППБ. Обсяг електричної енергії, купленої-проданої на балансуючому ринку, визначається на підставі алгоритмів, передбачених Правилами ринку.

Виставлення рахунків та здійснення платежів здійснюється відповідно до процедур та графіків, визначених у Правилах ринку (пункт 4.1 Договору).

За підсумками місяця ППБ складає та направляє ОСП у паперовому або електронному вигляді (засоби електронного документообігу з накладенням КЕП) два примірники підписаного зі своєї сторони акта приймання-передачі наданих послуг з балансування, який ОСП розглядає та у разі відсутності зауважень підписує протягом трьох робочих днів з моменту його отримання від ОСП або направляє мотивовану відмову від його підписання із зазначенням недоліків, що мають бути усунені (пункт 4.2 Договору, редакція чинна до 07.05.2022).

ОСП здійснює остаточний розрахунок з ППБ протягом 7 робочих днів після підписання сторонами акта або з дати направлення його ППБ на адресу ОСП (у випадку не підписання та/або не направлення акта, та/або вмотивованих зауважень до нього у п`ятиденний строк) за умови реєстрації ППБ податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до вимог статті 201 Податкового кодексу України шляхом перерахування на поточний рахунок ППБ грошових коштів в обсязі, що відповідає фактичній вартості наданих послуг з балансування (пункт 4.3 Договору, редакція чинна до 07.05.2022).

У подальшому, згідно з постановою НКРЕКП від 06.05.2022 №458, пункт 4.1. Типового договору (додаток 7 до Правил ринку) викладено в такій редакції: "4.1. Виставлення рахунків та оплата платежів здійснюються відповідно до процедур та у строки, визначені Правилами ринку."; виключено пункти 4.2, 4.3 Типового договору та додано пункти 4.2, 4.3 наступного змісту:

"4.2. Подання платіжних документів здійснюється сторонами відповідно до Правил ринку.

4.3. Якщо ППБ має заперечення до інформації, що міститься у платіжному документі, то він повинен повідомити про це ОСП не пізніше 12:00 наступного робочого дня після виставлення рахунку. Наявність заперечень не є підставою для створення дебіторської заборгованості перед ОСП".

Відповідно до пунктів 5.3, 5.4 Договору ППБ має право: отримувати від ОСП оплату, визначену згідно з вимогами Правил ринку, за продану ППБ на балансуючому ринку електричну енергію; ОСП зобов`язується: здійснювати вчасно та в повному обсязі оплату проданої ППБ балансуючої електричної енергії на умовах, визначених Правилами ринку та цим Договором.

Відповідно до пунктів 9.1, 9.2 Договору цей Договір набирає чинності з моменту акцептування ОСП заяви-приєднання ПДП, про що ОСП повідомляє ПДП, і є чинним до 31 грудня поточного року включно, у якому була надана заява-приєднання. Якщо жодна зі сторін не звернулася до іншої сторони не менше ніж за 1 місяць до закінчення терміну дії цього Договору з ініціативою щодо його розірвання, то цей договір вважається продовженим на наступний календарний рік на тих же умовах.

Згідно з пунктом 10.1 Договору, цей договір може бути змінений ОСП в односторонньому порядку у разі внесення змін Регулятором до Типового договору про участь у балансуючому ринку, який є додатком 7 до Правил ринку. У такому випадку зміни до Договору вносяться ОСП протягом 10 днів з дня набрання ними чинності. Договір зі змінами оприлюднюється на вебсайті ОСП. Якщо ППБ не ініціював розірвання цього Договору протягом одного місяця з дати набрання чинності змінами, вважається, що він погодився зі зміненим договором.

На виконання умов Договору позивач здійснив поставку, а відповідач отримав балансуючу електричну енергію, що підтверджується підписаними сторонами актами купівлі-продажу балансуючої електричної енергії згідно з Договором від 10.08.2021 № 0112-04124 (а.с. 15-22 т. 1) (далі разом - Акти купівлі-продажу балансуючої електричної енергії):

- № БР/21/09-0112 від 30.09.2021;

- № БР/22/03-0112 від 31.03.2022;

- № БР/22/05-0112 від 31.05.2022;

- № БР/22/11-0112 від 30.11.2022;

- № БР/22/12-0112 від 31.12.2022;

- № БР/23/01-0112 від 31.01.2023;

- № БР/23/02-0112 від 28.02.2023;

- № БР/23/04-0112 від 30.04.2023.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідач у відзиві на позовну заяву жодним чином не заперечував обсяг і вартість поставленої позивачем балансуючої електричної енергії згідно з наведеними Актами купівлі-продажу балансуючої електричної енергії.

Позивач виставив відповідачу наступні рахунки-фактури на оплату електричної енергії для балансування за Договором (далі разом - рахунки):

- рахунок-фактура № 086 від 07.10.2021 на суму 436794,54 грн;

- рахунок-фактура № 006 від 17.03.2022 на суму 5 375 179,97 грн;

- рахунок-фактура № 008 від 16.05.2022 на суму 44 774,24 грн;

- рахунок-фактура № 010 від 26.05.2022 на суму 225 292,49 грн;

- рахунок-фактура № 007 від 24.11.2022 на суму 3 690 760,14 грн;

- рахунок-фактура № 009 від 06.12.2022 на суму 4 142 363,54 грн;

- рахунок-фактура № 021 від 06.12.2022 на суму 940 411,30 грн;

- рахунок-фактура № 034 від 06.12.2022 на суму 20 018 851,02 грн;

- рахунок-фактура № 010 від 15.12.2022 на суму 30 973 678,20 грн;

- рахунок-фактура № 585 від 26.12.2022 на суму 336 637,80 грн;

- рахунок-фактура № 572 від 05.01.2023 на суму 22 934 659,20 грн;

- рахунок-фактура № 203 від 16.01.2023 на суму 47 052 830,69 грн;

- рахунок-фактура № 011 від 26.01.2023 на суму 2 634 611,38 грн;

- рахунок-фактура № 007 від 24.02.2023 на суму 1 585 668,00 грн;

- рахунок-фактура № 409 від 05.05.2023 на суму 1 216 577,77 грн;

- рахунок-фактура № 009 від 04.05.2023 на суму 896 798,40 грн.

До позовної заяви додано докази направлення відповідачу в електронному вигляді (на електронну пошту відповідача) вищенаведених рахунків на оплату електричної енергії для балансування, окрім рахунків № 009, № 021, № 034 від 06.12.2022 (а.с. 23-50 т. 1).

Відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечив отримання ним виставлених позивачем рахунків на оплату електричної енергії для балансування, крім рахунків № 009, № 021, № 034 від 06.12.2022, вказавши на ненадання позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження підписання КЕП й направлення відповідачу зазначених рахунків-фактур від 06.12.2022, що, на думку відповідача, є недоведенням позивачем виникнення у відповідача зобов`язань щодо оплати балансуючої електричної енергії за платіжними документами на суму 26 435 218,80 грн, а отже і нарахування на зазначену суму 3% річних та інфляційних втрат.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, у матеріалах справи наявні платіжні доручення, перелік яких наведено у додатку № 29 до позовної заяви (а.с. 51), якими підтверджується, що відповідачем виконано свої грошові зобов`язання за Договором за спірний період, копії наведених платіжних доручень долучено до позовної заяви (а.с. 51-60 т. 1).

Також з матеріалів справи убачається, що частина грошових зобов`язань відповідача з оплати купленої у позивача балансуючої електричної енергії за спірний період була припинена внаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог, що підтверджується підписаними сторонами з накладенням кваліфікованого електронного підпису (КЕП):

- Актом від 27.12.2022 зарахування зустрічних вимог згідно з Договорами від 10.08.2021 № 0112-01124 та від 10.08.2021 № 0112-04124, яким припинено зобов`язання відповідача з оплати купленої у ППБ за Договором від 10.08.2021 № 0112-04124 балансуючої енергії за розрахунковий період травень, листопад 2022 року на загальну суму 28 122 041,43 грн, з яких 270 066,73 грн за травень 2022 року, 27 851 974,70 грн за листопад 2022 року (а.с. 61-62 т. 1);

- Актом від 22.06.2023 зарахування зустрічних вимог згідно з Договорами від 10.08.2021 № 0112-01124 та від 10.08.2021 № 0112-04124, яким припинено зобов`язання відповідача з оплати купленої у ППБ за Договором від 10.08.2021 № 0112-04124 балансуючої енергії за розрахунковий період квітень 2023 року на загальну суму 2 113 373,29 грн (а.с. 64-65 т. 1).

Факт зарахування зустрічних однорідних вимог на відповідні суми згідно з наведеними Актами зарахування зустрічних вимог відповідачем не заперечувався.

Вважаючи, що НЕК "Укренерго" виконано свої зобов`язання за Договором в частині оплати вартості придбаної балансуючої електричної енергії згідно з виставленими йому у період з жовтня 2021 року по травень 2023 року рахунками, проте такі зобов`язання виконано з порушенням строків їх оплати, ПАТ "Донбасенерго" звернулося до господарського суду з позовом у даній справі про стягнення нарахованих на суми заборгованості у відповідні періоди 3% річних та інфляційних втрат.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Спір у даній справі виник у зв`язку з порушенням, на думку позивача, відповідачем своїх грошових зобов`язань за Договором № 0112-04124 від 10.08.2021 щодо своєчасної оплати у період з жовтня 2021 року по травень 2023 року придбаної у позивача балансуючої електричної енергії на підставі виставлених рахунків.

Для вирішення спору по суті судом першої інстанції досліджувалися та встановлювалися обставини щодо здійснення відповідачем своєчасної / несвоєчасної оплати балансуючої електричної енергії за Договором та, відповідно, наявність або відсутність підстав для нарахування та стягнення 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасну оплату балансуючої електричної енергії.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії визначає Закон України "Про ринок електричної енергії", останній також регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3, 4-1, 5, 7, 55, 72, 95 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" надано визначення термінам, які вживаються у цьому Законі, у такому значенні:

адміністратор комерційного обліку електричної енергії (далі - адміністратор комерційного обліку) - юридична особа, яка забезпечує організацію та адміністрування комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії, а також виконує функції центральної агрегації даних комерційного обліку;

адміністратор розрахунків - юридична особа, яка забезпечує організацію проведення розрахунків на балансуючому ринку та ринку допоміжних послуг;

алгоритм розподілу коштів - порядок розподілу уповноваженими банками коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання без платіжних доручень, що встановлюється Регулятором відповідно до цього Закону;

балансування - усі дії та процеси, що здійснюються в будь-який період часу, за допомогою яких оператор системи передачі забезпечує постійне підтримання частоти в об`єднаній енергетичній системі України в межах попередньо визначеного діапазону стабільності та забезпечує підтримання необхідних обсягів резервів необхідної якості;

балансуюча група - об`єднання учасників ринку, що створюється на підставі договору про створення балансуючої групи, у межах якого визначений договором учасник ринку, який входить до такого об`єднання, несе відповідальність за баланс електричної енергії всіх інших учасників ринку, що входять до такого об`єднання;

балансуючий ринок електричної енергії (далі - балансуючий ринок) - ринок, організований оператором системи передачі електричної енергії з метою забезпечення достатніх обсягів електричної потужності та енергії, необхідних для балансування в реальному часі обсягів виробництва та імпорту електричної енергії і споживання та експорту електричної енергії, врегулювання системних обмежень в об`єднаній енергетичній системі України, а також фінансового врегулювання небалансів електричної енергії;

оператор системи передачі - юридична особа, відповідальна за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії;

Регулятор - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг;

постачальник послуг з балансування - учасник ринку, який відповідає вимогам правил ринку щодо участі у балансуванні обсягів виробництва (відпуску), імпорту та споживання, експорту електричної енергії, що здійснюється на балансуючому ринку, та зареєстрований для участі у балансуванні.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договори про участь у балансуючому ринку.

Як вже зазначалося судом апеляційної інстанції, сторони є учасники ринку електричної енергії відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", позивач є постачальником послуг з балансування (ППБ), а відповідач виконує функції оператора системи передачі електричної енергії (ОСП).

За змістом частини 1 статті 68 Закону України "Про ринок електричної енергії" в Україні функціонує єдиний балансуючий ринок. На балансуючому ринку оператором системи передачі здійснюються:

1) купівля та продаж електричної енергії для балансування обсягів попиту та пропозиції електричної енергії у межах поточної доби;

2) купівля та продаж електричної енергії з метою врегулювання небалансів електричної енергії сторін, відповідальних за баланс.

Частиною 2 статті 68 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що виробники зобов`язані надавати послуги з балансування в обсягах та випадках, визначених цим Законом та правилами ринку.

Відповідно до частини 3 статті 68 Закону України "Про ринок електричної енергії" для надання послуг з балансування учасники ринку укладають з оператором системи передачі договір на основі типового договору про участь у балансуючому ринку. Постачальники послуг з балансування реєструються адміністратором розрахунків у порядку, визначеному правилами ринку. Типовий договір про участь у балансуючому ринку затверджується Регулятором.

За результатами роботи балансуючого ринку за відповідну добу на підставі даних оператора системи передачі та адміністратора комерційного обліку адміністратор розрахунків розраховує платежі оператора системи передачі та постачальників послуг з балансування за електричну енергію, ціни небалансу електричної енергії, а також обсяги небалансів електричної енергії учасників ринку і відповідні платежі за них та виставляє відповідні рахунки у порядку, визначеному правилами ринку (частина 7 статті 68 Закону України "Про ринок електричної енергії").

Стаття 6 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачає, що державне регулювання ринку електричної енергії здійснює Регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства. До повноважень Регулятора на ринку електричної енергії належать, зокрема, затвердження типових та примірних договорів, визначених цим Законом. Регулятор має право, серед іншого, видавати обов`язкові для виконання учасниками ринку рішення.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" (далі - Закон про НКРЕКП) Регулятор здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема у сфері енергетики щодо діяльності з виробництва, передачі, розподілу, постачання електричної енергії.

Згідно з абзацом 3 частини 5 статті 14 Закону про НКРЕКП рішення Регулятора оформлюються постановами, крім рішень щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення контролю, які оформлюються розпорядженнями. Рішення Регулятора підписуються Головою.

Правила ринку, затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 14.03.2018 №307 (далі - Правила ринку) як рішення Регулятора, є актом законодавства України, що входить в правову основу функціонування ринку електричної енергії.

Правила ринку визначають, зокрема, порядок реєстрації учасників ринку, порядок та вимоги до забезпечення виконання зобов`язань за договорами про врегулювання небалансів електричної енергії, правила балансування, правила функціонування ринку допоміжних послуг, порядок проведення розрахунків на балансуючому ринку та ринку допоміжних послуг, порядок виставлення рахунків, порядок внесення змін до цих Правил, положення щодо функціонування ринку при виникненні надзвичайної ситуації в об`єднаній енергетичній системі України (пункт 1.1.1. глави 1.1 розділу I Правил ринку).

Типовий договір про участь у балансуючому ринку є додатком 7 до Правил ринку, отже, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг затвердила його одночасно з Правилами ринку.

Ураховуючи, що Типовий договір про участь у балансуючому ринку є додатком до Правил ринку, який затверджений постановою (як формою рішення) Регулятора, що здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема у сфері енергетики щодо діяльності з виробництва, передачі, розподілу, постачання електричної енергії, то він є нормативним актом, який є обов`язковим для застосування учасниками ринку електричної енергії.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань.

Згідно з частиною 1 статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Судом першої інстанції правомірно встановлено, що укладений між позивачем та відповідачем з урахуванням статті 634 Цивільного кодексу України Договір, є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Така плата за користування чужими коштами не є штрафною санкцією.

Отже, статтею 625 Цивільного кодексу України передбачені правові наслідки у разі прострочення боржником виконання своїх грошових зобов`язань.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що у період вересень 2021 року, березень, травень, листопад, грудень 2022 року, січень, лютий, квітень 2023 року позивач належним чином виконував свої зобов`язання за Договором про участь у балансуючому ринку, що підтверджується підписаними між сторонами Актами купівлі-продажу балансуючої енергії № БР/21/09-0112 від 30.09.2021, № БР/22/03-0112 від 31.03.2022, № БР/22/05-0112 від 31.05.2022, № БР/22/11-0112 від 30.11.2022, № БР/22/12-0112 від 31.12.2022, № БР/23/01-0112 від 31.01.2023, № БР/23/02-0112 від 28.02.2023, № БР/23/04-0112 від 30.04.2023.

Водночас, перевіряючи законність оскаржуваного рішення в частині встановлення судом першої інстанції наявності/відсутності факту прострочення відповідачем платежів за рахунками на оплату за балансуючу електричну енергію, виставленими йому позивачем за періоди з жовтня 2021 року по травень 2023 року, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Заперечуючи заявлені позовні вимоги, відповідач наполягав на відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження факту направлення (виставлення) позивачем на оплату частини спірних платіжних документів - рахунків-фактур № 009, № 021, № 034 від 06.12.2022 та підписаня їх представником позивача у визначеному чинним законодавством порядку (накладення КЕП), а отже не доведення позивачем виникнення у відповідача зобов`язань щодо оплати балансуючої електричної енергії за платіжними документами на суму 26 435 218,80 грн.

Вимоги апеляційної скарги, серед іншого, також грунтуються на вказаних доводах відповідача.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, зважаючи на надані сторонами справи пояснення з наведеного питання, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відхилення зазначених доводів відповідача як безпідставних, оскільки оплата за поставлену позивачем електричну енергію для балансування за Договором за спірний період була здійснена відповідачем у повному обсязі, у тому числі і за рахунками-фактурами № 009, № 021, № 034 від 06.12.2022, шляхом перерахування коштів та шляхом заліку зустрічних однорідних вимог.

При цьому правомірним є врахування судом першої інстанції обставин про використання учасниками ринку електричної енергії у своїй діяльності системи управління ринком (Market management system (MMS)) через мережу Інтернет за://mms.ua.energy/, за інформацією з якої (відображена відповідачем на платформі MMS (https://mms.ua.energy)) убачається, що вищезазначені рахунки від 06.12.2022 були виставлені 06.12.2022, кінцевий термін їх оплати - 12.12.2022 (а.с. 121 т. 2). А оскільки авторизація користувачів системи відбувається із застосуванням особистого кваліфікованого електронного підпису (КЕП), то необгрунтованими є твердження відповідача про неналежне оформлення рахунків-фактур № 009, № 021, № 034 від 06.12.2022 в частині накладення на них кваліфікаційних електронних підписів представника позивача.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на відсутність доказів направлення (виставлення) позивачем відповідачу рахунку-фактури №009 від 04.05.2023 спростовується матеріалами справи. Так, позивачем 28.08.2023 подано до суду першої інстанції заяву про усунення недоліків позовної заяви, до якої долучено додатки, на відсутність яких вказано в ухвалі Господарського суду міста Києва від 16.08.2023 у даній справі про залишення позовної заяви без руху. Серед зазначених документів позивач надав, зокрема, копії рахунку-фактури №009 та доказу його направлення відповідачу (а.с. 99-100 т. 1).

Не підтверджуються матеріалами справи доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, щодо залишення поза увагою судом першої інстанції розбіжностей порядку, процедури та алгоритму розрахунків за типовим договором про участь у балансуючому ринку у період до 07.05.2022 та після (період виникнення заборгованості, на яку позивачем нараховано 3% річних та інфляційні втрати з вересня 2021 року по квітень 2023 року).

Як убачається зі змісту оскаржуваного рішення, суд першої інстанції врахував, що до Типового договору про участь у балансуючому ринку, який є додатком 7 до Правил ринку, неодноразово вносились зміни згідно з постановами НКРЕКП (№ 234 від 15.02.2021, № 458 від 06.05.2022, № 1592 від 29.11.2022, № 109 від 17.01.2023, № 1882 від 10.10.2023), що мало наслідком внесення змін і до Договору № 0112-04124 від 10.08.2021 згідно з наказами НЕК "Укренерго" №59 від 31.01.2022, №177 від 16.05.2022, №57 від 27.01.2023.

Отже, досліджуючи питання щодо наявності/відсутності у відповідача зобов`язання з оплати поставленої йому позивачем балансуючої електроенергії та дати його виникнення, суд першої інстанції до правовідносин сторін у період з жовтня 2021 року по травень 2023 року застосував різні редакції Договору, які були чинними станом на відповідний спірний період.

Відповідно до частини 1 статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на ринку електричної енергії, між учасниками цього ринку здійснюються в грошовій формі відповідно до укладених договорів у порядку, визначеному цим Законом, правилами ринку, правилами ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку.

Згідно з пунктом 1.1.2 Правил ринку, платіжний документ - рахунок, сформований адміністратором розрахунків учаснику ринку щодо оплати ним або адміністратором розрахунків своїх фінансових зобов`язань, що виникли в результаті участі на ринку електричної енергії такого учасника ринку; система управління ринком - програмно-інформаційний комплекс, що включає низку підсистем, що забезпечують управління всіма необхідними базами даних, реєстрами та виконання розрахунків, що визначені цими Правилами.

АР, зокрема, реєструє учасників ринку, СВБ, ПДП і ППБ, отримує від ОСП, реєструє та зберігає дані щодо резервів, остаточні повідомлення фізичного відпуску та остаточні повідомлення фізичного відбору учасників ринку і позиції СВБ, обчислює обсяги небалансів та наданих послуг на ринку електричної енергії, виставляє рахунки та стягує та оплачує платежі, передбачені цими Правилами, і здійснює всі фінансові розрахунки відповідно до розділу V цих Правил (пункт 1.8.1 Правил ринку).

АР надає кожному учаснику ринку через його персональний кабінет доступ до записів даних розрахунків, що створив АР щодо цього учасника ринку, відповідно до інструкції з користування системою управління ринком. Авторизація користувачів системи відбувається із застосуванням особистого кваліфікованого електронного підпису (далі - КЕП) (пункт 1.11.8 Правил ринку).

Договір (в усіх редакціях, які були чинними на час спірних правовідносин) містить умови щодо здійснення розрахунків (глава 4 Договору), зокрема, пунктом 4.1 передбачено, що виставлення рахунків та оплата платежів здійснюються відповідно до процедур та у строки, визначені Правилами ринку.

Правила ринку визначають, зокрема, порядок проведення розрахунків на балансуючому ринку та виставлення рахунків за балансуючу електричну енергію.

Відповідно до пункту 7.2.1 глави 7.2 розділу VII Правил ринку (у редакції, що була чинною на момент виникнення правовідносин сторін) АР на щоденній основі надсилає через систему управління ринком платіжний документ кожному ППБ із зазначенням суми, яка повинна бути сплачена ППБ за відповідний період щодо закупівлі балансуючої енергії, та окремий платіжний документ із зазначенням суми, яка має бути сплачена ППБ щодо платежів за невідповідність. ППБ на щоденній основі надсилає АР платіжний документ із зазначенням суми, яка повнинна бути сплачена АР за торговий день щодо закупівлі балансуючої енергії.

Чинна редакція пункту 7.2.1 глави 7.2 розділу VII Правил ринку (в редакції Постанови НКРЕКП № 458 від 06.05.2022) передбачає, що АР на щодекадній основі надсилає через СУР платіжний документ кожному ППБ із зазначенням суми, яка повинна бути сплачена ППБ за відповідний період за закупівлю балансуючої енергії. АР щомісяця надсилає ППБ через СУР окремий платіжний документ із зазначенням суми плати за невідповідність, що має бути сплачена ППБ за повний місяць. ППБ щодекадно надсилає АР платіжний документ із зазначенням суми, що повинна бути сплачена АР за відповідний період за закупівлю балансуючої енергії.

Платіжні документи для декади надаються відповідним учасникам ринку не пізніше четвертого робочого дня після останнього дня цієї декади. Платіжні документи для торгового місяця (стосовно оплати наданих ДП) надаються відповідним учасникам ринку на восьмий робочий день після останнього дня місяця (пункти 7.7.1, 7.7.2 глави 7.7 розділу VII Правил ринку в чинній редакції).

Відповідно до пункту 7.7.4 глави 7.7 розділу VII Правил ринку (в чинній редакції, яка діяла і на час укладення Договору) оплата платіжного документа з банківського рахунку АР на банківський рахунок учасника ринку здійснюється протягом чотирьох робочих днів з дати направлення рахунка.

Отже, платіжні документи на оплату виставляються автоматично у визначені Правилами ринку строки, так само і оплаті вони підлягають у строки, що передбачені Правилами ринку. Рахунки, які виставляються щодекадно, мають бути виставлені (з урахуванням вимог Правил ринку) раніше дати виставлення платіжного документу за місяць.

Суд першої інстанції підставно взяв до уваги, що питання правомірності застосування норми пункту 7.7.4 Правил ринку щодо визначення дати, з якої можливо здійснювати нарахування 3% річних й інфляційних втрат на суму простроченого грошового зобов`язання з оплати придбаної електричної енергії за договором про участь у балансуючому ринку, було предметом аналізу колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду під час перегляду в касаційному порядку справи № 910/9216/22 у подібних правовідносинах.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 01.12.2023 у справі №910/9216/22, залишаючи в силі рішення судів попередніх інстанцій про задоволення позову ТОВ "ДТЕК Східенерго" про стягнення з НЕК "Укренерго" 3% річних та інфляційних втрат за договором про участь у балансуючому ринку, відступив від раніше сформульованого Верховним Судом висновку у справі №910/9374/21 (на який посилався відповідач у даній справі у відзиві на позовну заяву, стверджуючи, що строки виконання зобов`язань з оплати не встановлені Законом України "Про ринок електричної енергії" та Правилами ринку, а тому посилання позивача на п. 7.7.4 Правил ринку є помилковим), і зазначив таке:

"8.45. … Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що порядок розрахунків, передбачений пунктом 4.3 Договору … застосовується при остаточному розрахунку, тобто у разі, невідповідності між сумами у виставлених згідно з Правилами ринку рахунках та вартістю фактично переданої електричної енергії за місяць, яку сторони підтверджують шляхом підписання відповідних актів.

8.46. Натомість суперечність між пунктами 4.2, 4.3 Типового договору про участь у балансуючому ринку (додаток 7 до Правил ринку) в редакції, що діяла до 07.05.2022, та пунктом 7.7.4 Правил ринку, відповідно до якого оплата платіжного документа з банківського рахунку АР на банківський рахунок учасника ринку здійснюється протягом чотирьох робочих днів з дати направлення рахунка, відсутня.

8.47. Отже, внесення зазначених вище змін до Типового договору про участь у балансуючому ринку не змінює регулювання щодо строків оплати платіжного документа з банківського рахунку АР на банківський рахунок учасника ринку.

8.48. При цьому у постанові від 03.02.2023 у справі № 910/9374/21 Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду вже вказував на те, що у розумінні положень Правил ринку (зокрема пункти 1.1.4, 1.1.2, 1.8.1, 1.11.1, 1.11.8, 5.11.1, 5.11.2, 5.28.1, 7.2.1, 7.7.4), з урахуванням змісту Договору (пункти 4.1, 4.5, 5.3, 5.4), направлення (надсилання, виставлення) рахунків на оплату учасникам ринку здійснюється адміністратором розрахунків (АР) через систему управління ринком. Іншого порядку та способу направлення рахунків, ані Правилами ринку, ані умовами Договору не передбачено, а тому суд вважає належним їх направлення (формування) АР у системі управління ринком. Отже, відповідач, будучи одночасно АР та ОСП, перебуває в цілком різних самостійних статусах учасника ринку електричної енергії, має можливість не тільки отримувати рахунки та ознайомлюватись з їх змістом у момент виставлення таких рахунків у Системі, а й проводити розрахунки за ними".

За таких обставин, з огляду на висновки Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі №910/9216/22 у подібних правовідносинах, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи відповідача щодо неврахування судом першої інстанції умов Договору в редакції, чинній до 07.05.2022, та відповідно здійснення ним перерахунку 3% річних та інфляційних втрат за придбану балансуючу електроенергію за вересень 2021 року та березень 2022 року, оскільки такі розрахунки відповідають встановленим як чинним законодавством, так і умовами Договору строкам розрахунків сторін і їм не суперечать.

Зважаючи на досліджені положення Правил ринку, умови Договору та враховуючи правові висновки Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладені у постанові від 01.12.2023 у справі №910/9216/22 у подібних правовідносинах, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач (ОСП/АР) зобов`язаний був оплатити позивачу (ППБ) вартість придбаної балансуючої електричної енергії протягом чотирьох робочих днів з дати направлення (виставлення) рахунку у відповідності до пункту 7.7.4 Правил ринку.

Проте такий обов`язок був виконаний відповідачем з простроченням. Відповідно, відповідач є таким, що прострочив виконання своїх грошових зобов`язань за Договором (з оплати наданих позивачем послуг за Договором у період вересень 2021 року, березень, травень, листопад, грудень 2022 року, січень, лютий, квітень 2023 року).

Зокрема, судом першої інстанції встановлено, що відповідач мав здійснити оплату:

-за рахунком-фактурою № 086 від 07.10.2021 на суму 436 794,54 грн, який направлено 11.10.2021, - протягом 12, 13, 18, 19 жовтня 2021 року (робочі дні у 2021 році), тоді як фактично оплатив 18.07.2022, відповідно прострочення оплати за цим рахунком становить період з 20.10.2021 по 17.07.2022 (позивач здійснив нарахування за період з 23.10.2021 по 18.07.2022);

- за рахунком-фактурою № 006 від 17.03.2022 на суму 5 375 179,97 грн, який направлено 05.04.2022, - протягом 6, 7, 8, 11 квітня 2022 року (робочі дні), тоді як фактично оплатив частинами, останній платіж 10.11.2022, відповідно прострочення оплати за цим рахунком становить період з 12.04.2022 по 09.11.2022 (позивач здійснив нарахування за період з 12.04.2022 по 10.11.2022);

- за рахунком-фактурою № 008 від 16.05.2022 на суму 44 774,24 грн, який направлено 17.05.2022, - протягом 18, 19, 20, 23 травня 2022 року (робочі дні), тоді як фактично оплатив 27.12.2022, відповідно прострочення оплати за цим рахунком становить період з 24.05.2022 по 26.12.2022 (позивач здійснив нарахування за період з 22.05.2022 по 27.12.2022);

- за рахунком-фактурою № 010 від 26.05.2022 на суму 225 292,49 грн, який направлено 27.05.2022, - протягом 30, 31 травня та 1, 2 червня 2022 року (робочі дні), тоді як фактично оплатив 27.12.2022, відповідно прострочення оплати за цим рахунком становить період з 03.06.2022 по 26.12.2022 (позивач здійснив нарахування за період з 03.06.2022 по 27.12.2022);

- за рахунком-фактурою № 007 від 24.11.2022 на суму 3 690 760,14 грн, який направлено 25.11.2022, - протягом 28, 29, 30 листопада та 1 грудня 2022 року (робочі дні), тоді як фактично оплатив 27.12.2022, відповідно прострочення оплати за цим рахунком становить період з 02.12.2022 по 26.12.2022 (позивач здійснив нарахування за період з 03.12.2022 по 27.12.2022);

- за рахунком-фактурою № 009 від 06.12.2022 на суму 4 142 363,54 грн, який направлено 06.12.2022, - у протягом 7, 8, 9, 12 грудня 2022 року (робочі дні), тоді як фактично оплатив 27.12.2022, відповідно прострочення оплати за цим рахунком становить період з 13.12.2022 по 26.12.2022 (позивач здійснив нарахування за період з 13.12.2022 по 27.12.2022);

- за рахунком-фактурою № 021 від 06.12.2022 на суму 940 411,30 грн, який направлено 06.12.2022, - протягом 7, 8, 9, 12 грудня 2022 року (робочі дні), тоді як фактично оплатив частинами, останній платіж 12.12.2022, відповідно прострочення оплати за цим рахунком відсутнє (позивач не здійснював нарахування за цим рахунком);

- за рахунком-фактурою № 034 від 06.12.2022 на суму 20 018 851,02 грн, який направлено 06.12.2022, - протягом 7, 8, 9, 12 грудня 2022 року (робочі дні), тоді як фактично оплатив 27.12.2022, відповідно прострочення оплати за цим рахунком становить період з 13.12.2022 по 26.12.2022 (позивач здійснив нарахування за період з 13.12.2022 по 27.12.2022);

- за рахунком-фактурою № 010 від 15.12.2022 на суму 30 973 678,20 грн, який направлено 19.12.2022, - протягом 20, 21, 22, 23 грудня 2022 року (робочі дні), відповідно прострочення оплати за цим рахунком становить період з 24.12.2022 по 27.07.2023 (позивач здійснив нарахування за період з 26.12.2022 по 27.07.2023);

- за рахунком-фактурою № 585 від 26.12.2022 на суму 336 637,80 грн, який направлено 27.12.2022, - протягом 28, 29, 30 грудня 2022 року та 2 січня 2023 року (робочі дні), відповідно прострочення оплати за цим рахунком становить період з 03.01.2023 по 27.07.2023 (позивач здійснив нарахування за період з 04.01.2023 по 27.07.2023);

- за рахунком-фактурою № 572 від 05.01.2023 на суму 22 934 659,20 грн, який направлено 05.01.2023, - протягом 6, 9, 10, 11 січня 2023 року (робочі дні), відповідно прострочення оплати за цим рахунком становить період з 12.01.2023 по 27.07.2023 (позивач здійснив нарахування за період з 12.01.2023 по 27.07.2023);

- за рахунком-фактурою № 203 від 16.01.2023 на суму 47 052 830,69 грн, який направлено 17.01.2023, - протягом 18, 19, 20, 23 січня 2023 року (робочі дні), відповідно прострочення оплати за цим рахунком становить період з 24.01.2023 по 27.07.2023 (позивач здійснив нарахування за період з 22.01.2023 по 27.07.2023);

- за рахунком-фактурою № 011 від 26.01.2023 на суму 2 634 611,38 грн, який направлено 27.01.2023, - протягом 30, 31 січня та 1, 2 лютого 2023 року (робочі дні), відповідно прострочення оплати за цим рахунком з 03.02.2023 по 27.07.2023 (позивач здійснив нарахування за період з 03.02.2023 по 27.07.2023);

- за рахунком-фактурою № 007 від 24.02.2023 на суму 1 585 668,00 грн, який направлено 27.02.2023, - протягом 28 лютого та 1, 2, 3 березня 2023 року (робочі дні), відповідно прострочення оплати за цим рахунком становить період з 04.03.2023 по 27.07.2023 (позивач здійснив нарахування за період з 06.03.2023 по 27.07.2023);

- за рахунком-фактурою № 409 від 05.05.2023 на суму 1 216 577,77 грн, який направлено 08.05.2023, - протягом 9, 10, 11, 12 травня 2023 року (робочі дні), тоді як фактично оплатив 22.06.2023, відповідно прострочення оплати за цим рахунком тановить період з 13.05.2023 по 21.06.2023 (позивач здійснив нарахування за період з 15.05.2023 по 22.06.2023);

- за рахунком-фактурою № 009 від 04.05.2023 на суму 896 798,40 грн, який направлено 08.05.2023, - протягом 9, 10, 11, 12 травня 2023 року (робочі дні), тоді як фактично оплатив 22.06.2023, відповідно прострочення оплати за цим рахунком становить період з 13.05.2023 по 21.06.2023 (позивач здійснив нарахування за період з 15.05.2023 по 22.06.2023).

Щодо тверджень відповідача в апеляційній скарзі про відсутність підстав для стягнення з нього 3% річних та інфляційних втрат у зв`язку з недоведеністю вчинення ним порушень встановленого Законом України "Про ринок електричної енергії" алгоритму розрахунків за балансуючу електроенергію, а отже і наявності його вини у простроченні оплати, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

Відповідно до частини 4 статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" (в редакції чинній на час укладення та дії Договору) постачальники послуг з балансування та сторони, відповідальні за баланс, в яких виникли зобов`язання перед оператором системи передачі в результаті діяльності на балансуючому ринку, вносять плату за електричну енергію виключно на поточні рахунки із спеціальним режимом використання оператора системи передачі в уповноважених банках. Кошти з поточного рахунку із спеціальним режимом використання оператора системи передачі перераховуються відповідно до правил ринку на: 1) поточні рахунки постачальників послуг з балансування та сторін, відповідальних за баланс, крім електропостачальників; 2) поточні рахунки із спеціальним режимом використання електропостачальників; 3) поточний рахунок оператора системи передачі. З метою здійснення розрахунків з постачальниками послуг з балансування під час врегулювання системних обмежень оператор системи передачі може вносити на свій поточний рахунок із спеціальним режимом використання кошти з власного поточного рахунка.

Отже, нормою частини 4 статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що з метою здійснення розрахунків з постачальниками послуг з балансування оператор системи передачі може вносити на свій поточний рахунок із спеціальним режимом використання кошти з власного поточного рахунка.

Положення Договору не містять будь-яких застережень щодо використання відповідачем поточного рахунку зі спеціальним режимом використання, та, відповідно, умови про розрахунок за продану електричну енергію для балансування лише з такого рахунку та/або за умови наявності коштів на такому рахунку.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03.02.2023 у справі №910/9374/21 (п. 17.20).

Посилання відповідача на те, що прострочення виконання грошового зобов`язання виникло не з його вини, оскільки НЕК "Укренерго" здійснює розрахунки з дотримання вимог Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил ринку, однак у зв`язку з порушеннями учасниками ринку своїх зобов`язань перед відповідачем, поточний рахунок зі спеціальним режимом використання не накопичує достатньо коштів для проведення відповідачем розрахунків на балансуючому ринку, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки вказані обставини не впливають на обсяг його зобов`язань як боржника, що прострочив грошове зобов`язання, а наявність особливого алгоритму розподілу коштів на спеціальних рахунках, впровадженого у зв`язку з особливістю здійснення розрахунків на ринку електричної енергії, не виключає можливість застосування до спірних правовідносин положень загальних норм матеріального права.

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 910/6635/21, від 15.06.2022 у справі №910/6639/21, від 08.06.2022 у справі №910/6636/21, від 18.10.2022 у справі №910/6578/21,у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.02.2023 у справі № 910/9374/21.

Крім того, за умовами укладеного сторонами Договору саме відповідач (як оператор системи передачі) взяв на себе зобов`язання здійснювати вчасно та в повному обсязі оплату проданої постачальником послуг з балансування (позивачем) балансуючої електричної енергії на умовах, визначених Правилами ринку та Договором (пункт 5.4 Договору).

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність посилань відповідача на те, що порушення грошового зобов`язання сталося не з його вини, а у зв`язку з порушеннями учасниками ринку своїх зобов`язань перед відповідачем, оскільки недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника не є підставою для звільнення відповідача від виконання своїх договірних зобов`язань, у тому числі в частині здійснення повної та своєчасної оплати послуг.

Відповідно до статті 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Принципи підприємницької діяльності визначено статтею 44 Господарського кодексу України, а саме: підприємництво здійснюється на основі: вільного вибору підприємцем видів підприємницької діяльності; самостійного формування підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону; вільного найму підприємцем працівників; комерційного розрахунку та власного комерційного ризику; вільного розпорядження прибутком, що залишається у підприємця після сплати податків, зборів та інших платежів, передбачених законом; самостійного здійснення підприємцем зовнішньоекономічної діяльності, використання підприємцем належної йому частки валютної виручки на свій розсуд.

Таким чином, у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така діяльність здійснюється нею на власний ризик. Юридична особа самостійно розраховує ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймає рішення про вчинення чи утримання від таких дій. Настання несприятливих наслідків в господарській діяльності юридичної особи є її власним комерційним ризиком, на основі якого і здійснюється підприємництво.

Частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Із зазначеною нормою кореспондуються приписи статті 617 Цивільного кодексу України.

З огляду на встановленні у даній справі обставини, апеляційний господарський суд вважає правильними висновки місцевого господарського суду про прострочення відповідачем свого зобов`язання з оплати поставленої йому позивачем балансуючої електричної енергії за спірним Договором, а отже наявності підстав для застосування до відповідача встановленої частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України відповідальності.

Перевіривши здійснений судом першої інстанції власний перерахунок інфляційних втрат та 3% річних у даній справі, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає його правильним та обгрунтованим, оскільки в ньому враховано періоди прострочення оплати за кожним спірним рахунком-фактурою, початком якого є дата, з якої суд встановив прострочення оплати за відповідним рахунком, а закінченням якого є дата, яка передує даті остаточної оплати відповідачем цього рахунку, з урахуванням поетапних часткових платежів (при їх навності), при цьому не виходячи за межі визначеного позивачем періоду зазначених нарахувань.

Зважаючи на встановлені у даній справі обставини, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції дійшов обрунтованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача 4 745 759,15 грн інфляційних втрат, 1 841 671,73 грн 3 % річних.

Відповідач вказаних обставин не спростував.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на правовий висновок об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладений у справі №910/12832/21 за позовом ТОВ "Д.Трейдінг" до НЕК "Укренерго", треті особи - АТ "ДТЕК Дніпроенерго", АТ "ДТЕК Західенерго", про зобов`язання перерахувати небаланси електричної енергії шляхом їх виключення, та на окрему думку судді Касаційного господарського суду Стратієнко Л.В. від 08.06.202, ухвалену при розгляді справи №910/6636/21, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки правовідносини у справі №910/12832/21 не є релевантними до спірних правовідносин у справі, що розглядається, а окрема думка судді Верховного Суду не підлягає врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин у відповідності до вимог частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо доводів апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права при розгляді поданого ним клопотання про відсточення виконання судового рішення у даній справі на 1 рік, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає їх безпідставними з огляду на таке.

В апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що на його переконання у суду першої інстанції існували достатні підстави для задоволення цього клопотання, оскільки воєнний стан, як тимчасова надзичайна ситуація, яка призводить до обмеження платоспроможності і ведення нормальної господарської діяльності відповідача у даному випадку є достатньою підставою для відстрочення виконання рішення та не є інструментом ухилення від його виконання, враховуючи, що грошове зобов`язання у спірний період за Договором було виконано і спір у цій справі стосується саме наслідків несвоєчасного його виконання, а відповідною заявою відповідач лише нагається через існування певних обставин, які таке виконання ускладнюють, забезпечити у майбутньому повне виконання рішення та погашення заборгованості перед стягувачем.

Проте, як убачаєься зі змісту оскаржуваного рішення, суд першої інстанції при розгляді клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення у даній справі взяв до уваги приписи статті 331 Господарського процесуального кодексу України, дослідив доводи відповідача з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів та правомірно виснував, що підстави для задоволення клопотання відповідача відсутні, оскільки "НЕК "Укренерго" не надано жодних доказів на підтвердження погіршення фінансового стану чи призупинення діяльності підприємства внаслідок збройної агресії російської федерації проти України, що істотно ускладнить виконання рішення суду або зробить його неможливим.

Поряд з цим, судом першої інстанції враховано, що не тільки відповідач продовжує працювати в умовах воєнного стану, а й позивач, на господарську діяльність якого негативно впливають наслідки, пов`язані з військовою агресією російської федерації.

Крім того, суд першої інстанції констатував, що у клопотанні відповідача відсутні жодні обґрунтування можливості погашення ним заборгованості за рішенням суду у справі № 910/12499/23 саме у строк один рік.

Суд апеляційної інстанції вважає, що наявність підстав для відтермінування виконання рішення має доводитися боржником з міркувань доцільності та об`єктивності надання саме такого строку, оскільки строки відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку для повного виконання рішення суду. Надання такого не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинне базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Оцінюючи доводи заяв про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суди повинні враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

Отже, відстрочення виконання рішення суду є таким законодавчо врегульованим механізмом відтермінування поновлення порушеного права стягувача, який ґрунтується на об`єктивних, виняткових обставинах, застосування яких не призводить до шкоди сутності права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованою Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР.

Розглядаючи клопотання відповідача, суд першої інстанції відзначив, що Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.12. Конституційного суду України у справі № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.12 Конституційного суду України у справі № 11-рп/2012). Аналогічну позицію наведено в рішенні від 26.06.13. Конституційного Суду України по справі № 1 7/2013.

Виходячи з того, що відповідно зі статтею 1 Конституції України Україна є правовою державою, то обов`язковість виконання судових рішень є обов`язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України, на що правомірно звернув увагу суд першої інстанції під час розгляду клопотання відповідача та визнання його необгрунтованим.

З огляду на дослідженні та встановлені у справі обставини, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, з приводу неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення вимог процесуального права, неповного з`ясування обставин та дослідження доказів, що є підставою для скасування судового рішення, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд апеляційної інстанції суд дійшов висновку, що учасникам спору було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції у вказаній справі про задоволення позову ПАТ "Донбасенерго" про стягнення з НЕК "Укренерго" 4 745 759,15 грн інфляційних втрат та 1 841 671,73 грн 3 % річних і про відмову у задоволенні клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення у справі на один рік.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Нормою статті 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду у даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 у справі №910/12499/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 у справі 910/12499/23 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/12499/23 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 17.07.2024.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді Г.П. Коробенко

О.В. Тищенко