ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2024 р. Справа№ 910/6186/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Барсук М.А.

суддів: Шапрана В.В.

Кропивної Л.В.

при секретарі: Муковоз В.І.;

за участю представників сторін:

від апелянта: не з`явився;

від позивача: не з`явився;

від відповідача-1: не з`явився;

від відповідача-2: не з`явився;

від третьої особи-1 : не з`явився;

від третьої особи-2 : не з`явився;

від органу ДВС: Германчук Б.Ю.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Тукмана Євгена Григоровича

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.01.2024

за скаргою адвоката Тукмана Євгена Григоровича

на бездіяльність державного виконавця

у справі № 910/6186/23 (суддя Нечай О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агронордвест"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістичний зерновий термінал ІП"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Екозерно"

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрівка"

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Компанії "Harvest Group SA"

про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та хід розгляду справи

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агронордвест" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістичний зерновий термінал ІП" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Екозерно" про зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.07.2023, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.11.2023, застосовано до представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Агронордвест" - адвоката Тукмана Євгена Григоровича заходи процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі 24 156,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.07.2023 повторно застосовано до представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Агронордвест" - адвоката Тукмана Євгена Григоровича заходи процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі 107 360,00 грн.

12.09.2023 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Агронордвест" - адвоката Тукмана Євгена Григоровича надійшла скарга на бездіяльність державного виконавця.

26.09.2023 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від адвоката Тукмана Євгена Григоровича надійшла заява про стягнення з органу державної виконавчої служби 75 000,00 грн витрат, пов`язаних з розглядом скарги.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2024 скаргу адвоката Тукмана Євгена Григоровича на бездіяльність державного виконавця у справі №910/6186/23 задоволено.

Визнано неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Конотопського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Германчук Валерії Юріївни щодо не направлення боржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження № 72415407.

Зобов`язано старшого державного виконавця Конотопського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Германчук Валерію Юріївну усунути порушення шляхом направлення боржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження № 72415407 у порядку, встановленому статтею 28 Закону України "Про виконавче провадження".

Судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, в розмірі 75 000,00 грн покладено на адвоката Тукмана Євгена Григоровича.

В обґрунтування прийнятої ухвали суд першої інстанції зазначив, що скаржником доведено протиправну бездіяльність державного виконавця, яка полягає у не направленні йому копії постанови про відкриття виконавчого провадження № 72415407.

Стосовно судових витрат суд першої інстанції вказав, що заходи процесуального примусу у вигляді штрафу були застосовані до Тукмана Є.Г. як до адвоката, що представляє інтереси позивача.

Натомість Тукман Є.Г. звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця як сторона виконавчого провадження (не як представник позивача), а тому понесення ним витрат на професійну правничу допомогу не було необхідним та неминучим.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, адвокат Тукман Євген Григорович звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.01.2024 року у справі №910/6186/23 в частині розподілу судових витрат та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги про стягнення з органу державної виконавчої служби 75 000,00 грн витрат, пов`язаних з розглядом скарги.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає наступне:

- подані суду першої інстанції докази понесених витрат на професійну правничу допомогу повністю підтверджували з урахуванням складності справи та виконаних представником апелянта робіт (наданих послуг), враховуючи сукупний час, витрачений на опрацювання спірних правовідносин та розумну необхідність таких витрат;

- у суду першої інстанції не було законних підстав з власної ініціативи застосовувати норми ч. 9 ст. 129 ГПК України і покладати на апелянта всі судові витрати.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/6186/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Барсук М.А. - головуюча суддя; судді - Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку з перебуванням судді Руденко М.А. у відпустці.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи №910/6186/23 сформовано колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя - Барсук М.А., судді Кропивна Л.В., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою суду від 12.02.2024 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/6186/23.

01.04.2024 на адресу суду надійшли матеріали справи.

Ухвалою суду від 15.04.2024 апеляційну скаргу залишено без руху, надавши скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків шляхом подання доказів сплати судового збору в сумі 3028,00 грн.

Апелянтом протягом встановленого строку з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху були усунені недоліки.

Ухвалою суду від 13.05.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Тукмана Євгена Григоровича на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.01.2024 у справі №910/6186/23 та призначено справу до розгляду на 11.06.2024.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою суду від 11.06.2024 розгляд справи відкладено на 09.07.2024.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку з перебуванням судді Пономаренко Є.Ю. у відпустці.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи №910/6186/23 сформовано колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя - Барсук М.А., судді Кропивна Л.В., Шапран В.В.

Ухвалою суду від 08.07.2024 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу адвоката Тукмана Євгена Григоровича на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.01.2024 у справі № 910/6186/23 та засідання, яке відбудеться 09.07.2024, призначено в режимі відеоконференції.

Явка представників сторін

В судове засідання 09.07.2024 представники сторін та апелянта не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча про дату, час і місце розгляду справи сторони були повідомлені належним чином, а саме шляхом направлення процесуальних документів до електронного кабінету в системі ЄСІТС.

Колегією суддів під час розгляду даної справи враховано, що на підставі указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 (зі змінами від 14.03.2022, від 18.04.2022, від 17.05.2022), Закону України № 2102-IX від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Стаття 27 Конституції України передбачає, що обов`язок держави - захищати життя людини.

Разом з тим, у відповідності до вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

А тому, враховуючи, що під час воєнного стану суди не припинили свою діяльність та продовжують здійснювати правосуддя, колегія суддів, з урахуванням принципу розумності строків розгляду справи судом, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя, передбаченого Конституцією України і гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (право на справедливий суд), зважаючи на те, що явка представників учасників справи у судове засідання не визнавалась обов`язковою, дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у судовому засіданні 09.07.2024.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.07.2023, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.11.2023, застосовано до представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Агронордвест" - адвоката Тукмана Євгена Григоровича заходи процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі 24 156,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.07.2023 повторно застосовано до представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Агронордвест" - адвоката Тукмана Євгена Григоровича заходи процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі 107 360,00 грн.

В подальшому, постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.11.2023 ухвалу господарського суду міста Києва від 13.07.2023 (про стягнення штрафу в порядку процесуального примусу у розмірі 107 360,00 грн) у справі № 910/6186/23 скасовано.

12.09.2023 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Агронордвест" - адвоката Тукмана Євгена Григоровича надійшла скарга на бездіяльність державного виконавця.

Скарга обґрунтована тим, що заявник не отримував постанову, якою Конотопський відділ державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрив виконавче провадження № 72415407 з виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 13.07.2023 про стягнення з представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Агронордвест" - адвоката Тукмана Євгена Григоровича в дохід державного бюджету України штрафу.

Також, 26.09.2023 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від адвоката Тукмана Євгена Григоровича надійшла заява про стягнення з органу державної виконавчої служби 75 000,00 грн витрат, пов`язаних з розглядом скарги.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції вказав, що скаржником доведено протиправну бездіяльність державного виконавця, яка полягає у не направленні йому копії постанови про відкриття виконавчого провадження № 72415407.

Відмовляючи у покладенні на державну виконавчу службу 75 000,00 грн витрат, пов`язаних з розглядом скарги, суд першої інстанції зазначив, що заходи процесуального примусу у вигляді штрафу були застосовані до Тукмана Є.Г. як до адвоката, що представляє інтереси позивача.

Натомість Тукман Є.Г. звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця як сторона виконавчого провадження (не як представник позивача), а тому понесення ним витрат на професійну правничу допомогу не було необхідним та неминучим.

Як вбачається з вимог та доводів апеляційної скарги, апелянт не погоджується із ухвалою суду в частині розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу ).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, актів наданих послуг тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу адвоката скаржником (адвокатом) надано належним чином засвідчені копії Договору про надання правової допомоги від 30.06.2023 (далі - Договір) та Акту приймання-передачі наданих послуг від 13.09.2023.

Пунктами 1.1, 1.2 Договору визначено, що Тукман Є.Г. (клієнт) доручає, а адвокат Кириченко Р.Ю. (адвокат) приймає на себе доручення з надання клієнту правової допомоги на умовах, передбачених Договором. Адвокатом надаються такі види правової допомоги: надання консультацій та роз`яснень з юридичних питань, усних і письмових довідок щодо законодавства; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; здійснення представництва інтересів клієнта в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, організаціях будь-якої форми власності, перед фізичними та юридичними особами. Обсяг, в якому надається правова допомога, зазначений у статті 3 Договору.

Надання адвокатом правової допомоги клієнту здійснюється на платній основі. Вартість наданої адвокатом правової допомоги у межах даного Договору становить 7 500,00 грн за кожну годину роботи адвоката. Остаточна вартість наданої за даним Договором правової допомоги визначається сторонами в Акті приймання-передачі наданих послуг, який підписується сторонами даного Договору і є його невід`ємною частиною (п.п. 4.1, 4.2 Договору).

У п. 1 Акту приймання-передачі наданих послуг від 13.09.2023 зазначено, що адвокатом надано клієнту правові послуги (допомогу) у вигляді правозаступництва, відстоювання інтересів останнього у справі № 910/6186/23 з питання, яке стосується або пов`язано з оскарженням бездіяльності посадової особи органу державної виконавчої служби, а саме:

а) здійснення особистого прийому клієнта для надання правових консультацій щодо захисту позицій клієнта по справі № 910/6186/23, - дій у формі окремої позасудової процедури загальною тривалістю 1 година;

б) опрацювання всіх документальних матеріалів, які мають відношення до питання захисту позиції клієнта, - дії у формі окремої позасудової процедури загальною тривалістю 3 години;

в) розроблення, структуризація та складання процесуальних документів по справі №910/6186/23: скарги від 07.09.2023 на бездіяльність державного виконавця, оформлення документальних матеріалів додатків цієї скарги (без врахування часу на подання зазначених документів на підпис клієнту), - дії у формі окремої позасудової процедури загальною тривалістю 6 годин.

Згідно з п. 4 Акту приймання-передачі наданих послуг від 13.09.2023 розрахунок вартості наданих адвокатом послуг здійснено наступним чином: 10 год. х 7 500,00 грн = 75 000,00 грн.

Відповідно до ст.26 Закону "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону "Про адвокатуру і адвокатську діяльність").

За змістом ч.3 ст.27 Закону "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Стаття 30 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та / або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст.30 Закону "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Подібний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 28.12.2020 у справі №640/18402/19, від 06.03.2019 у справі №922/1163/18, від 21.03.2019 у справі №914/359/18, від 07.09.2020 у справі №910/4201/19, від 23.03.2021 у справі № 903/330/20, від 18.11.2021 у справі № 918/370/21, від 19.11.2021 у справі №910/4317/21, від 30.11.2021 у справі №925/331/20, від 19.01.2022 у справі №910/1344/19, від 03.02.2022 у справі №910/17183/20.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, надані скаржником докази на підтвердження понесених ним судових витрат у розмірі 75 000,00 грн не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції неправомірно відмовив у стягненні витрат на професійну правничу допомогу без відповідного клопотання учасників справи.

За змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Водночас, об`єднана палата Верховного Суду у справі № 922/445/19 (постанова від 03.10.2019) зробила висновок, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України.

Разом із тим, у ч. 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

У таких випадках суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.06.2022 у справі №357/380/20 сформувала висновок, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Зміст частини третьої статті 141 ГПК України є аналогічним змісту частини п`ятої статті 129 ГПК України, керуючись якою суд з власної ініціативи може не розподіляти витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Тобто до критеріїв розподілу судових витрат, передбачених частиною п`ятою статті 129 ГПК України, відносяться: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи (з урахуванням висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 у справі №357/380/20).

У справі, що переглядається, суд першої інстанції застосував критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, які передбачені частиною п`ятою статті 129 ГПК України, керуючись якими суд має право не розподіляти витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення з власної ініціативи і дійшов висновку, що заявлений розмір витрат на правову (правничу) допомогу не відповідає вказаним критеріям.

А тому доводи апелянта щодо порушення статтей 126, 129 ГПК України є необґрунтованими, адже судом було застосовано критерії розподілу судових витрат, які можуть бути ним застосовані з власної ініціативи, без клопотання іншої сторони.

Вказане вище підтверджується, зокрема, постановою Верховного Суду від 30.01.2024 у справі № 925/274/23.

Для встановлення розумного розміру наданих послуг адвоката слід надати належну правову оцінку договору у сукупності з іншими доказами, складністю справи та виконання адвокатом робіт (наданих послуг), витраченим часом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та виконання робіт, ціною позову та (або) значення справи. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Як зауважила Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, Верховний Суд у справі № 905/1795/18, у справі № 922/2685/19, нормами процесуального законодавства передбачено основні критерії визначення та розподілу судових витрат такі, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При вирішенні питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу в цій справі суд також враховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20, згідно з якими для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.

Крім того Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію стосовно того, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України"). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вірно враховано судом першої інстанції, скарга на бездіяльність державного виконавця була особисто підписана Тукманом Є.Г . Всі копії документів, які подавались як в межах розгляду скарги, так і з інших процесуальних питань, засвідчені підписом Тукмана Є.Г., хоча договором такі повноваження надані адвокату й такі послуги включені до Акту приймання-передачі наданих послуг від 13.09.2023.

Адвокатом Кириченко Р.Ю. від свого імені лише було скеровано скаргу до суду, що, втім, не належить до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені приписами Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Колегія суддів також враховує, що скарга на бездіяльність державного виконавця подавалась в межах виконавчого провадження стосовно виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 13.07.2023 у справі № 910/6186/23, якою до адвоката Тукмана Євгена Григоровича, як представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Агронордвест", застосовано заходи процесуального примусу у вигляді штрафу.

Водночас, вирішення судом першої інстанції скарги на бездіяльність органу ДВС, які стосувалось процесуального питання накладення штрафу, не вирішує спір сторін по суті, а також не містить висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, не вирішує вимоги щодо спору по суті, які є підставою для розподілу судових витрат у справі на підставі положень статті 129 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на принципах верховенства права, законності, незалежності, конфіденційності та уникнення конфлікту інтересів.

Статтею 11 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" визначено, що особа, стосовно якої радою адвокатів регіону прийнято рішення про видачу свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, не пізніше тридцяти днів з дня прийняття цього рішення складає перед радою адвокатів регіону присягу адвоката України, а саме присягає дотримуватися принципів верховенства права, законності, незалежності та конфіденційності, правил адвокатської етики, чесно і сумлінно забезпечувати право на захист та надавати правничу допомогу відповідно до Конституції України і законів України, з високою відповідальністю виконувати покладені на неї обов`язки, бути вірним присязі.

Згідно зі статтею 7 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року від 09.06.2017 (зі змінами, затвердженими З`їздом адвокатів України 2019 року від 15.02.2019) (далі - Правила адвокатської етики), у своїй професійній діяльності адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний використовувати всі свої знання та професійну майстерність для належного захисту й представництва прав та законних інтересів клієнта, дотримуючись чинного законодавства України, сприяти утвердженню та практичній реалізації принципів верховенства права та законності.

Відповідно до статті 11 Правил адвокатської етики, зважаючи на суспільну значущість і складність професійних обов`язків адвоката, від нього вимагається високий рівень професійної підготовки, ґрунтовне знання чинного законодавства, практики його застосування, опанування тактики, методів і прийомів адвокатської діяльності, ораторського мистецтва. Адвокат зобов`язаний надавати професійну правничу (правову) допомогу клієнту, здійснювати його захист та представництво компетентно і добросовісно, що передбачає знання відповідних норм права, наявність необхідного досвіду їх застосування, доскональність у врахуванні всіх обставин, що стосуються доручення клієнта та можливих правових наслідків його виконання, ретельну підготовку до виконання доручення. Адвокат має постійно підвищувати свій професійний рівень та кваліфікацію, володіти достатньою інформацією про зміни у чинному законодавстві.

Згідно приписів ст. 28 Правил адвокатської етики за бажанням клієнта або за погодженням з ним допускається прийняття одного доручення декількома адвокатами. В цьому випадку мають бути визначені засади розподілу обов`язків та повноважень адвокатів, що сумісно виконуватимуть доручення, а також їх відповідальності перед клієнтом.

Забороняється спонукати клієнта до укладання угоди з декількома адвокатами (що тягне збільшення суми гонорару), якщо причина неможливості виконання доручення одним з них самостійно полягає в його некомпетентності.

Зважаючи на те, що заходи процесуального примусу у вигляді штрафу були застосовані до Тукмана Є.Г. як до адвоката, що представляє інтереси позивача, тоді як Тукман Є.Г., звертаючись із скаргою на бездіяльність державного виконавця, фактично залучив нового адвоката, який надавав скаржнику правову допомогу із складання відповідної скарги, що не узгоджується із ст. 25 Правил адвокатської етики, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що понесення Тукманом Є.Г. витрат на професійну правничу допомогу не було необхідним та неминучим, оскільки останній, в силу своїх професійних обов`язків міг самостійно захистити свої інтереси в межах даної справи, в якій він виступає представником позивача.

Більше того, колегія суддів вважає, що розмір заявлених до стягнення витрат на вказані послуги (75 000,00 грн) є надмірним, з огляду на предмет судового розгляду (оскарження бездіяльності державного виконавця, вчинені ним під час виконання ухвали суду про застосування до представника позивача процесуального примусу у вигляді штрафу).

А тому, враховуючи викладене вище, оскільки розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям розумності, необхідності, співмірності, справедливості, є надмірним по відношенню до державного виконавця та є недоцільним і несправедливим з огляду на встановлені вище обставини, колегія суддів погоджується із обґрунтованим висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення судових витрат з органу державної виконавчої служби та покладення їх на адвоката Тукмана Є.Г., як сторону відповідного виконавчого провадження.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, ухвала Господарського суду міста Києва від 24.01.2024 у справі № 910/6186/23 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування чи зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу адвоката Тукмана Євгена Григоровича на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.01.2024 у справі № 910/6186/23 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.01.2024 у справі № 910/6186/23 в оскаржуваній частині залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/6186/23 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 15.07.2024

Головуючий суддя М.А. Барсук

Судді В.В. Шапран

Л.В. Кропивна