ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року Справа № 924/8/24

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Павлюк І.Ю. , суддя Грязнов В.В.

секретар судового засідання Дика А.І.

за участю представників сторін:

позивача - Лукашова О.Є.

відповідача - не з"явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Газ" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 02.05.2024, повний текст складено 03.05.2024, у справі № 924/8/24 (суддя Вибодовський О.Д.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮСП Крафт", м. Тернопіль

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Газ", м. Староконстянтинів, Хмельницької області

про стягнення 2 093 368, 71 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 02.05.2024 у справі №924/8/24 позов задоволено.

Стягнуто з ТОВ "Альфа Газ" (31100, м.Староконстянтинів, Хмельницької області, вул. Жовтнева, 31, код: 31328477) на користь ТОВ "ЮСП Крафт", (46010, м.Тернопіль, вул. Текстильна, буд.28, код: 38417400) - 1 739 743, 77 грн. (оди мільйон сімсот тридцять дев`ять тисяч сімсот сорок три гривні 77 коп.) - основний борг, 326 416, 26 грн. (триста двадцять шість тисяч чотириста шістнадцять гривень 26 коп.) - пені, 24 712, 96 грн. (двадцять чотири тисячі сімсот дванадцять гривень 96 коп.) - 3% річних, 2 495, 72 грн. (дві тисячі чотириста дев"яносто п`ять гривень 72 коп.) - інфляційних втрат та 31 400, 53 грн. (тридцять одну тисячу чотириста гривень 53 коп.) - витрат по оплаті судового збору.

Не погоджуючись з ухваленим судом першої інстанції рішенням від 02.05.2024 у справі №924/8/24 Товариство з обмеженою відповідальністю "Альфа Газ" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати судове рішення Господарського суду Хмельницької області у справі №924/8/24 від 02.05.2024 частково і ухвалити нове рішення в частині, яким відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення із ТОВ "Альфа Газ" пені за неналежне виконання договірних зобов`язань в сумі 326 416, 26 грн. Стягнути із ТОВ "ЮСП Крафт" на користь ТОВ "Альфа Газ" судовий збір.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції мав би врахувати дії позивача, що виразились у доставці товару всупереч Договірним умовам про передоплату та повний розрахунок при відвантаженні на власний ризик; наявність форс-мажорних обставин, які наступили через 4 дні після поставки двох останніх неоплачених партій, та як наслідок, складний фінансовий стан відповідача, а тому вважає, що підстави для нарахування штрафних санкцій на користь позивача та їх стягнення судом були відсутні.

Листом Північно-західного апеляційного господарського суду №924/8/24/3468/24 від 22.05.2024 витребувано матеріали справи №924/8/24 з Господарського суду Хмельницької області. 03.06.2024 матеріали справи №924/8/24 надійшли на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.06.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Газ" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 02.05.2024 у справі № 924/8/24; розгляд апеляційної скарги призначено на "09" липня 2024 р. об 15:00 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань № 1.

Запропоновано позивачу у строк до 21.06.2024 надати суду відзив на апеляційну скаргу та докази надсилання копії відзиву та доданих до нього документів відповідачу.

Роз`яснено учасникам справи право участі особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, передбачене статтею 197 Господарського процесуального кодексу України.

Копію ухвали доставлено сторонам до електронних кабінетів системи "Електронний суд" ЄСІТС (а.с. 205).

18.06.2024 до Північно-західного апеляційного господарського суду через систему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮСП Крафт" надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, з підстав, висвітлених в ньому, просить апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Газ" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 02.05.2024 у справі № 924/8/24 - без змін.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №924/8/24 у складі: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Грязнов В.В., суддя Тимошенко О.М.

У зв`язку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії Тимошенка О.М. у період з 01.07.2024 по 30.07.2024 включно, відповідно до ст. 32 ГПК України та п. 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Грязнов В.В., суддя Павлюк І.Ю.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.07.2024 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Газ" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 02.05.2024 у справі № 924/8/24 до провадження колегію суддів у складі: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Грязнов В.В., суддя Палюк І.Ю.

В судове засідання 09.07.2024 з`явилась представник позивача (в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою власних технічних засобів системи "Easy Con"), яка заперечила доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві, та надала усні пояснення по суті спору.

Представник відповідача в судове засідання 09.07.2024 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомлені.

Відповідно до норм ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, оскільки визначальним є не явка представників, а достатність матеріалів справи для ухвалення рішення у справі.

Відповідно до ст.ст. 269, 270 ГПК України, апеляційна інстанція переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Під час дослідження матеріалів справи апеляційним судом встановлено наступне.

20.06.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Альфа Газ" як Покупцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮСП Крафт", як Постачальником, було укладено Договір поставки № 23П.200 (надалі - Договір).

На умовах Договору Постачальник зобов`язується за замовленням (специфікацією) Покупця передати останньому у власність певний товар, а Покупець зобов`язується прийняти й оплатити цей товар у повному розмірі на умовах та в порядку, визначених даним Договором.

Предметом постачання (надалі - Товаром) є панелі сендвіч (тришарова панель, що складається з металічних обшивок (холоднокатаної гарячеоцинкованої сталі з полімерним або іншим покриттям) і наповнювача (пінополіуретан та/або пінополіізоціанурат), технічні характеристики яких та кількість викладені у Специфікаціях, які є невід`ємною частиною даного Договору (пункти 1.1.-1.2. Договору).

Відповідно до п.4.1. Договору Оплата за поставлений Товар повинна була здійснитись у формі безготівкового розрахунку на таких умовах: 80% - передоплата та 20% - за партію Товару на протязі 2 (двох) банківських днів від моменту письмового повідомлення про готовність до відвантаження.

Відповідно до пункту 4.2. даного Договору Покупець мав здійснити попередню оплату за Товар на протязі 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання рахунку-фактури, але не раніше підписання Сторонами Специфікації.

На виконання умов Договору Постачальником було здійснено кілька поставок товарів, що підтверджується видатковими та товарно-транспортними накладними.

Під час отримання Товару Покупець не заявив жодних претензій стосовно строку, порядку, кількості, асортименту, якості та відповідності Товару до Замовлення, що було оформлено накладними, а саме: № К230721/007 від 21.07.2023 року на суму 764 755, 85 грн.; №К230721/008 від 21.07.2023 року на суму 764 755, 85 грн.; № К230731/005 від 01.08.2023 року на суму 711 780, 41 грн.; № К230801/019 від 01.08.2023 року на суму 998 451,66 грн.

На оплату поставлених згідно умов договору №23П.200 від 20.06.2023 року товарів, що підтверджуються видатковими накладними та товарно-транспортними накладними позивачем були виставлені відповідачу відповідні рахунки: № РК230721/007 від 21.07.2023 року на суму 764 755, 85 грн.; № РК230721/008 від 21.07.2023 на суму 764 755, 85 грн.; № РК230731/005 від 01.08.2023 року на суму 711 780, 41 грн.; № РК230801/019 від 01.08.2023 року на суму 998 451,66 грн.

Відповідно до видаткових накладних за період з 21.07.2023р. по 01.08.2023р. борг ТОВ "Альфа Газ" перед ТОВ "ЮСП Крафт" за укладеним Договором становить 1 739 743, 77 грн. (один мільйон сімсот тридцять дев`ять тисяч сімсот сорок три гривні 77 копійок).

21.07.2023 року позивачем було поставлено та підписано обома сторонами Видаткова накладна № К230721/007 від 21.07.2023 року та Товарно-транспортна накладна № РК230721/007 від 21.07.2023 року на суму 764 755, 85 грн. - дана партія Товару була оплачена відповідачем повністю.

21.07.2023 року позивачем було поставлено та підписано обома сторонами Видаткова накладна №К230721/008 від 21.07.2023 року та Товарно-транспортна накладна № РК230721/008 від 21.07.2023 на суму 764 755, 85 грн. - дана партія Товару була оплачена відповідачем повністю.

01.08.2023 року позивачем було поставлено та підписано обома сторонами Видаткова накладна № К230731/005 від 01.08.2023 року на суму 711 780, 41 грн. та Товарно-транспортна накладна № РК230731/005 від 01.08.2023 року на суму 711 780, 41 грн. - дана партія Товару була оплачена відповідачем частково.

01.08.2023 року позивачем було поставлено та підписано обома сторонами Видаткова накладна № К230801/019 від 01.08.2023 року та Товарно-транспортна накладна № РК230801/019 від 01.08.2023 року на суму 998 451,66 грн. - дана партія Товару не була оплачена відповідачем повністю.

З метою досудового врегулювання спору, шляхом поштового відправлення, позивачем було направлено відповідачу претензію від 09.11.2023 року про сплату заборгованості за договором поставки №23П.200 від 20.06.2023р.

У своїй відповіді від 17.11.2023р. вих. №495 відповідач підтвердив заборгованість перед позивачем та послався на форс-мажорні обставини, як на причину невиконання зобов`язань.

Відповідно до п. 4.5. Договору облік взаєморозрахунків та виписка податкових накладних відбуватимуться в цілому по Договору та подальшому, усі платежі будуть зараховуватися в хронологічному порядку.

Згідно пункту 6.1. Договору за несвоєчасну оплату вартості замовленого Товару Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі 2% від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Відповідно до п. 4.1. Договору Покупець повинен був здійснити передоплату 80% у розмірі 2 591 795, 02 грн., однак ним було оплачено лише перший транш в розмірі 700 000, 00 грн. 29 червня 2023р., (платіжна інструкція № 168 від 29.06.2023р.) та 800 000, 00 грн. 27 липня 2023 р., (платіжна інструкція № 249 від 27.07.2023р.), що разом становить 1 500 000, 00 грн., (46,30%), тобто не повна сума передоплати.

Таким чином, різниця недоплаченої передоплати становить 1 091 795, 02 грн., на яку позивачем нараховано пеню відповідно до п.6.1. Договору.

Щодо доплати 20%, яка становить 647 948, 75 грн., відповідач повинен був доплатити на протязі 2 (двох) банківських днів від моменту письмового повідомлення про готовність до відвантаження.

Відповідно до п.6.1. Договору позивачем нараховано відповідачу на суму заборгованості 1 091 795, 02 грн. пеню в розмірі 326 416, 26 грн. за період з 27.06.2023р. по 26.12.2023р.

Додатково позивачем в порядку ст. 625 ЦК України нараховано відповідачу 24 712, 96 грн. - 3% річних за період з 21.06.2023р. по 21.12.2023р. та 2 495, 72 грн. - інфляційних втрат за період з 21.06.2023р. по 21.12.2023р. на суму заборгованості 1 091 795, 02 грн.

Всього, сума заборгованості за Договором складає 2 093 368, 71 грн., з яких 1 739 743, 77 грн. - основний борг, 326 416,26 грн. - пеня, 24 712,96 грн. - 3% річних, 2 495,72 грн. - інфляційних втрат.

У зв`язку з вищевикладеним позивач звернувся до Господарського суду Хмельницької області до відповідача з позовом про стягнення вищевказаної суми заборгованості, пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 02.05.2024 у справі №924/8/24 позов задоволено в повному обсязі.

Місцевий господарський суд вказав, що матеріали справи містять достатні докази виконання позивачем взятих на себе зобов`язань за договором щодо поставки відповідачу товару та не містять доказів в підтвердження оплати заборгованості за поставлений товар, що є предметом позову, або доказів повернення товару позивачу. Наявність форс-мажорних обставин, на які посилається відповідач, не є достатньою підставою для звільнення від виконання зобов`язання, оскільки відповідачем не було зазначено які конкретні заходи вживались для недопущення порушення перед позивачем і які події під час виконання умов Договору поставки не дозволяли виконувати свої грошові зобов`язання по Договору поставки (причинно-наслідковий зв`язок).

Не погоджуючись із рішенням Господарського суду Хмельницької області від 02.05.2024 у справі №924/8/24 та мотивами суду першої інстанції, відповідач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

В розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Під захистом права розуміється державна примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути виражений як концентрований вираз змісту (суті) державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в іншій спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Приписами ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк. Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Як вбачається з правовідносин, що виникли між сторонами їм притаманні ознаки, що характеризують цивільні відносини, які виникають з договорів поставки.

Згідно ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи 20.06.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Альфа-Газ" як Покупцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮСП Крафт", як Постачальником, було укладено Договір поставки № 23П.200 (надалі - Договір).

Предметом постачання (надалі - Товаром) є панелі сендвіч (тришарова панель, що складається з металічних обшивок (холоднокатаної гарячеоцинкованої сталі з полімерним або іншим покриттям) і наповнювача (пінополіуретан та/або пінополіізоціанурат), технічні характеристики яких та кількість викладені у Специфікаціях, які є невід`ємною частиною даного Договору (пункти 1.1.-1.2. Договору).

ТОВ "ЮСП Крафт" поставило для ТОВ "Альфа-Газ" товар визначений Специфікацією, що підтверджується видатковими накладними: №К230721/007 від 21 липня 2023 року на суму 764 755,85 грн.; №К230721/008 від 21 липня 2023 року на суму 764 755,85 грн.; №К230731/005 від 01 серпня 2023 року на суму 711 780,41 грн. та №К230801/019 від 01 серпня 2023 року на суму 998 451,66 грн. Загальна сума поставленого товару становить 3 239 743,77 грн.

На оплату поставлених згідно умов договору №23П.200 від 20.06.2023 року товарів, що підтверджуються видатковими накладними, товарно-транспортними накладними позивачем були виставлені відповідачу відповідні рахунки.

На виконання Договору ТОВ "Альфа-Газ" 29 червня 2023 року перерахувало для ТОВ "ЮСП Крафт" 700 000,00 грн. та 27 липня 2023 року - 800 000,00 грн.

Відповідно до видаткових накладних за період з 21.07.2023р. по 01.08.2023р. борг ТОВ "Альфа-Газ" перед ТОВ "ЮСП Крафт" за укладеним Договором, становить 1 739 743, 77 грн. (один мільйон сімсот тридцять дев`ять тисяч сімсот сорок три гривні 77 копійок).

Згідно п. 4.1. Договору Покупець повинен здійснити передоплату 80% у розмірі 2 591 795, 02 грн., однак ним було оплачено лише перший платіж в розмірі 700 000,00 грн. 29 червня 2023р., (платіжна інструкція № 168 від 29.06.2023р.) та 800 000, 00 грн. 27 липня 2023 р., (платіжна інструкція № 249 від 27.07.2023р.), що становить 1 500 000, 00 грн., (46,30%).

Колегією суддів враховується, що відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", який затверджений Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, із змінами та доповненнями відповідно до Указів Президента у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на всій території України введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

05.08.2023 року об 19 годині по території будівельного майданчика (об`єкт будівництва) російською федерацією було завдано ракетного удару.

За даним фактом слідчим відділом УСБУ у Хмельницькій області виділено матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000158 від 05 серпня 2023 року.

08.08.2023 року ТВ "Альфа Газ" надіслало на адресу ТОВ "ЮСП Крафт" повідомлення про форс-мажорну обставину за вих.№310 із додатками, яка була одержана ТОВ "ЮСП Крафт" 10.08.2023 року за вх.№14.

ТОВ "Альфа-Газ" звернулося до Хмельницької регіональної Торгово-Промислової Палати із заявою про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) для суб`єктів господарювання фізичних осіб за договірними зобов`язаннями.

За результатами розгляду заяви Хмельницькою регіональною ТПП видано Сертифікат №6800-23-4211 від 12 жовтня 2023 року вих.№22-01/1094 відповідно до якого по Договору підряду №41/23 від 10 лютого 2023 року "Нове будівництво ангару для обслуговування спеціальної техніки на аеродромі Старокостянтинів" шифр А-24/22-БУД засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили). Військова агресія Російської Федерації проти України унеможливлює належним чином виконати роботи за календарним графіком виконання робіт для подальшої здачі об`єкту будівництва пошкодженого внаслідок ракетного удару. Період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з 05 серпня 2023 року по 20 вересня 2023 року.

ТОВ "ЮСП Крафт" звернулося до ТОВ "Альфа-Газ" із вимогою погасити зобов`язання за договором поставки №23П.200 від 20 червня 2023 року, на яку було надано відповідь, що ТОВ "Альфа-Газ" не заперечує щодо суми зобов`язання в розмірі 1 739 743,77 грн., але не має можливості розрахуватися у зв`язку з невирішеним питанням з замовником будівництва.

Апеляційний господарський суд виснує, що наявність форс-мажорних обставин на які посилається апелянт, не є достатнім для звільнення від виконання зобов`язання, оскільки відповідачем не було зазначено які конкретні заходи вживались для недопущення порушення перед позивачем і які події під час виконання умов Договору поставки не дозволяли виконувати грошові зобов`язання по Договору поставки (причинно-наслідковий зв`язок).

Верховний Суд у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначив, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі № 905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.

Також, це стосується наданого відповідачем офіційного Листа-повідомлення Торгово-Промислової палати України від 28 лютого 2022 року вих.№2024/02.0-7.1, який лише констатує факт наявності форс-мажорних обставин без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні, і не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору зобов`язання, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Що стосується наданого відповідачем "Звіту №47/09-23 про технічне обстеження незавершеного будівництва ангару для обслуговування техніки на аеродромі Старокостянтинів після руйнувань від ракетного обстрілу 05.08.2023р. з рекомендаціями на виконання відновних ремонтних робіт та завершення будівництва", проведеного провідним будівельним експертом Богомольним Н.А. (сертифікат АЕ006512) на замовлення ТОВ "Альфа Газ", вказане обстеження також не дає підстав для звільнення відповідача від виконання зобов`язань за Договором поставки №23П.200 від 20.06.2023 року, оскільки в звіті лише констатується факт збройної агресії, наслідком чого стало неможливим виконання Договору підряду, укладеного між ТОВ "Альфа Газ" із військовою частиною.

Додатково позивачем в порядку ст. 625 ЦК України нараховано відповідачу 24 712,96 грн. - 3% річних за період з 21.06.2023р. по 21.12.2023р. та 2 495,72 грн. - інфляційних втрат за період з 21.06.2023р. по 21.12.2023р. та 326 416, 26 грн. пені.

Колегія суддів, встановивши порушення відповідачем взятих на себе грошових зобов`язань, зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобов`язання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою ст. 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочу платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Керуючись пунктом 6.1. Договору, за несвоєчасну оплату вартості замовленого Товару Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі 2% від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Оскільки, різниця недоплаченої передоплати становить 1 091 795, 02 грн., позивачем нараховано відповідно до п.6.1. Договору пеню в розмірі 326 416, 26 грн. за період з 27.06.2023р. по 26.12.2023р.

Колегія суддів, перевіривши правильність нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат у вище вказаних сумах, приходить до висновку, що вказані нарахування здійсненні вірно та підлягають задоволенню.

Разом з тим апелянт просив зменшити розмір нарахованої позивачем пені, посилаючись на понесення значних фінансових втрат у зв`язку з ракетним обстрілом рф 05.08.2023 року (згідно заперечення на відповідь на відзив у суді першої інстанції (а.с.143-151)).

Так, колегія суддів бере до уваги, що згідно ст. 233 ГК України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій, при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір до сплати штрафних санкцій.

За рішенням суду розмір неустойки може бути зменшений, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ч. 3 ст. 551 ЦК України).

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Тобто з системного аналізу вищевказаних норм слідує, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Реалізуючи своє право на зменшення розміру пені відповідно до положень ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України, апеляційний суд виходить з фактичних обставин, встановлених у даній справі на підставі доказів, наданих учасниками справи на підтвердження їх вимог і заперечень, яким надає оцінку згідно з вимогами ст.86 ГПК України, тобто дослідивши конкретні обставини справи щодо ступеня виконання умов Договору, розміру заборгованості, майнового стану сторін тощо.

Верховний Суд в постанові від 23.02.2023 у справі №905/1677/16 констатував, що застосоване у ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України словосполучення "суд має право" та "може бути зменшений за рішенням суду" свідчить про те, що саме суди першої та апеляційної інстанцій користуються певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення.

Закон не містить вичерпного переліку обставин, які можуть бути враховані судом при зменшенні розміру неустойки, тому боржник і кредитор мають право посилатися й на інші обставини, які мають довести, а суд оцінити при ухваленні рішення.

Крім того, колегія суддів приймає до уваги висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.01.2024 у справі №911/2269/22, відповідно до яких, в питаннях підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є відмінними, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, які водночас мають узгоджуватись з положенням статті 233 ГК України і частині третій статті 551 ЦК України, а також досліджуватись та оцінюватись судом в порядку статей 86, 210, 237 ГПК України.

Такий підхід є усталеним в судовій практиці, зокрема Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (постанови від 11.07.2023 у справі №914/3231/16, від 10.08.2023 у справі №910/8725/22, від 26.09.2023 у справі №910/22026/21, від 02.11.2023 у справі №910/13000/22, від 07.11.2023 у справі №924/215/23, від 09.11.2023 у справі №902/919/22).

Слід зазначити, що розмір можливого зменшення штрафних санкцій законодавчо не врегульований, тому вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Крім того, суд враховує правовий зміст інституту неустойки, що остання не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Правовий висновок, що пеня не може бути непомірним тягарем боржникові і джерелом отримання додаткових прибутків кредиторові підтримав Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду відповідно до постанови від 08.04.2020 у справі №924/570/19.

Апеляційний суд, розглянувши клопотання відповідача про зменшення розміру пені, дослідивши докази поведінки відповідача, як сторони договору, врахувавши докази часткового виконання умов договору та наслідки ракетного удару рф 05.08.2024, прийнявши до уваги правомірність стягнення місцевим судом заявлених сум 3% річних та інфляційних втрат, вважає за можливе зменшити нараховану пеню на 50%. Відтак, сума належної до стягнення пені зменшується апеляційним судом з 326 416, 26 грн. до 163 208, 13 грн.

Частиною 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 277 ГПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З огляду на встановлене судом апеляційної інстанції, враховуючи положення статті 275 та статті 277 ГПК України, колегія апеляційного господарського суду приходить до висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Газ" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 02.05.2024 у справі №924/8/24 підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 02.05.2024 у справі №924/8/24 підлягає зміні з викладенням резолютивної частини рішення у зміненій редакції.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 272, 273, 275, 276, 278, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Газ" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 02.05.2024 у справі №924/8/24 задоволити частково.

2. Рішення Господарського суду Хмельницької області від 02.05.2024 у справі №924/8/24 змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній реакції:

"Позов задоволити частково.

Стягнути з ТОВ "Альфа Газ", (31100,м.Староконстянтинів, Хмельницької області, вул.Жовтнева, 31, код: 31328477) на користь ТОВ "ЮСП КРАФТ", (46010, м.Тернопіль, вул.Текстильна, буд.28, код: 38417400):

1 739 743, 77 грн. (оди мільйон сімсот тридцять дев`ять тисяч сімсот сорок три гривні 77 коп.) - основного боргу,

163 208, 13 грн. (сто шістдесят три тисячі двісті вісім гривень 13 коп.) - пені;

24 712, 96 грн. (двадцять чотири тисячі сімсот дванадцять гривень 96 коп.) - 3% річних;

2 495, 72 грн. (дві тисячі чотириста дев`яносто п`ять гривень 72 коп.) - інфляційних втрат;

31 400, 53 грн. (тридцять одну тисячу чотириста гривень 53 коп.) - витрат по оплаті судового збору.

В решті позову відмовити".

3. Господарському суду Хмельницької області видати наказ.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду, відповідно до ст.ст. 287-291 ГПК України.

5. Справу №924/8/24 повернути до Господарського суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "17" липня 2024 р.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Грязнов В.В.