ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2024 р. м. Ужгород Справа № 907/444/24

Суддя Господарського суду Закарпатської області Лучко Р.М.,

Розглянувши матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Деяк Наталії Володимирівни, м. Хуст Закарпатської області

до відповідача Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», м. Київ в особі Філії «Хустське лісове дослідне господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», м. Хуст Закарпатської області

про стягнення 506 463,15 грн

секретар судового засідання Піпар А.Ю.

учасники справи не викликались

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Деяк Наталії Володимирівни звернулася до Господарського суду Закарпатської області з позовною заявою про стягнення з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі Філії «Хустське лісове дослідне господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» 424 734,80 грн боргу, 53 417,44 грн пені, 17 566,76 грн інфляційних втрат та 10 744,15 грн 3% річних, посилаючись на невиконання відповідачем зобов`язань з оплати за Договором №431/1 про надання послуг по виготовленню технічної документації із землеустрою від 01 грудня 2022 року, з урахуванням додаткових угод до нього.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №907/444/24 визначено головуючого суддю Лучка Р.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 травня 2024 року.

Ухвалою від 13.05.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, постановив розглянути спір за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи, встановив учасникам справи процесуальні строки для подання заяв по суті спору, заяв із обґрунтуванням заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Відповідач згідно з поданим через систему «Електронний суд» відзивом на позов від 27.05.2024 заперечує проти задоволення позовних вимог.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з своєчасної оплати вартості розроблених позивачем технічних документацій з землеустрою за Договором про надання послуг по виготовленню технічної документації із землеустрою №431/1 від 01.12.2022 року (з урахуванням додаткових угод до нього), у зв`язку з чим станом на 18.04.2024 (дата оформлення позовної заяви) в нього виникла заборгованість в розмірі 424 734,80 грн, за несвоєчасну сплату якої позивачем з урахуванням встановлених в п.п. 2.4.-2.6. строків сплати кожного етапу робіт окремо нараховано відповідачу 53 417,44 грн пені, 17 566,76 грн інфляційних втрат та 10 744,15 грн 3% річних, з вимогами про стягнення яких подано даний позов до Господарського суду.

Заперечення (відзив) відповідача.

Відповідач згідно з відзивом на позовну заяву заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначаючи про відсутність факту прострочення зобов`язання з оплати за укладеним між сторонами Договором з підстав відсутності передбачених Договором обов`язкових рахунків-фактур із зазначенням банківських реквізитів позивача.

Крім того, вказує на неспівмірний розмір нарахованої позивачем пені, у зв`язку з чим просить зменшити її розмір на 95% до суми 4089,27 грн

Відповідь на відзив.

Позиваче не надано суду відповіді на відзив відповідно до ст. 166 ГПК України.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

01 грудня 2022 року між Державним підприємством «Хустське лісове дослідне господарство», як Замовником та Фізичною особою-підприємцем Деяк Наталією Володимирівною, як Виконавцем укладено Договір про надання послуг по виготовленню технічної документації із землеустрою №431/1 (надалі Договір), за умовами п. 1.1. якого Виконавець зобов`язується виготовити з дотриманням вимог законодавства технічні документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) загальною орієнтовною площею 2589,8 га для ведення лісового господарства та пов`язаних з ним послуг, які знаходяться на території Горінчівського лісництва Хустського району Закарпатської області, а Замовник, в свою чергу, зобов`язався прийняти та оплатити виконані роботи.

Відповідно до п. 1.2. Договору технічні, економічні та інші вимоги до матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) викладені у завданні на складання технічної документації із землеустрою, що є невід`ємною частиною договору (Додаток 1).

Порядок передачі робіт сторонами визначено в розділі 3 Договору, за змістом п. 3.1. якого приймання виконаних робіт за цим договором проводиться шляхом укладання та підписання про це відповідного акту приймання-передачі робіт обома Сторонами.

Роботи вважаються виконаними (на кожному етапі окремо аж до укладання остаточного акту) та прийнятими належним чином лише у випадку підписання про це відповідного акту обома Сторонами. У випадку виникнення будь-яких розбіжностей та не погодження Акту, Сторони складають акт про розбіжності.

При остаточному прийнятті виконаних робіт (останній етап виконання робіт) 3амовник зобов`язаний підписати відповідний акт протягом 10 календарних днів з дня отримання такого акту від Виконавця, або надіслати акт розбіжностей чи іншим чином оформлені претензії Виконавцю у разі виникнення таких. У випадку порушення умов п. 3.3. Договору роботи за цим договором вважаються виконаними належним чином та підлягають повній оплаті згідно умов цього Договору (п.п. 3.2.-3.4. Договору).

За умовами п.п. 2.1., 2.2. Договору вартість робіт визначається згідно з протоколом погодження договірної ціни на виконання робіт (додаток 3). Загальна вартість робіт за цим договором становить 466 164,00 грн з розрахунку 180 грн. за 1 гектар площі, що відповідає договірній ціні, зазначеній в Додатку 3 до Договору (протокол погодження договірної ціни на виконання робіт).

Відповідно до п.п. 2.3.-2.6. Договору розрахунки за надані послуги здійснюються в кілька етапів на підставі виставленого рахунку-фактури та актів здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг), що підписуються сторонами:

- протягом 10-ти робочих днів після укладення договору Замовник сплачує Виконавцю 40% (відсотків) від вартості робіт визначеної протоколом погодження договірної ціни (п. 2.4. Договору);

- протягом 10-ти робочих днів після виготовлення та представлення Замовнику розробленої технічної документації із землеустрою Замовник сплачує Виконавцю 40% (відсотків) від вартості робіт визначеної протоколом погодження договірної ціни (п. 2.5. Договору);

- протягом 10-робочих днів з після оформлення та надання Замовнику витягів з Державного земельного кадастру Замовник сплачує Виконавцю 20 % (відсотків) від вартості робіт визначеної протоколом погодження договірної ціни (п. 2.6. Договору).

Згідно з п. 2.7. Договору Замовник вносить грошові кошти в порядку, розмірах та у строк, передбачені п.п. 2.2-2.6. Договору, шляхом їх перерахування на поточний рахунок виконавця та на підставі виставлення рахунку-фактури Виконавцем Замовнику.

Згідно з Календарним планом виконання робіт (Додаток 2 до Договору) сторонами визначено строк виконання робіт з 01.12.2022 року по 01.06.2023 року.

Додатковою угодою №1 від 23.01.2023 до Договору, укладеною між Державним спеціалізованим господарським підприємством «Ліси України», як Замовником та Фізичною особою-підприємцем Деяк Наталією Володимирівною, як Виконавцем, сторони внесли зміни в преамбулу та реквізити сторін Договору, змінивши Замовника за Договором з Державного підприємства «Хустське лісове дослідне господарство» на Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі Філії «Хустське лісове дослідне господарство».

Крім того, відповідно до Додаткових угод №2 від 30.05.2023 та №3 від 30.11.2023 до Договору сторонами Договору вносилися зміни в частину Додатку 2 до Договору (Календарний план виконання робіт) в частині продовження строку їх виконання спершу до 01.12.2023 (Додаткова угода №2 від 30.05.2023 до Договору), а потім до 01.06.2024 (Додаткова угода №3 від 30.11.2023 до Договору).

Як свідчать матеріали справи, Фізичною особою-підприємцем Деяк Наталією Володимирівною на виконання умов Договору розроблено технічні документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж в натурі (на місцевості) земельних ділянок на території Горінчівського лісництва, площею 20,9373 га, за межами населених пунктів на території Хустської міської територіальної громади та Горінчівської сільської територіальної громади Хустського району Закарпатської області (частина Горінчівського лісництва), площею 2293,5303 га та за межами населених пунктів на території Хустської територіальної громади (частина 40-го кварталу Горінчівського лісництва) Хустського району Закарпатської області, площею 45,1704 га, а загальною площею 2359,638 га.

Означені технічні документації з землеустрою відповідно до Актів приймання-передачі частково виконаних робіт за Договором від 05.04.2023 (на суму 3768,71 грн), від 31.08.2023 (на суму 412 835,45 грн) та від 21.12.2023 (на суму 8130,67 грн) та згідно з листами №128 від 31.08.2023, №217/1 від 18.12.2023 передано позивачем разом з витягами з Державного земельного кадастру та рахунками на оплату їх вартості №16-1/23 від 04.04.2023, №44 від 31.08.2023, №61 від 18.12.2023 та прийнято відповідачем без зауважень, про що свідчать підписи представника Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (керівника Філії «Хустське лісове дослідне господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України») на Актах приймання-передачі.

Згідно з підписаними сторонами Актами приймання-передачі загальна вартість розроблених технічних документацій із землеустрою становить 424 734,83 грн.

За твердженням позивача, відповідачем, як Замовником не виконано зобов`язання з оплати вартості розроблених Виконавцем технічних документацій з землеустрою у визначений Договором строк, у зв`язку з чим заборгованість Відповідача складає 424 734,80 грн, стягнення якої разом з нарахованими пенею, втратами від інфляції та відсотками річними є предметом судового розгляду у цій справі.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ

За положеннями ч. 1 ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Аналогічні за змістом норми містяться і в ст.ст.509,526 Цивільного кодексу України.

До вимог господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з врахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами правочин є договором підряду на проектні та пошукові регулювання, правове регулювання якого визначено §4 Глави 61 ЦК України.

У відповідності до ст. 887 ЦК України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх.

Приписами статті 888 ЦК України визначено, що за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт замовник зобов`язаний передати підрядникові завдання на проектування, а також інші вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації. Завдання на проектування може бути підготовлене за дорученням замовника підрядником. У цьому разі завдання стає обов`язковим для сторін з моменту його затвердження замовником.

Підрядник зобов`язаний додержувати вимог, що містяться у завданні та інших вихідних даних для проектування та виконання пошукових робіт, і має право відступити від них лише за згодою замовника.

До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом (ч. 2 ст. 887 ЦК України).

Загальними положеннями ЦК України про підряд визначено обов`язок Замовника прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. (ч. 1 ст. 853 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов укладеного між сторонами Договору Виконавцем (позивачем у справі) розроблено та передано Замовнику (філії відповідача у справі) технічні документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж в натурі (на місцевості) земельних ділянок на території Горінчівського лісництва, площею 20,9373 га, за межами населених пунктів на території Хустської міської територіальної громади та Горінчівської сільської територіальної громади Хустського району Закарпатської області (частина Горінчівського лісництва), площею 2293,5303 га та за межами населених пунктів на території Хустської територіальної громади (частина 40-го кварталу Горінчівського лісництва) Хустського району Закарпатської області, площею 45,1704 га, а Державним спеціалізованим господарським підприємством «Ліси України» в особі Філії «Хустське лісове дослідне господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» прийнято розроблені позивачем землевпорядні документації на загальну суму 424 734,83 грн, що підтверджується Актами приймання-передачі від 05.04.2023, від 31.08.2023 та від 21.12.2023 та не заперечується відповідачем у справі.

Згідно ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Як встановлено судом, сторонами в п.п. 2.4.-2.6. Договору встановлено строк оплати Замовником виконаних Виконавцем робіт в три етапи:

- протягом 10-ти робочих днів після укладення договору 40% від вартості робіт, визначеної протоколом погодження договірної ціни;

- протягом 10-ти робочих днів після виготовлення та представлення Замовнику розробленої технічної документації із землеустрою 40% від вартості робіт, визначеної протоколом погодження договірної ціни;

- протягом 10-робочих днів з після оформлення та надання Замовнику витягів з Державного земельного кадастру 20% від вартості робіт визначеної протоколом погодження договірної ціни.

Частиною 1 статті 530 ЦК України обумовлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін ). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Приписи ч. 7 ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим на час розгляду справи в суді за ним рахується заборгованість в розмірі 424 734,83 грн, яка відповідачем по суті не спростована. Разом з тим, враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 237 ГПК України суд позбавлений права виходити за межі позовних вимог при ухваленні рішення, а відтак як обґрунтовано та правомірно заявлені підлягають до задоволення судом вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 424 734,80 грн.

Заперечення відповідача щодо відсутності в нього інформації про рахунки-фактури, як передумова оплати відповідно до п. 2.7. Договору та, відповідно, відсутність прострочення обов`язку зі сплати заборгованості спростовуються долученими до позовної заяви рахунками-фактурами №16-1/23 від 04.04.2023, №44 від 31.08.2023, №61 від 18.12.2023, які згідно з листами №128 від 31.08.2023, №217/1 від 18.12.2023 передано позивачем разом з витягами з Державного земельного кадастру відповідачу та прийнято останнім, що вбачається зі змісту означених листів та рахунків-фактур.

Крім того, суд зважає, що відповідно до ст. 95 Цивільного кодексу України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності. Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру.

За приписами ч. 1, 6 ст. 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єкти господарювання мають право відкривати свої філії, представництва, інші відокремлені підрозділи без створення юридичної особи.

У відповідності до ч. 1 ст. 62 Господарського кодексу України підприємство - самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

Підприємство має право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, погоджуючи питання про розміщення таких підрозділів підприємства з відповідними органами місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Такі відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством. Підприємства можуть відкривати рахунки в установах банків через свої відокремлені підрозділи відповідно до закону (ч. 4 ст. 64 Господарського кодексу України).

Виходячи з наведених положень законодавства, юридичні особи для здійснення своїх функцій мають право створювати філії, представництва та інші відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами.

Діяльність філій та представництв, як відокремлених структурних підрозділів не є самостійною та ініціативною, оскільки здійснюється від імені юридичної особи та на визначених нею умовах, при цьому всі ризики як майнового, так і немайнового характеру покладено на юридичну особу, що створила філію (відокремлений структурний підрозділ).

Отже, відповідальність за виконання філією функцій юридичної особи несуть юридичні особи, які створили відповідну філію (відокремлений підрозділ).

З наведеного слідує, що стороною у справі має бути юридична особа, від імені якої діє філія (відокремлений підрозділ), і рішення приймається саме стосовно підприємства чи організації - юридичної особи, але в особі її відокремленого підрозділу (аналогічний висновок викладено в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.07.2020 у справі № 916/1288/19).

Щодо вимог про стягнення пені.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом 6.6. Договору сторони погодили, що за порушення Замовником строків оплати вартості робіт, встановлених умовами Договору, Замовник сплачує Виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочення за кожен день простроченого платежу.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку суми пені, остання ФОП Деяк Н.В. обрахована за порушення відповідачем строків сплати по кожному етапу робіт окремо:

- за порушення строків оплати першого етапу відповідно до п. 2.4. Договору за період з 18.04.2023 по 10.06.2023 в розмірі 12 567,50 грн;

- за порушення строків оплати другого етапу відповідно до п. 2.5. Договору по кожному акту приймання-передачі технічної документації окремо: по акту від 05.04.2023 за період з 16.04.2023 по 10.09.2023 (в сумі 294,47 грн), по акту від 31.08.2023 за період з 11.09.2023 по 31.12.2023 (в сумі 17 960,78 грн) та по акту від 21.12.2023 за період з 01.01.2024 по 18.04.2024 (в сумі 15 016,58 грн), всього в розмірі 33 271,83 грн;

- за порушення строків оплати третього етапу відповідно до п. 2.6. Договору за період з 31.12.2023 по 18.04.2024 в розмірі 7578,11 грн.

Загалом розмір нарахованої позивачем пені становить 53 417,44 грн.

При цьому, відповідно до ч. 6. ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як встановлено судом, відповідно до умов п. 2.5. Договору зобов`язання відповідача з оплати другого етапу робіт (40%) повинно було бути виконано в строк десять робочих днів після виготовлення та представлення Замовнику розробленої технічної документації із землеустрою, тобто по акту приймання-передачі робіт від 05.04.2023 - до 19.04.2023, по акту приймання-передачі робіт від 31.08.2023 до 14.09.2023 та по акту приймання-передачі робіт від 21.12.2023 до 04.01.2024, а відтак, з урахуванням положень п. 2.5. Договору та приписів ч. 6 ст. 232 ГК України, право нараховувати штрафні санкції за прострочення відповідачем виконання зобов`язання в цій частині виникає по кожному акту окремо (20.04.2023, 15.09.2023 та 05.01.2024) та припиняється також по кожному акту окремо, відповідно, 19.10.2023, 14.03.2024 та 04.07.2024 року.

З урахуванням викладеного, суд вважає правомірним нарахування відповідачу за порушення строків сплати відповідно до п. 2.5. Договору пені, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ в означений період (з урахуванням закінчення строку нарахування пені згідно з розрахунками позивача) по акту від 05.04.2023 за період з 20.04.2023 по 19.10.2023, по акту від 31.08.2023 за період з 15.09.2023 по 14.03.2024 та по акту від 21.12.2023 за період з 05.01.2024 по 18.04.2024, а відтак, правомірними та обґрунтованими є вимоги про стягнення з відповідача 47 792,08 грн пені, а позов в цій частині є таким, що підлягає задоволенню.

В частині стягнення з відповідача 5625,36 грн пені, суд відмовляє, позаяк вимоги в цій частині розраховані позивачем з порушенням умов Договору та вимог ч. 6 ст. 232 ГК України.

Розглядаючи клопотання відповідача про зменшення розміру нарахованої пені на 95% до суми 4089,27 грн, суд враховує наступне.

Як на підставу поданого суду клопотання відповідач посилається на ту обставину, що нарахування пені є таким, що порушує принцип пропорційності, балансу та справедливості, а сам відповідач на даний час перебуває у складному фінансовому становищі, що значно ускладнювало виплату належних платежів суми у повній сумі вчасно, тоді як відповідач робив все можливе для виконання умов Договору, що підтверджується платежами на користь позивача.

Зазначає, що згідно з Статутом серед основною метою діяльності підприємства є ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання та відтворення лісів, а з перших днів повномасштабної війни на Україні ДП «Хустське ЛДГ» та ДСГП «Ліси України» в особі філії «Хустське ЛДГ» має налагоджену комунікацію з місцевою теробороною та ЗСУ в частині надання ресурсної допомоги паливно-мастильних матеріалів, запчастин, дров паливних, пилопродукції та лісоматеріалів круглих, що є на даний час одним з важливих напрямків роботи підприємства і стягнення одноразовим платежем зазначеної суми може призупинити надання допомоги ЗСУ та армії.

Окремо наголошує, що державне підприємство «Хустське лісове дослідне господарство», відповідно до наказу Державного агентства лісових ресурсів України, перебувало в процесі реорганізації шляхом приєднання до правонаступника, а саме відокремленого підрозділу (філії) «Хустське лісове дослідне господарство» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» та даний фактор також впливає на фінансове становище підприємства у зв`язку з відсутності певний період реалізації лісопродукції ДП «Хустське ЛДГ» та оформлення необхідної документації, передавального акту правонаступнику та інших складних процесів підприємства.

Доводить, що з огляду на те, що 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 було запроваджено по всій території України воєнний стан, це призвело до проблем щодо реалізації продукції, мобілізацією до ЗСУ частини працівників, а також проблем з паливом та транспортом, що призвела до не стабільного фінансового потоку коштів на підприємство.

Вважає, при цьому, що враховуючи загальну ціну Договору та зобов`язань у розмірі 424 734.80 грн, несправедливим є додаткова сплата 81 728,35 грн штрафних санкцій, які становлять приблизно 1/5 (приблизно додаткових 20%) загальної ціни договору та сплата даних значних штрафних санкцій негативно вплине на господарську діяльність боржника та на можливість виконання зобов`язань перед контрагентами і бюджетними платежами усіх рівнів, виплату заробітної платні працівникам тощо.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Так, згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Водночас, норми чинного законодавства України не містять переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено пеню, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності та з дотриманням принципів розумності, справедливості та пропорційності.

За змістом зазначених норм, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної суми таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Таким чином, аналіз зазначених норм права дозволяє дійти висновку, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми неустойки пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки поданим учасниками справи доказам та обставинам.

Подібний за змістом висновок щодо застосування норм права, які регулюють можливість зменшення судом нарахованих штрафних санкцій, а саме: статті 551 ЦК України та 233 ГК України, неодноразово послідовно викладався Верховним Судом у постановах, зокрема, але не виключно, від 26.07.2018 у справі № 924/1089/17, від 12.12.2018 у справі № 921/110/18, від 14.01.2019 у справі № 925/287/18, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 27.03.2019 у справі № 912/1703/18, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 03.06.2019 у справі № 914/1517/18, від 23.10.2019 у справі № 917/101/19, від 06.11.2019 у справі №917/1638/18, від 17.12.2019 у справі № 916/545/19, від 13.01.2020 у справі № 902/855/18, від 14.01.2020 у справі № 911/873/19, від 10.02.2020 у справі № 910/1175/19, від 19.02.2020 у справі № 910/1303/19, від 26.02.2020 у справі № 925/605/18, від 17.03.2020 № 925/597/19, від 18.06.2020 у справі № 904/3491/19 від 14.04.2021 у справі № 922/1716/20.

Позивач і відповідач у спірних правовідносинах беруть участь як господарюючі суб`єкти (постачальник та споживач природного газу) та, відповідно, несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності.

Зменшення (за клопотанням сторони) заявлених санкцій, які нараховуються за неналежне виконання стороною свої зобов`язань кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно з статтею 74 ГПК України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.

Разом з тим, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань передбачених ст. 230 ЦК України санкцій за порушення грошового зобов`язання є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань.

При цьому надмірне зменшення розміру пені фактично нівелює мету існування неустойки як штрафної санкції за неналежне виконання грошового зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Таким чином, суд зауважує, що можливість реалізації судом дискреційних повноважень на зменшення нарахованих штрафних санкцій за клопотанням відповідача в будь-якому разі пов`язується з обов`язком останнього (відповідача) подати суду докази на підтвердження тих обставин, які учасник справи вважає винятковими та такими, що дають право розраховувати на відповідне зменшення штрафних санкцій.

Позатим, розглядаючи відповідне клопотання відповідача про зменшення на 95% розміру нарахованої позивачем пені, суд констатує, що наведені в клопотанні обставини, як-то: складний фінансовий стан відповідача; налагоджена комунікація з місцевою теробороною та ЗСУ в частині надання ресурсної допомоги паливно-мастильних матеріалів, запчастин, дров паливних, пилопродукції та лісоматеріалів круглих; вплив реорганізації структурних підрозділів відповідача на виконання зобов`язань, - жодним чином документально Державним спеціалізованим господарським підприємством «Ліси України» не підтверджено.

З врахуванням викладеного, суд доходить висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами у розумінні статей 76, 77 ГПК України наявності обставин, на підставі яких можливо встановити наявність підстав для зменшення нарахованої позивачем пені, а посилання відповідача на часткове виконання ним умов Договору спростовується встановленими вище у справі обставинами, відповідно до яких будь-які оплати Замовником виконаних Виконавцем робіт в спірних правовідносинах відсутні.

При цьому, аргументи відповідача щодо неспівмірності пені з розміром простроченого зобов`язання також критично оцінюються судом, позаяк розмір підтверджених судом вимог про стягнення пені у спірних правовідносинах становить 47 792,08 грн, що становить близько 11% від суми заборгованості та є загалом співставним з сумою простроченого зобов`язання (424 734,80 грн).

Крім того, суд зазначає, що воєнний стан на території України сам по собі та з огляду на специфіку діяльності відповідача не означає, що він не може здійснювати господарську діяльність та набувати кошти чи, що така обставина на відповідача має більший вплив ніж на позивача, який також як суб`єкт господарювання за всіма обставинами несе негативні наслідки для своєї діяльності у зв`язку з введенням воєнного стану. Відповідач, при цьому, не надав доказів того, що підприємство зупинило роботу у зв`язку з воєнним станом, що всі працівники (чи їх частина), керівник підприємства, інші посадові особи мобілізовані та перебувають у складі Збройних Сил України, тимчасово не виконують професійні обов`язки у зв`язку з воєнними діями, все, або частина складу рухомого майна підприємства задіяні під час тих чи інших заходів, що б перешкоджало суб`єкту господарювання здійснювати підприємницьку діяльність під час введеного воєнного стану, у зв`язку з чим відповідні посилання відповідача відхиляються судом, а клопотання про зменшення суми нарахованої пені до задоволення не підлягає.

Щодо 3 % річних та втрат від інфляції.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно поданого суду розрахунку, за неналежне виконання договірних умов відповідачем позивачем за порушення відповідачем строків сплати по кожному етапу робіт окремо нараховано:

- за порушення строків оплати першого етапу відповідно до п. 2.4. Договору: інфляційні втрати за період з 11.12.2022 по 29.02.2024 в розмірі 11 147,41 грн та 3% річних за період з 11.12.2022 по 18.04.2024 в розмірі 6907,96 грн;

- за порушення строків оплати другого етапу відповідно до п. 2.5. Договору по кожному акту приймання-передачі технічної документації окремо: по акту від 05.04.2023 за період з 16.04.2023 по 10.09.2023 (в сумі 0,00 грн втрат від інфляції та 18,34 грн 3% річних), по акту від 31.08.2023 за період з 11.09.2023 по 31.12.2023 (в сумі 4204,69 грн втрат від інфляції та 1534,02 грн 3% річних) та по акту від 21.12.2023 за період з 01.01.2024 по 18.04.2024 (в сумі 1191,30 грн втрат від інфляції та 1517,90 грн 3% річних);

- за порушення строків оплати третього етапу відповідно до п. 2.6. Договору: інфляційні втрати за період з 01.01.2024 по 31.03.2024 в розмірі 1023,36 грн та 3% річних за період з 31.12.2023 по 18.04.2024 в розмірі 765,93 грн.

Загалом розмір нарахованих позивачем втрат від інфляції становить 17 566,76 грн та 10 744,15 грн.

Оцінюючи заявлені вимоги позову в цій частині, суд вкотре звертає увагу на ту обставину, що положеннями п.п. 2.4.-2.6. Договору зобов`язання відповідача з оплати першого-третього етапу робіт повинно було бути виконано в строк десять робочих днів після укладення договору (40% - п. 2.4. Договору), після виготовлення та представлення Замовнику розробленої технічної документації (40% - п. 2.5. Договору), після оформлення та надання Замовнику витягів з Державного земельного кадастру (20% - п. 2.6. Договору).

З урахуванням викладеного, за п. 2.4. Договору право нарахування відсотків річних та втрат від інфляції у позивача виникає з 16.12.2024, за п. 2.5. Договору по кожному акту окремо (з 20.04.2023, 15.09.2023 та 05.01.2024) та за п. 2.6. Договору (з урахуванням дати отримання 20.12.2023 відповідачем листа №217/1 від 18.12.2023) - з 04.01.2024 року.

З урахуванням викладеного, суд вважає правомірним здійснення нарахування відповідачу:

- за порушення строків оплати першого етапу відповідно до п. 2.4. Договору: інфляційні втрати за період з 16.12.2022 по 29.02.2024 та 3% річних за період з 16.12.2022 по 18.04.2024;

- за порушення строків оплати другого етапу відповідно до п. 2.5. Договору по кожному акту приймання-передачі технічної документації окремо: по акту від 05.04.2023, починаючи з 20.04.2023, по акту від 31.08.2023, починаючи з 15.09.2023, по акту від 21.12.2023, починаючи з 05.01.2024 і по 18.04.2024 3% річних та по 29.02.2024 втрати від інфляції;

- за порушення строків оплати третього етапу відповідно до п. 2.6. Договору: інфляційні втрати за період з 04.01.2024 по 31.03.2024 та 3% річних за період з 04.01.2024 по 18.04.2024.

З урахуванням викладеного, здійснивши арифметичний підрахунок позовних вимог в цій частині, суд вважає підставними, обґрунтовано заявленими, підтвердженими належними та допустимими доказами та такими, що відповідають умовам Договору вимоги про стягнення з відповідача 16 326,65 грн втрат від інфляції та 10 590,61 грн 3% річних.

В задоволенні позову в частині стягнення з відповідача 153,54 грн 3% річних та 1240,11 грн втрат від інфляції суд відмовляє, позаяк позовні вимоги в цій частині обраховані позивачем з порушенням умов Договору.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Сторонами у справі не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності інших обставин ніж ті, що досліджені судом, а відтак, зважаючи на зазначене вище, позовні вимоги як обґрунтовано заявлені, підтверджені належними та допустимими доказами підлягають до часткового задоволення судом.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони у справі пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 126, 129, 221, 236, 238, 240, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (01601, м. Київ, вул. Руставелі Шота, буд 9А, ) в особі Філії «Хустське лісове дослідне господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (90400, м. Хуст Закарпатської області, вул. Сливова, буд. 34, код ЄДРПОУ ВП 45123915) на користь Фізичної особи-підприємця Деяк Наталії Володимирівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 424 734,80 грн (чотириста двадцять чотири тисячі сімсот тридцять чотири гривні 80 копійок) заборгованості, 47 792,08 грн (сорок сім тисяч сімсот дев`яносто дві гривні 08 копійок) пені, 16 326,65 грн (шістнадцять тисяч триста двадцять шість гривень 65 копійок) втрат від інфляції, 10 590,61 грн (десять тисяч п`ятсот дев`яносто гривень 61 копійку) 3% річних та 7491,66 грн (сім тисяч чотириста дев`яносто одну гривню 66 копійок) в повернення сплаченого судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного Господарського суду.

Повне судове рішення складено та підписано 16 липня 2024 року.

Суддя Р.М Лучко