РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.06.2024Справа № 910/1825/24

За позовомЗакритого акціонерного товариства "Спіка"
до третя особа, третя особа, Міністерство юстиції України яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: 1) Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тимошенко Людмила Анатоліївна яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 2) ОСОБА_1
провизнання незаконним та скасування рішення
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Лемішко Д.А.
Представники сторін:

від позивача: Данильчук М.Я.; Войтович М.С.;

від відповідача: Семенченко Я.А.;

від третьої особи-1: не з`явився;

від третьої особи-2: ОСОБА_1

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа № 910/1825/24 за позовом Закритого акціонерного товариства «Спіка» (далі також - позивач, ЗАТ «Спіка») до Міністерства юстиції України (далі також - відповідач, Мінюст) відповідно до якого позивач просить суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства юстиції України № 4426/5 від 27.12.2023 «Про задоволення скарги», що виданий на підставі висновку центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 08.11.2023 за результатами повторного розгляду скарги ОСОБА_1 від 15.12.2020, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 18.12.2020 за № 38783-33-20;

- скасувати реєстраційну дію Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України (індексний номер рішення 70916084 від 27.12.2023), якою анульовано розділ з реєстраційним номером об`єкту нерухомого майна № 000 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

- скасувати реєстраційну дію Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України (індексний номер рішення 60666184 від 29.09.2021), якою припинено право власності на нежитлові приміщення незавершеного будівництва (торговий центр в вбудовано-прибудованих приміщеннях житлового будинку) 2-га черга (реєстраційний номер майна 000) за закритим акціонерним товариством «Спіка» за адресою: 03164, м. Київ, вул. Ушакова Миколи, 34-а;

- зобов`язати Міністерство юстиції України поновити запис на нежитлові приміщення незавершеного будівництва (торговий центр в вбудовано-прибудованих приміщеннях житлового будинку) 2-га черга (реєстраційний номер майна 000) за закритим акціонерним товариством «Спіка» за адресою: 03164, м. Київ, вул. Ушакова Миколи, 34-а, відповідно до рішення Державного реєстратора ПНКМНО Тимошенко Л.А. про реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 52980092, прийняте 06.07.2020 о 15:47:34 (з відкриттям розділу).

11 та 14 березня 2024 відповідачем подані відзиви на позов.

18.03.2024 позивач надав відповідь на відзив.

Відповідно до ухвали суду від 23.02.2024 залучено до участі в справі третіми особами, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тимошенко Людмилу Анатоліївну (далі також - третя особа-1, нотаріус Тимошенко Л.А.) та ОСОБА_1 (далі також - третя особа-2, ОСОБА_1 ).

08.04.2024 відповідачем подано письмові заперечення на відповідь на відзив та заявлено про поновлення пропущеного строку для подання заперечень.

Зважаючи на письмові пояснення відповідача, суд задовольнив заяву та поновив строк для подачі заперечень на відповідь на відзив.

З огляду на те, що в підготовчому провадженні здійснено дії передбачені ст. 182 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 27.06.2024.

Представники сторін та третя особа-2 безпосередньо в судовому засіданні 27.06.2024 надали усні пояснення стосовно заявленого позову.

Неявка третьої особи-1 в судове засідання 27.06.2024 не перешкоджає вирішенню спору по суті.

Суд заслухав вступне слово, закінчив з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами, провів судові дебати.

У судовому засіданні 27.06.2024 відповідно до приписів ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27 грудня 2023 Міністерством юстиції України на підставі Висновку центральної колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 08.11.2023 (далі також - Висновок) за результатами нового розгляду скарги ОСОБА_1 від 15.12.2020, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 18.12.2020 за № 38783-33-20, винесено наказ № 4426/5 «Про задоволення скарги» (далі також - Наказ), відповідно до якого вирішено:

1) Скаргу ОСОБА_1 від 15.12.2020 задовольнити.

2) Визнати прийнятим з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та анулювати рішення від 06.07.2020 № 52980092 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тимошенко Людмили Анатоліївни.

3) Виконання наказу покласти на Офіс протидії рейдерству.

В указаному Висновку викладено, зокрема, таке:

- скарга підлягає новому розгляду у зв`язку зі скасуванням судовими рішеннями наказу Мінюсту від 29.09.2021 № 3436/5;

- з доданих до скарги документів та відомостей Реєстру прав власності на нерухоме майно, що є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав), Колегією встановлено, що ОСОБА_1 є співвласником нежитлових приміщень;

- оскаржуваним рішенням зареєстровано право власності на нежитлові приміщення за ЗАТ «Спіка» на підставі, зокрема, дублікату дозволу на виконання будівельних робіт № 215-Лн від 12.08.1998, погодженого управлінням державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва (далі - дозвіл на виконання будівельних робіт), відомостей з Державного земельного кадастру від 03.07.2020 № 21126654 (далі - відомості з ДЗК), договору оренди земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербаковим Віктором Захаровичем 08.09.2005, та зареєстрованого в реєстрі за № 642 (далі - договір оренди) та технічного паспорту, виданого 24.06.2020 фізичною особою-підприємцем Баглай Володимиром Анатолійовичем (далі - технічний паспорт);

- в ході колегіального розгляду скарги з відомостей Державного реєстру прав та документів Колегією встановлено, що дозвіл на виконання будівельних робіт видано для встановлення огорожі будівельного майданчика та демонтажу інженерних мереж для будівництва житлового будинку, також, він містить відмітку про перехід права власності, зокрема, до скаржника;

- на момент прийняття оскаржуваного рішення право оренди земельної ділянки ЗАТ «Спіка» було припинено у 2008 році, що підтверджується відомостями з ДЗК;

- оскаржуване рішення прийнято з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та обтяжень» (далі - Закон) та підлягає анулюванню, оскільки воно не відповідає законодавству у сфері державної реєстрації прав.

Як наголошує позивач, внаслідок виконання оскаржуваного Наказу відповідачем в особі Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України 27.12.2023 року (індексний номер рішення 70916084) було вчинено дії, які призвели до анулювання розділу з реєстраційним номером об`єкту нерухомого майна № 000, які, у свою чергу, призвели до видалення із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису стосовно об`єкту незавершеного будівництва як об`єкту матеріального світу, що підтверджується Інформаційною довідкою № 361075799 від 08.01.2024 року.

Позивач вважає, що Наказ та Висновок протирічать раніше прийнятому висновку Київської регіональної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 19.08.2021 року за результатами розгляду цієї самої скарги ОСОБА_1 від 15.12.2020 року (вх. №38783-33-20 від 18.12,.2020р.), внаслідок чого відповідачем було вчинено дії, які, у свою чергу, призвели до видалення із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису стосовно речових прав на об`єкт незавершеного будівництва за позивачем, оскільки аналогічний спір стосовно цієї скарги вже розглядався.

За твердженнями позивача спірний Наказ прийнятий з порушеннями норм права ( п. 3 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», положення Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128, норми іншого законодавства України, в редакції, що діяла на момент розгляду скарги) на підставі протиправних Висновків Колегії, якими не було надано оцінки обставинам, що скаржником оскаржується зазначена державна реєстрація в суді, а також стосовно частини цього ж майна наявний судовий спір, дозвіл на будівництво не припинив свою чинність відповідно до норм чинного законодавства, а також тому, що зареєстроване майно не належало та не могло належати скаржнику, у зв`язку з чим має бути скасованим.

Заперечуючи проти заявленого позову відповідач посилався, зокрема, на наступне:

- Наказ № 4426/5 прийнятий законно та відповідно до повноважень Міністерства, а позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними;

- Мінюст під час розгляду скарг перевіряє правильність оскаржуваних дій та не встановлює або спростовує (тобто не може визнавати чи не визнавати) дійсність правочинів, які стали підставою для набуття чи припинення майнових і корпоративних прав, за винятком, якщо такі правочини є недійсними в силу законів (нікчемними).

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Міністерству юстиції України було надано повноваження щодо розгляду скарг на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав.

Відповідно до положень ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Міністерство юстиції України розглядає скарги:

1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі судового рішення, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір);

2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України протягом 15 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

У разі якщо розгляд та вирішення скарги потребують перевірки діяльності державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, а також залучення скаржника чи інших осіб, Міністерство юстиції України та його територіальні органи можуть подовжити строки розгляду та вирішення скарги, повідомивши про це скаржника. При цьому загальний строк розгляду та вирішення скарги не може перевищувати 45 календарних днів.

Днем подання скарги вважається день її фактичного отримання Міністерством юстиції України або його територіальним органом, а в разі надсилання скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв`язку від скаржника поштового відправлення зі скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв`язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті.

За результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про:

1) відмову у задоволенні скарги;

2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про:

а) скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги;

б) скасування рішення про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав;

в) виправлення помилки, допущеної державним реєстратором;

в-1) усунення порушень, допущених державним реєстратором, з визначенням строків для виконання наказу;

г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав;

ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав;

е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України;

є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Рішення, передбачені підпунктами "а", "ґ" і "е" пункту 2 цієї частини, приймаються виключно Міністерством юстиції України.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.

З 01.01.2016 набув чинності Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1128 від 25.12.2015 (далі також - Порядок № 1128), яким визначено процедуру розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту, що здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами відповідно до Законів України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (тут і надалі по тексту в редакції, чинній на момент розгляду вищезазначеної скарги).

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації визначено статтею 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (далі також - Закон), зокрема, рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів або до суду.

Відповідно до абзацу першого пункту 1, пунктів 2, 5 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації цей Порядок визначає процедуру розгляду відповідно до Законів України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Міністерства юстиції України, що здійснюється Міністерством юстиції України та його територіальними органами.

Рішення, дії або бездіяльність суб`єкта розгляду скарги можуть бути оскаржені до суду (пункт 19 Порядку №1128). Рішення, дії або бездіяльність Міністерства юстиції України та його територіальних органів можуть бути оскаржені до суду (частина 10 статті 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань").

Як встановлено судом під час розгляду справи, 15.12.2020 ОСОБА_1 звернувся до Міністерства юстиції України зі скаргою, яку зареєстровано за № 38783-33-22 на рішення від 06.07.2020 № 52980092 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тимошенко Л.А. щодо нежитлових приміщень незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Ушакова Миколи, 34-а.

Наказом № 3436/5 від 29.09.2021 скаргу було задоволено та скасовано оскаржуване рішення. Вказаний наказ було скасовано рішенням Господарського суду міста Києва від 20.09.2022 у справі № 910/2475/22.

Відповідно до п. 17 Порядку № 1128, рішення, дії або бездіяльність Мінюсту можуть бути оскаржені до суду. У разі скасування судом рішення Мінюсту за результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації Мінюст забезпечує новий розгляд такої скарги відповідно до цього Порядку.

Отже, скарга ОСОБА_1 підлягала новому розгляду у зв`язку із скасуванням судовими рішеннями Наказу № 3436/5, оскільки не було належним чином повідомлено ЗАТ «Спіка» про дату, час та місце розгляду скарги та на момент розгляду скарги була наявна інформації про судове провадження у зв`язку зі спором між зими самими сторонами, з такого самого предмета і тієї самої підстави (в редакції закону, чинній на момент прийняття Наказу № 3436/5).

Доводи позивача про безпідставність нового розгляду Мінюстом скарги є необґрунтованими, адже положеннями Порядку № 1128 прямо передбачено необхідність забезпечення нового розгляду скарги у разі скасування рішення Мінюсту судом.

За змістом скарги скаржник зазначає, що з отриманої Інформації з Державного реєстру прав та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна від 22.10.2020 № 229278272 ОСОБА_1 дізнався про прийняття оскаржуваного рішення.

З доданих до скарги документів та відомостей Реєстру прав власності на нерухоме майно, що є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав, Колегією було встановлено, що ОСОБА_1 є співвласником нежитлових приміщень на підставі договору купівлі-продажу. посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою Світланою Володимирівною 31.12.2003, та зареєстрованого в реєстрі за № 14684.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру прав Колегією встановлено, що на підставі оскаржуваного рішення приватним нотаріусом Тимошенко Л.А. відкрито розділ в Державному реєстрі прав на нежитлові приміщення та внесено запис про право власності № 37182801 за ЗАТ «Спіка».

Оскаржуване рішення прийняте приватним нотаріусом Тимошенко Л.А. за результатом розгляду заяви про державну реєстрацію права власності від 03.07.2020 № 40296507 (далі - Заява), до якої додано:

- дозвіл на виконання будівельних робіт,

- відомості з ДЗК,

- договір оренди,

- постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2020 у справі № 2а-14673/11/2670,

- рішення Київської міської ради від 30.09.2004 № 1940 «Про передачу ЗАТ «Спіка» земельної ділянки для експлуатації і обслуговування житлового будинку та завершення будівництва вбудовано-прибудованих приміщень на АДРЕСА_1 »,

- Технічний паспорт.

Як вбачається з Висновку, в ході колегіального розгляду скарги з відомостей Державного реєстру прав та документів Колегією встановлено, що приватним нотаріусом Тимошенко Л.А. встановлено, що дозвіл на виконання будівельних робіт видано для встановлення огорожі будівельного майданчика та демонтажу інженерних мереж для будівництва житлового будинку, також, він містить відмітку про перехід права власності, зокрема, до скаржника.

На момент прийняття оскаржуваного рішення право оренди земельної ділянки ЗАТ «Спіка» було припинено у 2008 році, що підтверджується відомостями з ДЗК.

Також, Колегією з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень станом на дату нового розгляду скарги було досліджено зміст судових ухвал, а саме у справі № 759/21623/20 Святошинського районного суду міста Києва та встановлено, що предметом спору є визнання майнового права, що не є підставою для прийняття Мінюстом рішення про відмову у задоволенні скарги або ж залишення її без розгляду по суті. Зокрема, ухвалою суду у зазначеній справі 02.03.2023 за клопотанням позивача залишено без розгляду позовну вимогу про визнання недійсним та скасування оскаржуваного рішення. Крім того, позивачем у даній справі не є скаржник.

Пунктами 1, 2 частини третьої статті 10 Закону визначено, що державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 18 Закону, проведення державної реєстрації прав проводиться в такому порядку, зокрема, перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 24 Закону у випадку, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав нерухоме майно та їх обтяження це є підставою для відмови в державній реєстрації прав.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав (абзац перший частини другої |статті 24 Закону).

Частиною першою статті 271 Закону встановлено, що для державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва подаються такі документи:

1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом (у разі відсутності у Державному реєстрі прав зареєстрованого відповідного речового права на земельну ділянку;

2) документ, що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт (крім випадків, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів);

3) документ, що містить опис об`єкта незавершеного будівництва за результатами технічної інвентаризації такого об`єкта.

Частиною шостою статті 37 Закону встановлено, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав Міністерство юстиції України приймає мотивоване рішення, зокрема, про задоволення скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність не відповідають законодавству у сфері державної реєстрації прав).

Підпунктами «а», «б» пункту 1 частини сьомої статті 37 Закону визначено, що підставою для визнання прийнятим з порушенням Закону та анулювання рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав є встановлення Міністерством юстиції України, що державний реєстратор прийняв рішення про державну реєстрацію прав з порушенням загальних засад державної реєстрації прав, визначених пунктами 1, 2-1, 4 частини першої статті 3 цього Закону.

У такому разі Міністерство юстиції України у своєму рішенні зазначає конкретну засаду державної реєстрації прав (з посиланням на відповідне положення цього Закону), з порушенням якої державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав, за наявності підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, відмови в державній реєстрації прав або зупинення державної реєстрації прав.

Рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав визнається і прийнятим з порушенням цього Закону та анулюється виключно у разі неможливості відновлення порушеного права скаржника шляхом прийняття Міністерством юстиції України рішень, передбачених пунктами 2 і 3 частини сьомої статті 37 Закону.

Не можуть бути підставою для визнання прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання рішення державного реєстратора допущені ним формальні (несуттєві) помилки, які не впливають на об`єктивність, достовірність та повноту відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.

У той же час, під час прийняття оскаржуваного не було враховано, що наданий дозвіл на виконання будівельних робіт містив відмітку про перехід права власності, зокрема, до ОСОБА_1, а на момент прийняття нотаріусом рішення , право оренди земельної ділянки ЗАТ «Спіка» було припинено (з 2008 року).

Таким чином, оскаржуване рішення прийнято з порушенням Закону та підлягало анулюванню, оскільки Міністерством юстиції України встановлено, що приватним нотаріусом Тимошенко Л.А. було прийнято оскаржуване рішення за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав та з порушенням загальних засад державної реєстрації прав, що призвело до внесення недостовірної інформації до Державного реєстру прав.

Оскільки оскаржуване рішення прийнято за наявності підстави для відмови в державній реєстрації прав передбаченої пунктом 4 частини першої статті 24 Закону, і прийнято з порушенням загальних засад державної реєстрації прав, визначеної пунктом 1 частини першої статті 3 Закону, а саме щодо гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, а допущені при його прийнятті порушення не є формальною (несуттєвою) помилкою та впливають на об`єктивність, достовірність та повноту відомостей державного реєстру прав, тому враховуючи, що відновлення порушеного права неможливе шляхом прийняття Міністерством юстиції України рішень, передбачених пунктами 2 і 3 частини сьомої статті 37 Закону, це рішення підлягало анулюванню.

Судом також було прийнято до уваги доводи про наявність судового спору та неможливість розгляду скарги Мінюстом.

Відповідно до пункту 4 частини 8 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо наявна інформація про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета підстав.

Отже, підставою для відмови Міністерством юстиції України у задоволенні скарги у сфері державної реєстрації є наявність не будь-якого судового спору, а виключно спору між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав.

Нетотожність чи відсутність хоча б одного елементу (ті самі сторони, той самий предмет і ті самі підстави) виключає таку підставу для відмови у задоволенні скарги, що наведена у пункті пункт 4 частини восьмої статті 34 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Тобто, існування цієї норми передусім зумовлено тим, щоб запобігти паралельному розгляду тотожного спору, що відповідає принципу процесуальної економії, який спрямований на забезпечення відсутності необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

Вказану правову позицію висвітлено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 10 серпня 2021 року у справі № 240/1127/20, від червня 2018 року у справі № 804/2296/17 та від 29 січня 2021 року у справі № 640/12666/19.

Як вбачається із доводів відповідача, у матеріалах скарги міститься ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 02.03.2023 про відкриття провадження та Колегією з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень станом на дату нового розгляду скарги було досліджено зміст судових рішень (ухвал) у справі № 759/21623/20 Святошинського районного суду міста Києва та встановлено, що предметом спору є визнання майнового права, що не є підставою для прийняття Мінюстом рішення про відмову у задоволенні скарги або ж залишення її без розгляду по суті.

Ухвалою суду у зазначеній справі 02.03.2023 за клопотанням позивача залишено без розгляду позовну вимогу про визнання недійсним та скасування рішення нотаріуса. Більше того, позивачем у справі № 759/21623/20 не є ОСОБА_1 (скаржник).

Отже, підстави для відмови у задоволенні скарги, на підставі п. 4 ч. 8 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» були відсутні.

Виходячи з наведеного судом встановлено, що Наказ Міністерства юстиції України № 4426/5 від 27.12.2023 прийнято у межах встановленої Законом компетенції, за встановленою Законом процедурою та відповідає фактичним обставинам вчинених державним реєстратором правопорушень.

Зважаючи на встановлення обставин дотримання Мінюстом законодавства під час прийняття спірного Наказу, то похідні позовні вимоги про скасування реєстраційної дії Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України (індексний номер рішення 70916084 від 27.12.2023), якою анульовано розділ з реєстраційним номером об`єкту нерухомого майна № 000 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та скасуваня реєстраційної дії Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України (індексний номер рішення 60666184 від 29.09.2021), якою припинено право власності на нежитлові приміщення незавершеного будівництва (торговий центр в вбудовано-прибудованих приміщеннях житлового будинку) 2-га черга (реєстраційний номер майна 000) за закритим акціонерним товариством «Спіка» за адресою: 03164, м. Київ, вул. Ушакова Миколи, 34-а; зобов`язання Мінюст поновити запис за закритим акціонерним товариством «Спіка» не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що надані відповідачем докази є більш вірогідними, ніж докази надані позивачем на обґрунтування позовних вимог.

Таким чином, зважаючи на встановлені судом фактичні обставини, приймаючи до уваги, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Крім того, під час розгляду справи судом не було встановлено обставин зловживання владою Мінюстом шляхом неналежного виконання професійних обов`язків та умисного ухилення від надання оцінки протиправним діям працівників, на які позивач посилався у позові, а тому відсутні підстави для постановлення окремої ухвали суду.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків стосовно відсутності підстав для задоволення позову не спростовує.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 75, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Закритого акціонерного товариства "Спіка" відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 08.07.2024 року.

Суддя Ю.О.Підченко