РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.07.2024Справа № 910/5535/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С. О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Приватного підприємства "РЕСУРС БУД"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АТМОСФЕРА ІНЖИНІРИНГ СІСТЕМЗ"

про стягнення 313951,90 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

Короткий зміст позовних вимог

Приватне підприємство "РЕСУРС БУД" звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АТМОСФЕРА ІНЖИНІРИНГ СІСТЕМЗ" про стягнення 313951,90 грн, з яких 189942,51 грн основного боргу, 94971,25 грн штрафу, 20019,86 грн інфляційних втрат та 9018,28 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки № РББ-220043 від 10.01.2022 в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар та надані послуги.

Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань

Ухвалою від 10.05.2024 Господарським судом міста Києва прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/5535/24, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

17.05.2024 до суду від позивача надійшли протоколи перевірки електронних підписів.

31.05.2024 через систему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання, в якому позивач повідомив, що 27.05.2024, після відкриття провадження у справі, відповідачем було частково сплачено суму боргу по договору №РББ-220043 від 10.01.2022 у розмірі 25000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 353 від 27.05.2024. Тому, сума основного боргу станом на 27.05.2024 становить 164 942,51 грн (189942,51 25000,00).

Також 31.05.2024 через систему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання, до кого позивачем надані докази на підтвердження витрат на правову допомогу.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи ухвала суду про відкриття провадження у справі від 10.05.2024 направлена судом до електронного кабінету відповідача.

Згідно із ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Згідно із повідомленням про доставку електронного листа ухвала суду про відкриття провадження доставлена до електронного кабінету відповідача 10.05.2024 о 22:39, а отже вважається врученою відповідачу 13.05.2024 (перший робочий день).

Відтак, згідно із п.2 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Судом враховано, що частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на вказані приписи Господарського процесуального кодексу України, оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, суд приходить до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до приписів ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно із ч.8 ст.252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на виконання умов договору поставки № РББ-20043 від 10.01.2022 позивач у період з 15.01.2022 по 23.02.2022 та у період з 13.08.2022 по 22.09.2022 поставив відповідачу продукцію та надав послуги з поставки продукції на загальну суму 4311642,65 грн.

Однак, відповідач взяті на себе за договором поставки грошові зобов`язання у повному обсязі не виконав та не оплатив поставлену продукцію та надані послуги, внаслідок чого заборгованість відповідача перед позивачем за оплату поставленого відповідно договору товару становить 189942,51 грн.

Також позивачем нараховані: штраф у сумі 94971,25 грн, 3% річних у сумі 9018,28 грн та інфляційні втрати у сумі 20019,86 грн.

Позиція відповідача

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Згідно із матеріалів справи, 10.01.2024 Приватним підприємством "РЕСУРС БУД" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АТМОСФЕРА ІНЖИНІРИНГ СІСТЕМЗ" (покупець) укладений договір поставки № РББ-20043 (надалі - договір).

Згідно із п.1.1 договору, постачальник зобов`язується передати у власність покупця продукцію, а покупець прийняти та своєчасно оплатити продукцію та послуги з поставки продукції.

Предметом продажу є будівельні матеріали в асортименті (п.1.2. договору).

Згідно із п.1.4. договору, загальна сума договору складається з сумарної вартості усіх видаткових накладних та актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), що оформляються сторонами під час дії цього Договору.

Відповідно до п.1.5. договору, товар постачається для будівництва об`єкту: "Будівництво багатофункціонального громадського комплексу з підземним паркінгом, адреса: просп. Степана Бандери, 14-Бу Оболонському районі м. Києва".

Відповідно до п.п. 3.1., 3.2 договору, оплата продукції та послуг здійснюється покупцем на умовах 100% попередньої оплати або на умовах відстрочення платежу. У разі продажу та поставки продукції на умовах відстрочення платежу, оплата продукції та послуг здійснюється покупцем протягом 7 (семи) банківських днів з моменту складання видаткової накладної та акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) постачальником.

Відповідно до п. 4.2., 4.3. договору поставка продукції здійснюється постачальником протягом 2 (двох) робочих днів з моменту отримання замовлення від покупця та/або попередньої оплати. Для отримання продукції покупець виписує та надає постачальнику довіреність на отримання товарно-матеріальних цінностей.

По факту відвантаження продукції постачальник складає видаткову накладну та надає її на підпис покупцю. При поставці продукції постачальник оформлює товарно-транспортну накладну (п.4.4., 4.5. договору).

За змістом п.4.6., 4.7. договору в разі надання послуг з поставки замовленої продукції, постачальник складає акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) та надає його на підпис покупцю. Перехід права власності на продукцію від постачальника до покупця відбувається в момент передачі продукції по видатковим накладним та/або по товарно-транспортним накладним.

Відповідно до п.6.5. договору, у випадку прострочення оплати поставленої продукції та надання послуг з поставки продукції відповідно до умов даного договору, покупець сплачує штраф постачальнику у розмірі 50% від вартості неоплаченої продукції та наданих послуг з поставки продукції.

Строк дії договору був узгоджений сторонами по 31.12.2022 (п.8.1. договору), а в частині виконання зобов`язань до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

Пунктом 4.11. договору сторони погодили, що у разі укладення договору про врегулювання відносин електронного документообігу, оформлення та обмін документами по виконанню даного договору здійснюється на умовах визначених в договорі про врегулювання відносин електронного документообігу.

01.04.2021 між позивачем та відповідачем було укладено договір №Е-2021/0032 про врегулювання відносин електронного документообігу (надалі - договір №Е-2021/0032).

Відповідно до умов договору №Е-2021/0032, сторони домовились, що на виконання умов договору будуть застосовуватися наступні види електронних документів: рахунок-фактура; видаткова накладна; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг); акт звірки взаємних розрахунків.

Згідно із п.2.5. договору №Е-2021/0032, оригіналом Е-документу вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Сторони визнають, що КЕП (ЕПЦ) за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) сторони, що склала такий документ.

Відповідно до п.2.13. договору №Е-2021/0032 Е-документи вважаються підписаними і набирають чинності з моменту підписання з використання КЕП (ЕПЦ) стороною- одержувачем Е-документу, отриманого від сторони-відправника з нанесеним нею КЕП (ЕПЦ).

У п.2.20. договору №Е-2021/0032, сторони домовилися, що Е-документи, які відправлені, завірені КЕП (ЕПЦ), мають повну юридичну силу, породжують права та обов`язки для сторін, можуть бути представлені до суду в якості належних доказів та визнаються рівнозначними документами, що складаються на паперовому носієві.

Договір №Е-2021/0032 діє до 31.12.2021. Якщо жодна із сторін не менше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до закінчення строку дії даного договору не повідомить іншу сторону у письмовій формі про небажання продовжувати строк його дії, даний договір автоматично продовжує свою дію на один календарний рік та на кожний наступний календарний рік. Кількість таких продовжень строку дії є необмеженою (пункти 4.1. та 4.2. договору №Е- 2021/0032).

На виконання умов договору, позивачем у період з 15.01.2022 по 23.02.2022 та у період з 13.08.2022 по 22.09.2022 поставив відповідачу продукцію та надав послуги з поставки продукції на загальну суму 4311642,65 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними та актами здачі прийняття робіт. Видаткові накладні та акти підписані сторонами електронними підписами, що підтверджується наданими позивачем у матеріали справи протоколами руху документа/звіта та пов`язаних з ним повідомлень/квитанцій.

Згідно із наданих позивачем до позовної заяви платіжних інструкцій №286 від 27.01.2022, №519 від 10.02.2022, №1080 від 19.08.2022, №1261 від 16.09.2022, №1215 від 29.11.2022, № 1216 від 29.11.2022, №1218 від 29.11.2022, №71 від 20.01.2023 відповідачем було частково оплачена поставка продукції та надання послуг з поставки продукції на загальну суму 4121700,14 грн.

Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем станом на час подання позову становить 189942,51 грн.

Між сторонами станом на 31.07.2023 підписано Акт звірки взаємних розрахунків по договору №РББ-220043 від 10.01.2022.

19.01.2024 позивач направив відповідачу вимогу про сплату заборгованості в розмірі 189942,51 грн в строк до 31.01.2024. Відповідь відповідача на зазначену вимогу у матеріалах справи відсутня.

Спір у справі виник у зв`язку із тим, що як стверджує позивач, відповідачем не здійснено повну оплату поставленої продукції та наданих послуг з поставки продукції, у зв`язку із чим у відповідача по договору наявна заборгованість у сумі 189942,51 грн.

Посилаючись на прострочення відповідачем грошового зобов`язання позивачем нараховані: за період з 04.10.2022 по 31.03.2024 інфляційні втрати у сумі 20019,86 грн; за період з 04.10.2022 по 03.05.2024 3% річних у сумі 9018,28 грн; та штраф у сумі 94971,25 грн.

27.05.2024 відповідач частково сплатив заборгованість по договору №РББ-220043 від 10.01.2022 у розмірі 25000,00 грн, що підтверджується наданою позивачем платіжною інструкцією №353 від 27.05.2024. Отже, сума основного боргу станом на 27.05.2024 становить 164 942,51 грн (189942,51 25000,00).

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.2 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст.662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст.13, ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як підтверджено наявними у матеріалах справи видатковими накладними та актами здачі прийняття робіт позивач у період з 15.01.2022 по 23.02.2022 та у період з 13.08.2022 по 22.09.2022 поставив відповідачу продукцію та надав послуги з поставки продукції на загальну суму 4311642,65 грн.

Видаткові накладні та акти підписані відповідачем електронним підписом відповідно до договору №Е-2021/0032 про врегулювання відносин електронного документообігу від 01.04.2021 без заперечень та зауважень.

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (ч.1 ст.691 Цивільного кодексу України).

Строк виконання відповідного грошового зобов`язання визначається за правилами, встановленими ч.1 ст.692 ЦК України.

У відповідності до ч.1, ч.2 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що відповідачем здійснено часткову оплату в сумі 4121700,14 грн.

Таким чином, станом на час звернення позивача до суду із позовом заборгованість відповідача перед позивачем станом на час подання позову становить 189942,51 грн. Виходячи з умов п.3.5. договору судом встановлено, що заборгованість у відповідача за видатковими накладними та актами за період 25.08.2022 по 22.09.2022.

Після відкриття провадження у справі, відповідач частково оплатив заборгованість в сумі 25000,00 грн. Вказане підтверджується платіжною інструкцією №353 від 27.05.2024.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Суд зазначає, що предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Відсутність предмета спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань (правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 20 вересня 2021 року у справі №638/3792/20).

З огляду на наведене вище, оскільки на момент розгляду даної справи предмет спору в частині позовних вимог про стягнення основного боргу у розмірі 25000,00 грн припинив своє існування, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 25000,00 грн, згідно із п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, станом на момент розгляду справи сума основного боргу становить 164942,51 грн.

Невиконане зобов`язання за договором №РББ-220043 від 10.01.2022 у сумі 164942,51 грн підтверджується матеріалами справи, доказів у спростування заборгованості по договору з оплати за поставлений товар у сумі 164942,51 грн відповідачем не надано.

Згідно із ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Ураховуючи викладене вище, оскільки заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 164942,51 грн належним чином доведена, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення заборгованості у сумі 164942,51 грн.

Пунктом 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивач нарахував та заявив до стягнення інфляційні втрати у сумі 20019,86 грн (нараховані за період з 04.10.2022 по 31.03.2024); 3% річних у сумі 9018,28 грн (нараховані за період з 04.10.2022 по 03.05.2024); та штраф у сумі 94971,25 грн, нарахований на підставі п.6.5. договору.

За змістом з ч.2 ст.217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч.1 ст.230 ГК України).

За приписами ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Оскільки відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов`язання, правомірним є нарахування штрафу у розмірі 50% від вартості неоплаченої продукції та наданих послуг з поставки продукції, що станом на час подання позову становила 189942,51 грн. Перевіривши розрахунок штрафу судом встановлено, що розрахунок штрафу є арифметично правильним та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню штраф у сумі 94971,25 грн.

Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та процентів річних від простроченої суми.

Перевіривши розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість у сумі 189942,51 грн, судом встановлено, що розрахунки 3% річних та інфляційних втрат є арифметично правильними, здійснені позивачем відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору, а тому позовні вимоги у частині стягнення 3% річних у сумі 9018,28 грн та інфляційних втрат у сумі 20019,86 грн є обґрунтованими.

Приписами ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вище встановлені обставини, приписи ст.74, 76, 77-79, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 164942,51 грн, штрафу у сумі 94971,25 грн, 3% річних у сумі 9018,28 грн та інфляційних втрат у сумі 20019,86 грн є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

ВИСНОВКИ СУДУ

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Приватного підприємства "РЕСУРС БУД" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АТМОСФЕРА ІНЖИНІРИНГ СІСТЕМЗ" заборгованості у сумі 164942,51 грн, штрафу у сумі 94971,25 грн, 3% річних у сумі 9018,28 грн та інфляційних втрат у сумі 20019,86 грн; та закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення заборгованості у сумі 25000,00 грн, на підставі п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1, 3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Згідно із п.6 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

У відповідності до ч.2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем надано у матеріали справи копії: договору про надання правничої (правової) допомоги №01/05 від 01.05.2024 року, укладеного між Адвокатським бюро "Гончар та партнери" та ПП "Ресурс Буд"; акту надання послуг №20 від 03.05.2024 до договору в про надання правничої (правової) допомоги №01/05 від 01.05.2024; рахунку на оплату №24 від 02.05.2024; платіжної інструкції №7647 від 06.05.2024 на оплату послуг; детального опису робіт (наданих послуг) від 03.05.2024.

Відповідно до п.1.2. договору клієнт доручає, а Бюро приймає на себе зобов`язання:

вивчити матеріали (договір, первинну бухгалтерську документацію та інші документи) на підставі яких у ТОВ "АТМОСФЕРА ІНЖИНІРИНГ СІСТЕМЗ" виникла заборгованість по договору поставки №РББ-220043 від 10.01.2022;

надати консультацію клієнту та рекомендації щодо правової позиції;

підготувати позовну заяву про стягнення боргу з "АТМОСФЕРА ІНЖИНІРИНГ СІСТЕМЗ", розрахувати штраф, інфляційні збитки, 3% річних та подати документи з додатками до суду;

представляти інтереси клієнта у судових засіданнях з правами наданими згідно п. 1.3. даного договору;

Відповідно до п.3.2. договору визначено, що вартість правничої допомоги передбаченої підпунктами 1.2.1. 1.2.3. пункту 1.2. договору становить:

- вивчення матеріалів (договір, первинну бухгалтерську документацію та інші документи) на підставі яких у ТОВ "АТМОСФЕРА ІНЖИНІРИНГ СІСТЕМЗ" виникла заборгованість по договору поставки №РББ-220043 від 10.01.2022 2 години робіт, вартість 3 000,00 грн. без ПДВ;

- надання консультації клієнту та рекомендації щодо правової позиції - 1 година робіт вартість 1 500,00 грн. без ПДВ;

- підготовка позовної заяви про стягнення боргу з ТОВ "АТМОСФЕРА ІНЖИНІРИНГ СІСТЕМЗ", розрахунок штрафу, інфляційних збитків, 3% річних та подача документів з додатками до суду 4 годин робіт, вартість 6 000,00 грн. без ПДВ.

Згідно пункту 3.5. договору, виконані роботи оформлюються Актом надання послуг, який підписується сторонами.

Згідно Акту надання послуг №20 від 03.05.2024 загальна вартість за надання послуг становить 10500,00 грн.

Згідно платіжної інструкції №7647 від 06.05.2024 позивачем було здійснено оплату у сумі 10500,00 грн.

Виходячи з аналізу положень ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Водночас, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (постанова Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №922/1163/18).

Судом враховано, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень ст. 126, 129 ГПК України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Оцінивши подані позивачем докази, суд прийшов до висновку, що витрати на правову допомогу по справі у сумі 10500,00 грн підтверджені позивачем.

За приписами ч.6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач у відповідності до частини 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України не надав заперечень щодо заявленої позивачем до відшкодування суми витрат на правову допомогу та гонорару успіху та не надано доказів на спростування їх співмірності.

За приписами ч.4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (у даному випадку - витрати на правничу допомогу), у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 10500,00 грн витрат на правову допомогу.

За приписами ст.129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Також суд роз`яснює позивачу, що він не позбавлений можливості звернутись до суду із клопотанням у порядку ст. 7 Закону України "Про судовий збір" про повернення судового збору у зв`язку із закриттям провадження у справі у частині позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Провадження у справі №910/5535/24 в частині позовних вимог про стягнення основного боргу у сумі 25000,00 грн закрити.

В іншій частині позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АТМОСФЕРА ІНЖИНІРИНГ СІСТЕМЗ" (01010, м. Київ, провулок Хрестовий, буд. 6; ідентифікаційний код 42828431) на користь Приватного підприємства "РЕСУРС БУД" (03083, м. Київ, вул. Пирогівський шлях, 34, ідентифікаційний код 36506383) заборгованість у сумі 164942,51 грн, штраф у сумі 94971,25 грн, 3% річних у сумі 9018,28 грн, інфляційні втрати у сумі 20019,86 грн, витрати на правову допомогу у сумі 10500,00 грн та витрати зі сплати судового збору 4334,28 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 12.07.2024.

Суддя С.О. Турчин