УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

08.07.2024Справа № 910/8440/24
Суддя Господарського суду міста Києва Чинчин О.В.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» (03026, місто Київ, СТОЛИЧНЕ ШОСЕ, будинок 103, корпус 1, ПОВЕРХ 9, ідентифікаційний код юридичної особи 31316718)

до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_1 )

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 96 647 грн. 20 коп. на підставі Договору про надання послуг з організації перевезення відправлень №223325 від 25.06.2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» звернулося до Господарського суду міста Києва з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 96 647 грн. 20 коп. на підставі Договору про надання послуг з організації перевезення відправлень №223325 від 25.06.2018 року.

Згідно з ч. 1 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Як визначено у ч. 3 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Відповідно до частини 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про фізичну особу - підприємця: дата та номер запису в Єдиному державному реєстрі.

Відповідно до статтею 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань підприємницька діяльність Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 припинена з 12.11.2019 року.

Тобто, заява про видачу судового наказу у даному випадку пред`явлена до суб`єкта господарювання (підприємця), який припинив свою господарську діяльність та державну реєстрацію такого припинення проведено у встановленому чинним законодавством України порядку, що унеможливлює розгляд даної заяви в порядку наказного провадження.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, зокрема, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено суб`єкта господарювання, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положеннями ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

В силу приписів ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Пунктом 5 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Суд зазначає, що Договір про надання послуг з організації перевезення відправлень №223325 був укладений Сторонами 25.06.2018 року.

Відповідно до п.5.2 Договору оплата послуг Експедитора може здійснюватися попередньою оплатою (авансовим платежем) на підставі рахунку-фактури Експедитора.

До матеріалів заяви були додано акти здачі - прийняття робіт від 31.07.2018 № НП- 000461886 на суму 8 843,73 грн., 31.08.2018 № НП-000592854 на суму 16 223,81 грн., 30.09.2018 № НП-000956183 на суму 9 382,23 грн., 31.10.2018 № НП- 001203320 на суму 10 194,65 грн., від 30.11.2018 № НП-001443826 на суму 17 127,18 грн., 31.12.2018 № НП-001758053 на суму 26 331,50 грн., 31.01.2019 № НП-001913591 (додаток 10) на суму 8 594,20 грн.

Таким чином, враховуючи умови Договору про надання послуг з організації перевезення відправлень №223325 від 25.06.2018 року Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 зобов`язана було здійснити оплату за надані послуги у строки, визначені умовами Договору.

В той же час, Товариство з обмеженою відповідальністю «НОВА ПОШТА» звернулося до Господарського суду міста Києва з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 96 647 грн. 20 коп. на підставі Договору про надання послуг з організації перевезення відправлень №223325 від 25.06.2018 року лише 05.07.2024 року, що підтверджується даними системи «Електронний суд».

Статтею 257 Цивільного кодексу України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВА ПОШТА» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 96 647 грн. 20 коп. на підставі Договору про надання послуг з організації перевезення відправлень №223325 від 25.06.2018 року подана із пропуском загального строку позовної давності.

При цьому, у даному випадку приписи ч. 3 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України щодо права суду відмовити у видачі судового наказу лише в частині вимог не підлягають застосуванню, оскільки дані положення господарського процесуального закону стосуються ситуацій, коли заявником заявлено кілька вимог (наприклад, про стягнення основної суми боргу, пені, штрафу), в той час як у заяві Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВА ПОШТА» заявлено лише одну майнову вимогу про стягнення основної суми боргу.

Про обґрунтованість таких висновків суду свідчить те, що під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу, суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Таким чином, оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю «НОВА ПОШТА» заявлено вимогу про стягнення заборгованості у розмірі 96 647 грн. 20 коп. із пропуском строку позовної давності, Суд відмовляє Заявнику у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 96 647 грн. 20 коп. на підставі Договору про надання послуг з організації перевезення відправлень №223325 від 25.06.2018 року.

За приписами ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: 1) заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу;

2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;

3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу;

4) наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу;

5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою;

6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ;

7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 цієї частини;

8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

При цьому, суд зазначає, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись ст.ст. 148, 150, 152, 153, 154 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 96 647 грн. 20 коп. на підставі Договору про надання послуг з організації перевезення відправлень №223325 від 25.06.2018 року.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

Дата складання та підписання повного тексту ухвали: 08 липня 2024 року.

Суддя О.В. Чинчин