ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" червня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/1013/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Ю.С.

при секретарі судового засідання: Степанюк А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовні вимоги Керівника Біляївської окружної прокуратури (67600, Одеська обл., м. Біляївка, вул. Костіна, буд. 17) в інтересах держави в особі Одеської обласної державної адміністрації (65032, Одеська обл., м. Одеса, пр-т Шевченка, буд. 4, )

до відповідачів:

1.Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області (67654, Одеська обл., Одеський р-н, с. Маяки, вул. Європейська, буд. 99, )

2.Комунального підприємства Облспецземсервіс (65107, Одеська обл., м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83, )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Державне спеціалізоване господарське підприємство Ліси України (01601, м. Київ, вул. Руставелі Шота, буд. 9А, )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Нижньодністровський національний природний парк (65009, Одеська обл., м. Одеса, Французький бульвар, буд. 89, )

про скасування рішення державного реєстратора, витребування земельної ділянки та скасування державної реєстрації, -

за участю учасників справи:

прокурор Лянна О.А.

від позивача: Трофімчук Н.В., діє в порядку самопредставництва

від інших учасників справи: не з`явились

Суть спору: Керівник Біляївської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської обласної державної адміністрації звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області та Комунального підприємства Облспецземсервіс, в якому просить суд:

- скасувати рішення державного реєстратора Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області Бабіч Альони Володимирівни від 16.10.2020 №54610953 про державну реєстрацію права власності за Маяківською сільською об`єднаною територіальною громадою в особі Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області на земельну ділянку площею 1 га, кадастровий номер :01:005:0023, яка розташована за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Удобне (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 208, номер відомостей про речове право 38691948);

- витребувати з власності Маяківської сільської об?єднаної територіальної громади в особі Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області та з постійного користування Комунального підприємства Облспецземсервіс на користь держави в особі Одеської обласної державної адміністрації земельну ділянку площею 1 га, кадастровий номер :01:005:0023, яка має 7 поворотних точок, з наступними координатами: №1 - координати: Х - 5132976.54, Y - 3358523.76; №2 - координати: Х - 5132873.68, Y - 3358520.23; №3 - координати: Х - 5132878.484, Y - 3358505.147; №4 - координати: Х - 5132905.98, Y - 3358418.74; №5 - координати: Х - 5132999.34, Y - 3358429.2; №6 - координати: Х - 5133002.15, Y - 3358434.23; №7 - координати: Х - 5132980.75, Y - 3358509.01, що розташована за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Удобне;

- скасувати у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки площею 1 га, кадастровий номер :01:005:0023 з одночасним закриттям Поземельної книги відносно цієї земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог прокурор вказує на те, що територіальною громадою Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області неправомірно набуто право власності на земельну ділянку площею 1 га, кадастровий номер :01:005:0023, що відноситься до земель державного лісового фонду, оскільки законодавством не передбачено віднесення до земель комунальної власності земельних ділянок державної власності, які перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств; окрім того, прокурор звертає увагу, що на передачу земельної ділянки з державної до комунальної власності та вилучення її з постійного користування філії ДП Ліси України не було надано згоди ні ДП Ліси України, ні Кабінетом Міністрів України, що є порушенням ст. 149 ЗК України та ст.ст. 27, 57, 59 ЛК України. Таким чином, на переконання прокурора, земельна ділянка підлягає витребуванню на користь держави в особі Одеської обласної державної адміністрації, а рішення державного реєстратора про проведення державної реєстрації права комунальної власності та державна реєстрація земельної ділянки у Державному земельному кадастрі підлягають скасуванню.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №916/1013/24; визначено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 18.04.2024 о 15:00; залучено Державне спеціалізоване господарське підприємство Ліси України та Нижньодністровський національний природний парк до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача. У підготовчому засіданні 18.04.2024 судом у протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст. 177 ГПК України про продовження строків підготовчого провадження на 30 днів та у порядку ст. 183 ГПК України про відкладення підготовчого засідання на 10.05.2024 о 12:30.

10.05.2024 за вх.№18919/24 до суду від третьої особи - Нижньодністровського національного природного парку надійшла заява про розгляд справи без участі представника третьої особи, яка судом у протокольній формі задоволена.

У підготовчому засіданні 10.05.2024 судом у протокольній формі винесено ухвалу у порядку ст. 185 ГПК України про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 31.05.2024 о 14:40. У судовому засіданні 31.05.2024 судом у протокольній формі винесено ухвалу у порядку ст. 202 ГПК України про відкладення судового засідання по суті на 20.06.2024 об 11:30.

У судовому засіданні 20.06.2024 прокурор та представник позивача просять суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачі у підготовчі та судові засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач-1 повідомлявся шляхом доставлення до його електронного кабінету ухвал суду, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку. Відповідач-2 повідомлявся шляхом направлення ухвал суду на його адресу місцезнаходження, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями. Суд виходить з того, що учасники справи в господарському процесі мають вчиняти належні дії щодо ефективного використання належних їм процесуальних прав та виконання належних обов`язків, а господарський суд, повідомляючи відповідачів шляхом надсилання поштових повідомлень за офіційними, відомими суду, адресами зі свого боку забезпечує йому належні процесуальні гарантії на участь у розгляді справи. Відтак, господарський суд констатує, що відповідачі у справі належним чином повідомлені про розгляд даної справи господарським судом.

Треті особи у судові засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, повідомлялись шляхом доставлення до їх електронних кабінетів ухвал суду, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Водночас, Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні воєнний стан в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №573/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 7 листопада 2022 року №757/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 7 листопада 2022 року №757/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 6 лютого 2023 року №58/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 01 травня 2023 року №254/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 26 липня 2023 року №451/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 06 листопада 2023 року №734/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 5 лютого 2024 року №49/2024 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 06 травня 2024 року №271/2024 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб.

Справа №916/1013/24 розглядається судом в період оголошеного на всій території України воєнного стану через військову агресію російської федерації проти України.

Жодних заяв та/або клопотань, пов`язаних з неможливістю вчинення якихось процесуальних дій у зв`язку з воєнним станом, про намір вчинити такі дії до суду від учасників справи не надійшло.

Відзиви на позовну заяву від відповідачів до суду не надійшли, з огляду на що суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами в порядку ч.9 ст. 165 ГПК України.

У відповідності до вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку. Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні 20.06.2024 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши прокурора та представника позивача, господарський суд встановив:

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - земельної ділянки за кадастровим номером :01:005:0023:

- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 208; площа - 1 га; цільове призначення - для будівництва та експлуатації гідротехнічних, гідрометричних та лінійних споруд; адреса - Одеська обл., Білгород-Дністровський р-н, с. Удобне;

- актуальна інформація про речове право: номер відомостей про речове право - 38691948; державний реєстратор - Бабіч Альона Володимирівна; тип речового права - право власності; підстава - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер - 54610953 від 16.10.2020; документи подані для державної реєстрації - рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер 1006-VII, виданий 19.06.2019, видавник - Одеська обласна рада; акт приймання-передачі земельної ділянки у власність від 29.09.2020; відомості з ДЗК, серія та номер 23653250 від 09.10.2020; власники - Маяківська сільська об`єднана територіальна громада в особі Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області.

Розпорядженням Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 13.04.2010 №273/А-2010:

- затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 1 га у постійне користування, яка розташована на території Удобненської сільської ради за межами населених пунктів, на правому березі річки Дністер, для будівництва і експлуатації гідротехнічних, з метою використання земельної ділянки в культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних та туристичних цілях для задоволення потреб мешканців Одеської області, зокрема, Білгород-Дністровського району, у створені місць відпочинку, що відповідають сучасним санітарним та екологічним вимогам, організації рибальства, відпочинку населення, екологічного туризму, реалізації програм оздоровлення населення, збереження та відновлення рекреаційно-оздоровчих властивостей р. Дністер, залучення інвестицій для розвитку інженерно транспортної інфраструктури району;

- передано КП Облспецземсервіс земельну ділянку загальною площею 1,00 га, в тому числі 1,00 га боліт верхових, у постійне користування, яка розташована на території Удобненської сільської ради Білгород-Дністровського району, Одеської області, за межами населених пунктів, на правому березі річки Дністер, для будівництва і експлуатації гідротехнічних споруд, а саме причального комплексу, берегоукріплювальних споруд та споруд водовідведення, з метою використання земельної ділянки в культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних та туристичних цілях для задоволення потреб мешканців Одеської області, зокрема Білгород-Дністровського району, у створені місць відпочинку, що відповідають сучасним санітарним та екологічним вимогам, організації рибальства, відпочинку населення, екологічного туризму, реалізації програм оздоровлення населення, збереження та відновлення рекреаційно-оздоровчих властивостей р. Дністер, залучення інвестицій для розвитку інженерно транспортної інфраструктури району;

- КП Облспецземсервіс отримати у встановленому порядку державний акт на право постійного користування на земельну ділянку площею 1,00 га, розташовану на території Удобненської сільської ради Білгород-Дністровського району, Одеської області (за межами населених пунктів) на правому березі річки Дністер; відділу Держкомзему в Білгород-Дністровському районі внести відповідні зміни до земельно-облікових даних.

В матеріалах справи наявний Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серія ЯЯ №205992, виданий КП Облепецземсервіс, що є постійним користувачем земельною ділянкою площею 1,0000 га у межах згідно планом; земельна ділянка розташована на території Удобненської сільської ради Білгород-Дністровського району.

Окрім того, в матеріалах справи наявний план земельної ділянки площею 1,0 га, кадастровий номер :01:005:0023.

Відповідно до загальних відомостей про державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером :01:005:0023:

- інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація - проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок ТОВ Квартал-82;

- дата державної реєстрації - 05.05.2010;

- вид права - право постійного користування земельною ділянкою;

- інформація про користувачів - КП Облспецземсервіс.

Так, в матеріалах справи наявна Поземельна книга земельної ділянки за кадастровим номером :01:005:0023, дата відкриття - 05.05.2010:

- розділ 1 визначає загальні відомості земельної діялянки;

- розділ 2 визначає кадастровий план земельної ділянки та експлікацію земельних угідь; координати поворотних точок меж земельної ділянки;

- розділ 3 визначає відомості про право власності, постійного користування та записи про виникнення, зокрема, право власності - Маяківська сільська об`єднана територіальна громада в особі Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області, форма власності - комунальна.

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (номер витягу НВ-017, дата формування - 10.05.2017) за кадастровим номером :01:005:0023:

- цільове призначення - І.10.10 Для будівництва та експлуатації гідротехнічних, гідрометричних та лінійних споруд; категорія земель - землі водного фонду;

- форма власності - комунальна;

- право постійного користування земельною ділянкою - КП Облспецземсервіс.

Додатком до витягу з Державного земельного кадастру є кадастровий план земельної ділянки.

Рішенням Одеської обласної ради від 19.06.2019 №1006-VII, зокрема, вирішено:

- провести державну реєстрацію права спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Одеської області за Одеською обласною радою на земельну ділянку, яка знаходиться у постійному користуванні комунального підприємства Облспецземсервіс за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, село Удобне загальною площею 1,0000 га (кадастровий номер :01:005:0023), цільове призначення: І.10.10 Для будівництва та експлуатації гідротехнічних, гідрометричних та лінійних споруд;

- передано у власність Маяківської сільської об?єднаної територіальної громади земельну ділянку, що зазначена у пункті 1 цього рішення.

29.09.2020 між Одеською обласною радою (сторона-1) та Маяківською сільською радою Біляївського району Одеської області (сторона-2) підписано акт приймання-передачі земельної ділянки у власність Маяківської об`єднаної територіальної громади, відповідно до якого сторона-1 передала, а сторона-2 прийняла у власність земельну ділянку площею 1,0000 га, розташовану за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, село Удобне (кадастровий номер :01:005:0023), цільове призначення: І.10.10 Для будівництва та експлуатації гідротехнічних, гідрометричних та лінійних споруд.

У листі від 12.09.2023 Секретаріат Кабінету Міністрів України, у відповідь на лист прокурора від 11.09.2023, повідомив, що Кабінетом Міністрів рішень про погодження зміни цільового призначення, відведення, вилучення, припинення права постійного користування філії Одеське лісове господарство державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України земельної ділянки із зазначеним у запиті кадастровим номером :01:005:0023) не приймалося.

У листі від 18.09.2023 Українське державне проектне лісовпорядне виробниче об`єднання ВО Укрдержліспроект, у відповідь на лист прокурора, надало фрагмент картографічних матеріалів з нанесеними межами кварталу 32 Біляївського лісництва ДП Одеський лісгосп за матеріалами лісовпорядкування 2013 року та земельною ділянкою за наданими координатами. Додатком до вказаного листа є фрагмент картографічних матеріалів з нанесеними межами кварталу 32 Біляївського лісництва ДП Одеський лісгосп за матеріалами лісовпорядкування 2013 року та земельною ділянкою за наданими координатами, на якому відображено земельну ділянку за кадастровим номером :01:005:0023.

У листі від 20.09.2023 Маяківська сільська рада, у відповідь на лист прокурора від 08.09.2023, повідомила, що підставою для державної реєстрації права власності згідно Постанови КМУ №1127 від 25 грудня 2015 року Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, на земельну ділянку, з кадастровим номером :01:005:0023, з цільовим призначенням - для будівництва та експлуатації гідротехнічних, гідрометричних та лінійних споруд є Закон України №5245-VI від 06.09.2012 Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності та рішення Одеської обласної ради від 19 червня 2019 року №1006-VII; щодо прохання про скасування державної реєстрації права власності Маяківської сільської ради на земельну ділянку з кадастровим номером :01:005:0023, в сільської ради відсутні підстави для виконання, так як державна реєстрація даної земельної ділянки здійснена відповідно до чинного законодавства України.

У листі від 21.09.2023 Південний лісовий офіс ДСГП Ліси України Державного агентства лісових ресурсів України, у відповідь на лист прокурор від 13.09.2023, повідомив, що земельна ділянка з кадастровим номером: :01:005:0023 згідно планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування 2013-2014 років належить до земель лісогосподарського призначення і надана в постійне користування філії Одеське лісове господарство ДП Ліси України (квартал 32 виділ 12); філія Одеське лісове господарство згоди на вилучення зі складу земель державного лісового фонду вищезазначеної лісової ділянки не надавала. Додатком до вказаного листа є матеріали лісовпорядкування 2013-2014 років та схематичне зображення співвідношення земельної ділянки до земель державного лісового фонду за матеріалами лісовпорядкування 2013-2014.

В матеріалах справи наявні планово-картографічні матеріали лісовпорядкування, зокрема, викопіювання з плану лісовпорядкування 2013 року філії Одеське лісове господарство Біляївське лісництво, квартал 32, в якому схематично відображено земельну ділянку за кадастровим номером :01:005:0023.

У листі від 27.12.2023 Південний лісовий офіс ДСГП Ліси України Державного агентства лісових ресурсів України, у відповідь на лист прокурор від 11.12.2023, повідомив, що земельна ділянка за кадастровим номером :01:005:0023 відноситься до земель лісогосподарського призначення філії Одеське лісове господарство ДП Ліси України, відповідно до матеріалів лісовпорядкування; місцезнаходження земельної ділянки: Біляївське лісництво, квартал 32, виділ 12 (частина виділу); станом на 13.04.2010 земельна ділянка відносилась до земель лісогосподарського призначення ДП Одеське лісове господарство (в результаті реорганізації 2022 року утворена філія Одеське лісове господарство) відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2003-04рр.; згідно з пунктом 5 розділу VIII Прикінцеві положення Лісового кодексу України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками документів, що підтверджують таке право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування; місцезнаходження ділянки станом на 13.04.2010 року: Біляївське лісництво квартал 30, виділ 14 (частина виділу). Додатком до вказаного листа є матеріали лісовпорядкування та схематичне зображення ділянки.

У листі від 29.01.2024 філія Одеське лісове господарство ДП Ліси України, у відповідь на листь прокурора від 12.01.2024, повідомила, зокрема, що земельна ділянка :01:005:0023) відноситься до земель лісогосподарського призначення філії Одеське лісове господарство, відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2003-2004pp. місцезнаходження ділянки: Біляївське лісництво квартал 30, виділ 14 (частина виділу).

Також в матеріалах справи наявні:

- проект організації та розвитку лісового господарства ДП Одеське лісове господарство;

- план лісонасаджень ДП Одеський лісгосп Біляївське лісництво, лісовпорядкування 2013 року;

- план лісонасаджень Біляївського лісництва Одеського Держлісгоспу Одеської області, лісовпорядкування 2003 року;

- проект організації та розвитку лісового господарства Одеського ДЛГ Одесаліс;

- положення про Нижньодністровський національний природний парк;

- проект формування території національного природного парку Нижньодністровський на території Білгород-Дністровського, Біляївського, Овідіопольського районів;

- акт приймання під охорону території Нижньодністровським національним природним парком від 14.05.2009; додатками до акту є картосхема території в межах Білгород-Дністровського, Біляївського, Овідіопольського районів, що передаються під охорону Нижньодністровського національного природного парку.

У листі від 19.02.2024 прокурор просив Одеську обласну державну адміністрацію надати інформацію щодо обізнаності про факт набуття відповідачем-1 у комунальну власність та відповідачем-2 у постійне користування земельної ділянки площею 1 га за кадастровим номером :01:005:0023.

У листі від 23.02.2022 Одеська обласна державна адміністрація повідомила прокурора, що про факт набуття комунальної власності та права постійного користування земельної ділянки площею 1 га за кадастровим номером :01:005:0023 стало відомо з листа прокурора; на адресу Одеської ОВА інформація щодо порушення законодавства не надходила, а тому заходи не вживались.

У повідомленні від 29.02.2024 №56-787ВИХ-24 прокурор повідомив Одеську обласну державну (військову) адміністрацію, що прокурором підготовлено позовну заяву в інтересах держави в особі Одеської обласної державної адміністрації до Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області та Комунального підприємства Облспецземсервіс про скасування рішення державного реєстратора, витребування земельної ділянки та скасування державної реєстрації.

Вважаючи, що Маяківською сільською радою Одеського району Одеської області неправомірно набуто право власності на земельну ділянку площею 1 га, кадастровий номер :01:005:0023, що відноситься до земель державного лісового фонду, прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі Одеської обласної державної адміністрації з відповідним позовом.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Частиною 3 статті 53 ГПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 23 Закону України Про прокуратуру представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, суд не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи. Частиною сьомою статті 23 Закону України Про прокуратуру передбачено, що в разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження. Відтак, питання про те, чи була бездіяльність компетентного органу протиправною та які її причини, суд буде встановлювати за результатами притягнення відповідних осіб до відповідальності. Господарсько-правовий спір між компетентним органом, в особі якого позов подано прокурором в інтересах держави, та відповідачем не є спором між прокурором і відповідним органом, а також не є тим процесом, у якому розглядається обвинувачення прокурором посадових осіб відповідного органу у протиправній бездіяльності.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України Про прокуратуру, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (аналогічні висновки викладено у пунктах 38-40, 42, 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18).

Отже, прокурор звертаючись до суду в інтересах держави, має визначити компетентний орган та довести у чому полягає невжиття компетентним органом заходів для захисту порушених прав, які підлягають захисту у спосіб, який обрав прокурор, і зокрема, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Як вказує прокурор, Одеська обласна державна адміністрація, як орган виконавчої влади, яким реалізується право на землю державної власності, а також як державний орган управління в галузі охорони навколишнього середовища і використання природних ресурсів, уповноважена на звернення до суду з позовом про витребування земельної ділянки та скасування державної реєстрації.

В подальшому, прокурор звернувся до позивача з повідомленням від 29.02.2024 №56-787ВИХ-24 в порядку ст. 23 Закону України Про прокуратуру про намір звернутися до суду із відповідним позовом.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку про дотримання прокурором вимог, передбачених ст. 23 Закону України Про прокуратуру для представництва прокурором інтересів держави в суді та можливість розгляду позовних вимог по суті.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003).

В Україні основоположним принципом судочинства згідно Конституції України та Закону України Про судоустрій і статус суддів є принцип верховенства права.

Як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004, верховенство права - це панування права в суспільстві. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч.1 ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Згідно з п.п. 5,6 ч.1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Реалізовуючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Статтею 4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно з ст. 8 ЗК України до повноважень обласних рад у галузі земельних відносин належить: а) розпорядження землями, що знаходяться у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст області; в) забезпечення реалізації державної політики в галузі використання та охорони земель; г) погодження загальнодержавних програм використання та охорони земель, участь у їх реалізації на відповідній території; ґ) затвердження та участь у реалізації регіональних програм використання земель, підвищення родючості ґрунтів, охорони земель; д) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; е) організація землеустрою; з) вирішення земельних спорів; и) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Стаття 13 ЗК України передбачає, зокрема, що до повноважень Кабінету Міністрів України в галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 17 ЗК України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить: а) розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

У відповідності до ч.1 ст. 18 ЗК України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об?єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії.

Згідно з ч.7 ст. 20 ЗК України зміни цільового призначення земельних ділянок державної та комунальної власності природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського призначення, внаслідок яких земельні ділянки виводяться із складу таких категорій (крім зміни цільового призначення земельних ділянок лісогосподарського призначення для розміщення на них лінійних об`єктів енергетичної інфраструктури), а також зміни цільового призначення земель, визначених пунктом "б" частини першої статті 150 цього Кодексу, здійснюються за погодженням з Кабінетом Міністрів України.

За ст. 43 ЗК України землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Відповідно до ч.1 ст. 55 ЗК України до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.

За ч.ч. 1,2 ст. 57 ЗК України земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства. Фізичні та юридичні особи мають право на віднесення до земель лісогосподарського призначення земельних ділянок (у тому числі самозалісених), що перебувають у їх власності і належать до усіх категорій земель (крім земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення), а також на ведення на них лісового господарства.

Відповідно до ч.1 ст. 79, ч.ч. 1, 4, 13 ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі: скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

За ч.4 ст. 84 ЗК України до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом.

У відповідності до ч.ч. 5, 8 ст. 122 ЗК України (в редакції на дату державної реєстрації земельної ділянки) обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб. Кабінет Міністрів України передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у випадках, визначених статтею 149 цього Кодексу, та земельні ділянки дна територіального моря, а також у користування земельні ділянки зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з ч.ч. 1, 9, 10 ст. 149 ЗК України (в редакції на дату державної реєстрації земельної ділянки) земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом. Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення та суб`єктів господарювання залізничного транспорту загального користування у зв`язку з їх реорганізацією шляхом злиття під час утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", крім випадків, визначених частинами п`ятою - восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу. У разі незгоди землекористувача з вилученням земельної ділянки питання вирішується в судовому порядку.

У відповідності до п.24 Перехідних положень ЗК України з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення.

За ст. 45, ч.1 ст. 47, ч.1 ст. 48 ЛК України (в редакції на дату державної спірної реєстрації) лісовпорядкування включає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації та науково обґрунтованого ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання, підвищення екологічного та ресурсного потенціалу лісів, культури ведення лісового господарства, отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України. Лісовпорядкування є обов`язковим на всій території України та ведеться державними лісовпорядними організаціями за єдиною системою в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері лісового господарства. У матеріалах лісовпорядкування дається якісна і кількісна характеристика кожної лісової ділянки, комплексна оцінка ведення лісового господарства, що є основою для розроблення на засадах сталого розвитку проекту організації та розвитку лісового господарства відповідного об?єкта лісовпорядкування.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 27 ЛК України (в редакції на дату державної реєстрації земельної ділянки) Кабінет Міністрів України у сфері лісових відносин передає у власність, надає у постійне користування для нелісогосподарських потреб земельні лісові ділянки, що перебувають у державній власності.

У відповідності до ст. 57 ЛК України зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов?язаних з веденням лісового господарства, провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земельних ділянок у власність або надання у постійне користування відповідно до Земельного кодексу України. Зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання для житлової, громадської і промислової забудови провадиться переважно за рахунок площ, зайнятих чагарниками та іншими малоцінними насадженнями.

За ст. 59 ЛК України переведення земельних лісових ділянок до нелісових земель у цілях, пов?язаних з веденням лісового господарства, здійснюється без їх вилучення у постійного лісокористувача з дозволу органу виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, за погодженням з органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями. У разі прийняття рішення про переведення земельних лісових ділянок до нелісових земель у цілях, пов?язаних із веденням лісового господарства, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями таке рішення погоджується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища. Прийняття рішень Кабінетом Міністрів України не потребує погоджень з іншими органами.

Відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЛК України (в редакції на дату державної реєстрації земельної ділянки) до здійснення державної реєстрації права постійного користування державних лісогосподарських підприємств земельними ділянками лісогосподарського призначення, що до набрання чинності цим Кодексом передані їм на такому праві, це право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.

Закон України Про природно-заповідний фонд України визначає правові основи організації, охорони, ефективного використання природно-заповідного фонду України, відтворення його природних комплексів та об`єктів.

Частина 1 ст. 3 Закону України Про природно-заповідний фонд України вказує, зокрема, що до природно-заповідного фонду України належать природні території та об`єкти - природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища.

За ч.ч. 1, 4 Закону України Про природно-заповідний фонд України землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду. Межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Згідно з ч.4 ст. 7 Закону України Про природно-заповідний фонд України межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

У відповідності до ст. 9 Закону України Про природно-заповідний фонд України території та об`єкти природно-заповідного фонду з додержанням вимог, встановлених цим Законом та іншими актами законодавства України, можуть використовуватися: у природоохоронних цілях; у науково-дослідних цілях; в оздоровчих та інших рекреаційних цілях; в освітньо-виховних цілях; для потреб моніторингу навколишнього природного середовища. Встановлені частиною першою цієї статті основні види використання, а також заготівля деревини, лікарських та інших цінних рослин, їх плодів, сіна, випасання худоби, мисливство, рибальство та інші види використання можуть здійснюватися лише за умови, що така діяльність не суперечить цільовому призначенню територій та об`єктів природно-заповідного фонду, встановленим вимогам щодо охорони, відтворення та використання їх природних комплексів та окремих об`єктів.

За ч.1 ст. 20 Закону України Про природно-заповідний фонд України національні природні парки є природоохоронними, рекреаційними, культурно-освітніми, науково-дослідними установами загальнодержавного значення, що створюються з метою збереження, відтворення і ефективного використання природних комплексів та об`єктів, які мають особливу природоохоронну, оздоровчу, історико-культурну, наукову, освітню та естетичну цінність.

Згідно з ч.5 ст. 53 Закону України Про природно-заповідний фонд України території та об`єкти природно-заповідного фонду або їх частини, що створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища з оформленням охоронного зобов`язання.

Положення про Нижньодністровський національний природний парк (нова редакція) затверджено наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 31 серпня 2020 року №114 (у редакції наказу Міндовкілля від 07 вересня 2021 року №578). Згідно з п.п. 1.1-1.9 Положення Нижньодністровський національний природний парк (далі - Парк) створений відповідно до Указу Президента України від 13.11.2008 №1033 Про створення Нижньодністровського національного природного парку, є територією природно-заповідного фонду загальнодержавного значення. Парк розташований на території Білгород-Дністровського та Одеського районів Одеської області. Парк є бюджетною, неприбутковою, природоохоронною, рекреаційною, культурно-освітньою, науково-дослідною установою і входить до складу природно-заповідного фонду України, охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення та використання. Парк є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки у відділенні Державної казначейської служби України і утримується за рахунок коштів державного бюджету. Парк має печатку із зображенням Державного герба України та своїм найменуванням, штампи та офіційну емблему, що реєструються в установленому порядку, та бланки. Парк віднесено до сфери управління Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України (далі - Міндовкілля). Парк у своїй діяльності керується Конституцією України, Земельним, Лісовим та Водним кодексами України, законами України Про охорону навколишнього природного середовища, Про природно-заповідний фонд України, Про Червону книгу України, Про рослинний світ, Про тваринний світ, міжнародними договорами, іншими нормативно-правовими актами, Проектом організації території Нижньодністровського національного природного парку, охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів і об`єктів (далі - Проект організації території), а також цим Положенням. Завдання, науковий профіль, характер функціонування і режим Парку визначаються у цьому Положенні. Загальна площа Парку становить 21311,1 гектара земель у тому числі 3700 гектарів земель, що надаються у постійне користування Парку та 17611,1 гектарів земель, що включаються до його складу без вилучення у землекористувачів. Ділянки землі та водного простору з усіма природними ресурсами та об`єктами, які надаються Парку в постійне користування, вилучаються з господарського використання. Право Парку на постійне користування земельними ділянками оформлюється відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Межі Парку встановлюються в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. До встановлення меж Парку його межі визначаються відповідно до Проекту створення Парку.

У відповідності до ст.ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

За ч.1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Частина 2 ст. 331 ЦК України передбачає, зокрема, що якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно з ст.ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

За ч.1 ст. 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з ч.3 ст. 26 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Відповідно до ч.1 ст. 20 Закону України Про Державний земельний кадастр відомості Державного земельного кадастру є офіційними.

За ч.10 ст. 24 Закону України Про Державний земельний кадастр державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Відповідно до ст. 25 Закону України Про Державний земельний кадастр поземельна книга є документом Державного земельного кадастру, який містить такі відомості про земельну ділянку: а) кадастровий номер; б) площа; в) місцезнаходження (адміністративно-територіальна одиниця); г) склад угідь; ґ) цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); д) нормативна грошова оцінка; е) відомості про обмеження у використанні земельної ділянки; є) відомості про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; ж) кадастровий план земельної ділянки; з) дата державної реєстрації земельної ділянки; и) інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також внесені зміни до цих відомостей; і) інформація про власників (користувачів) земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; ї) дані про бонітування ґрунтів; й) відомості про заходи щодо охорони земель і ґрунтів. Поземельна книга відкривається одночасно з державною реєстрацією земельної ділянки. Поземельна книга ведеться в паперовій та електронній (цифровій) формі. Поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. До Поземельної книги в паперовій формі долучаються всі документи, які стали підставою для внесення відомостей до неї. Форма Поземельної книги та порядок її ведення визначаються Порядком ведення Державного земельного кадастру.

У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обов`язок з доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою. На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: баланс імовірностей (balance of probabilities) або перевага доказів (preponderance of the evidence); наявність чітких та переконливих доказів (clear and convincing evidence); поза розумним сумнівом (beyond reasonable doubt). Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.01.2022 у справі №917/996/20).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі Салов проти України від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Надточий проти України від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе станови.ще в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Господарський суд зазначає, що даний спір виник з приводу земельної ділянки площею 1 га, з кадастровим номером :01:005:0023, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Білгород-Дністровський р-н, с. Удобне. Так, як вбачається з наявних матеріалів справи, зокрема, з актуальної інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, наразі спірна земельна ділянка перебуває у власності Маяківської сільської об`єднаної територіальної громади в особі Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області відповідно до рішення Одеської обласної ради 1006-VII від19.06.2019 та акта приймання-передачі від 29.09.2020 та на праві постійного користування земельною ділянкою у КП Облспецземсервіс.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, зокрема, з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, що спірна земельна ділянка наразі має форму власності - комунальна, цільове призначення - І.10.10 Для будівництва та експлуатації гідротехнічних, гідрометричних та лінійних споруд; категорія земель - землі водного фонду.

Разом з тим, господарський суд зауважує, що за наявними матеріалами справи підтверджено, що спірна земельна ділянка знаходиться в межах Біляївського лісництва 32 кварталу 12 виділу (частина виділу) та відноситься до земель лісогосподарського призначення, а також одночасно перебуває в межах Нижньодністровського національного природного парку. Вказані обставини підтверджується, зокрема, планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування, листами від 21.09.2023 та від 27.12.2023 Південного лісового офісу ДСГП Ліси України, листом Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання ВО Укрдержліспроект від 18.09.2023, в яких із посиланням на матеріали лісовпорядкування, фрагменти планово-картографічних матеріалів, повідомлено, що земельна ділянка з кадастровим номером: :01:005:0023 належить до земель лісогосподарського призначення.

У постанові ВП ВС від 07.11.2018 у справі №488/5027/14-ц вказано, зокрема, що: відповідно до пункту 5 розділу VIII Прикінцеві положення ЛК України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування. Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерного дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентуються галузевими нормативними документами. Зокрема, за змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Держлісгоспом СРСР 11 грудня 1986 року, планшети лісовпорядкування належать до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а частина друга зазначеної Інструкції присвячена процедурі їх виготовлення. Відтак, вирішуючи питання щодо перебування земельної лісової ділянки в користуванні державного лісогосподарського підприємства, необхідно враховувати пункт 5 розділу VIII Прикінцеві положення ЛК України (див. висновок Верховного Суду України, викладений в постанові від 21 січня 2015 року у справі №6-224цс14).

Таким чином, проаналізувавши наявні матеріали справи, зокрема, кадастровий план спірної земельної ділянки, а також вищевказані планово-картографічні матеріали лісовпорядкування, зокрема, викопіювання з планів та фрагменти з планово-картографічних матеріалів, на яких відображена спірна земельна ділянка, а також відповідні листи, господарський суд дійшов висновку про доведеність прокурором обставини віднесення земельної ділянки за кадастровим номером :01:005:0023 до земель лісогосподарського призначення.

Окрім того, як було вказано судом, відповідно до ч.4 ст. 7 Закону України Про природно-заповідний фонд України межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Таким чином, враховуючи наявний в матеріалах справи проект формування території національного природного парку Нижньодністровський та акт приймання під охорону території Нижньодністровським національним природним парком від 14.05.2009 з додатками, якими є картосхема території в межах Білгород-Дністровського, Біляївського, Овідіопольського районів, що передаються під охорону Нижньодністровського національного природного парку, господарський суд погоджується з доводами прокурора, що спірна земельна ділянка також одночасно перебуває в межах Нижньодністровського національного природного парку.

Отже, господарський суд звертає увагу, що спірна земельна ділянка наразі, відповідно до актуальних відомостей з державних реєстрів, віднесена до земель водного фонду з вказанням цільового призначення - Для будівництва та експлуатації гідротехнічних, гідрометричних та лінійних споруд, що порушує право державної власності відносно земель лісогосподарського призначення.

Щодо порядку передачі спірної земельної ділянки у комунальну власність, господарський суд вказує наступне.

Як було вказано судом, на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 13.04.2010 №273/А-2010 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 1 га у постійне користування, яка розташована на території Удобненської сільської ради за межами населених пунктів та передано КП Облспецземсервіс земельну ділянку загальною площею 1,00 га, в тому числі 1,00 га боліт верхових, у постійне користування, яка розташована на території Удобненської сільської ради Білгород-Дністровського району, Одеської області, за межами населених пунктів. В подальшому КП Облспецземсервіс отримав Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 1,0000 га серія ЯЯ №205992. Згодом рішенням Одеської обласної ради від 19.06.2019 №1006-VII, зокрема, вирішено провести державну реєстрацію права спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Одеської області за Одеською обласною радою на земельну ділянку, яка знаходиться у постійному користуванні комунального підприємства Облспецземсервіс за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, село Удобне загальною площею 1,0000 га (кадастровий номер :01:005:0023), цільове призначення: І.10.10 Для будівництва та експлуатації гідротехнічних, гідрометричних та лінійних споруд; передати у власність Маяківської сільської об?єднаної територіальної громади земельну ділянку, що зазначена у пункті 1 цього рішення; 29.09.2020 між Одеською обласною радою (сторона-1) та Маяківською сільською радою Біляївського району Одеської області (сторона-2) підписано акт приймання-передачі земельної ділянки у власність Маяківської об`єднаної територіальної громади.

Разом з тим, аналізуючи положення ст.ст. 122, 149, п.24 Перехідних положень ЗК України, з урахуванням вищевикладених висновків суду щодо категорії спірної земельної ділянки, господарський суд погоджується з висновками прокурора, що саме Одеська обласна державна адміністрація наділена повноваженнями щодо вилучення земельних ділянок із земель державної власності, натомість відповідне рішення обласної державної адміністрації в матеріалах справи відсутнє, натомість у листі від 23.02.2022 Одеська обласна державна адміністрація повідомила прокурора, що про факт набуття комунальної власності та права постійного користування земельної ділянки площею 1 га за кадастровим номером :01:005:0023 стало відомо з листа прокурора.

Проаналізувавши наявні матеріали справи, господарський суд дійшов висновку, що розпорядження спірною земельною ділянкою здійснено неуповноваженим органом, окрім того, спірна земельна ділянка не могла бути вилучена з державної власності, а тому господарський суд дійшов висновку про доведеність прокурором обставин неправомірності набуття права комунальної власності на спірну земельну ділянку відповідачем-1 та права постійного користування відповідачем-2.

Господарський суд вказує, що пунктом 4 частини другої статті 16 ЦК України передбачений такий спосіб захисту, як відновлення становища, яке існувало до порушення, а статтею 387 ЦК України передбачено право власника на витребування майна із чужого незаконного володіння, тому з урахуванням обставин справи і наданих прокурором доказів господарський суд дійшов висновку про вірне обрання прокурором способу захисту порушеного права у даних умовах.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про доведеність, підставність та необхідність задоволення позовних вимог прокурора та витребування з власності Маяківської сільської об?єднаної територіальної громади в особі Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області та з постійного користування Комунального підприємства Облспецземсервіс на користь держави в особі Одеської обласної державної адміністрації земельної ділянки площею 1 га, кадастровий номер :01:005:0023, яка має 7 поворотних точок, з наступними координатами: №1 - координати: Х - 5132976.54, Y - 3358523.76; №2 - координати: Х - 5132873.68, Y - 3358520.23; №3 - координати: Х - 5132878.484, Y - 3358505.147; №4 - координати: Х - 5132905.98, Y - 3358418.74; №5 - координати: Х - 5132999.34, Y - 3358429.2; №6 - координати: Х - 5133002.15, Y - 3358434.23; №7 - координати: Х - 5132980.75, Y - 3358509.01, що розташована за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Удобне.

Щодо вимог про скасування рішення державного реєстратора та скасування у Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з одночасним закриттям Поземельної книги відносно цієї земельної ділянки, господарський суд вказує, що у даному випадку задоволення таких вимог призведе до реального поновлення інтересів держави у спірних правовідносинах, оскільки спірна земельна ділянка має особливу цінність та у разі скасування судом державної реєстрації земельної ділянки, остання припинить своє існування та дасть змогу запобігти можливим повторним порушенням природоохоронного і земельного законодавства. Окрім того, слушним є доводи прокурора, що з урахуванням неправомірності державної реєстрації спірної земельної ділянки та визначення (зміни) її цільового призначення, окремим належним способом захисту інтересів держави є також вищевказані вимоги про скасування державної реєстрації з одночасним закриттям Поземельної книги, у зв`язку з цим, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення вказаних вимог прокурора.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, враховуючи вищевстановлені судом обставини, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Керівника Біляївської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської обласної державної адміністрації в повному обсязі. При цьому, господарський суд зазначає, що прокурором подано суду достатньо доказів на обґрунтування позовних вимог, а відповідачами не подано жодних доказів, які б спростовували позовні вимоги, а тому позовні вимоги визнаються судом доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Іншого відповідачами не доведено.

Інші наявні в матеріалах справи документи вищевикладених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладається на відповідачів.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги Керівника Біляївської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської обласної державної адміністрації - задовольнити повністю.

2.Витребувати з власності Маяківської сільської об?єднаної територіальної громади в особі Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області (67654, Одеська обл., Одеський р-н, с. Маяки, вул. Європейська, буд. 99, ) та з постійного користування Комунального підприємства Облспецземсервіс (65107, Одеська обл., м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83, ) на користь держави в особі Одеської обласної державної адміністрації (65032, Одеська обл., м. Одеса, пр-т Шевченка, буд. 4, ) земельну ділянку площею 1 га, кадастровий номер :01:005:0023, яка має 7 поворотних точок, з наступними координатами: №1 - координати: Х - 5132976.54, Y - 3358523.76; №2 - координати: Х - 5132873.68, Y - 3358520.23; №3 - координати: Х - 5132878.484, Y - 3358505.147; №4 - координати: Х - 5132905.98, Y - 3358418.74; №5 - координати: Х - 5132999.34, Y - 3358429.2; №6 - координати: Х - 5133002.15, Y - 3358434.23; №7 - координати: Х - 5132980.75, Y - 3358509.01, що розташована за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Удобне.

3.Скасувати рішення державного реєстратора Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області Бабіч Альони Володимирівни від 16.10.2020 №54610953 про державну реєстрацію права власності за Маяківською сільською об`єднаною територіальною громадою в особі Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області на земельну ділянку площею 1 га, кадастровий номер :01:005:0023, яка розташована за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Удобне (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 208, номер відомостей про речове право 38691948).

4.Скасувати у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки площею 1 га, кадастровий номер :01:005:0023 з одночасним закриттям Поземельної книги відносно цієї земельної ділянки.

5.Стягнути з Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області (67654, Одеська обл., Одеський р-н, с. Маяки, вул. Європейська, буд. 99, ) на користь Одеської обласної прокуратури (65026, Одеська обл., м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 3, ) 4542 /чотири тисячі п`ятсот сорок дві/ грн. судового збору.

6.Стягнути з Комунального підприємства Облспецземсервіс (65107, Одеська обл., м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83, ) на користь Одеської обласної прокуратури (65026, Одеська обл., м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 3, ) 4542 /чотири тисячі п`ятсот сорок дві/ грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повний текст рішення складено 15 липня 2024 р. у зв`язку з введенням в м. Одесі графіків відключень електроенергії через масовані атаки країни-агресора, обстріл об`єктів критичної інфраструктури, періодичну відсутність електроенергії у суді.

Суддя Ю.С. Бездоля