ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"02" липня 2024 р. Справа № 924/1351/20 (924/188/24)

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Танасюк О.Є., секретаря судового засідання Андрєєва В.І., розглянувши матеріали справи

за позовом Колективного підприємства "Агрофірма "Проскурів" м. Хмельницький

до ОСОБА_1 м. Хмельницький

про витребування майна із чужого незаконного володіння

в межах справи №924/1351/20 про банкрутство колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів

Представники сторін:

Позивач: Рудий А.М. (до нарадчої кімнати)

Відповідач: Гончаренко С.М. згідно ордера (в режимі відеоконференції)

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Процесуальні дії по справі.

13.02.2024 року до Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Колективного підприємства "Агрофірма "Проскурів" до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства „Проскурів про витребування із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 триповерхового приміщення, загальною площею 670,7 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та двоповерхового приміщення з підвалом, загальною площею 714,2 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 в межах справи №924/1351/20 про банкрутство колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів.

Ухвалою суду від 19.02.2024 вказану позовну заяву залишено без руху, надано заявнику строк для усунення недоліків, а саме: визначити ціну позову (вартість майна, яке позивач просить витребувати), у випадку необхідності доплатити судовий збір в розмірі 1,5 відсотка від ціни позову, розмежувати зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

29.02.2024 до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви, в якій відповідачем зазначено лише ОСОБА_1 , визначено ціну позову та доплачено судовий збір.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 05.03.2024 відкрито провадження у справі №924/1351/20 (924/188/24), постановлено дану справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, встановлено сторонам процесуальні строки для подання заяв по суті.

Ухвалою суду від 17.04.2024 продовжено Колективному підприємству „Агрофірма „Проскурів строк для подання відповіді на відзив, продовжено ОСОБА_1 строк до 06.05.2024 для подання заперечень та продовжено строк підготовчого провадження у справі №924/1351/20 (924/188/24) на тридцять днів.

22.04.2024 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про відкладення підготовчого засідання на 12:00 год. 09.05.2024.

Ухвалою суду від 09.05.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11:00 год. 30.05.2024.

29.05.2024 через канцелярію суду надійшло клопотання позивача про долучення до матеріалів справи інформаційної довідки з ДРРП №333430200, на яку наявні посилання в позові.

Відповідно до ч. 2 ст. 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Однак позивачем не обґрунтовано неможливості подання доказів у встановлений процесуальним законом строк.

До початку розгляду справи по суті позивачем та відповідачем в порядку ст. 207 ГПК України клопотання не подавалися та не заявлялися.

Враховуючи, що позивачем подано докази після початку розгляду справи по суті, відповідно до ч. 8 ст. 80 ГПК України, довідка з ДРРП №333430200 до розгляду судом не приймається.

30.05.2024 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про відкладення підготовчого засідання на 15:00 год. 13.06.2024.

Ухвалою суду від 10.06.2024 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 10.06.2024 про відвід судді Танасюк О.Є. від розгляду справи №924/1351/20 (924/188/24). Передати заяву ОСОБА_1 від 10.06.2024 про відвід судді Танасюк О.Є. від розгляду справи №924/1351/20 (924/188/24) іншому судді, визначеному в порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 ГПК України.

Ухвалою суду від 13.06.2024 (суддя Субботіна Л.О.) визнано відвід судді Танасюк О.Є. від участі у розгляді справи №924/1351/20 (924/188/24) необґрунтованим та відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Керницької О.В. про відвід судді Танасюк О.Є.

В судовому засіданні 13.06.2024 постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про оголошення перерви на 12:00 год. 27.06.2024.

Ухвалою суду від 21.06.2024 у зв`язку з відпусткою судді Танасюк О.Є., судове засідання у справі №924/1351/20 (924/188/24) призначено на 15:30 год. 02.07.2024.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Також Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Враховуючи обставини даної справи, розгляд справи здійснювався в розумні строки.

Позиція позивача.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він є власником спірних приміщень (триповерхове приміщення, загальною площею 670,7 кв. м., що розташоване за адресою: м. Хмельницький, вул. Кам`янецька (вул. Фрунзе), буд. 257, та двоповерхове приміщення з підвалом, загальною площею 714,2 кв.м., що розташоване за адресою: м. Хмельницький, вул. Кам`янецька (вул. Фрунзе), буд. 257), які неправомірно були зареєстровані за ВАТ „Проскурів, а в подальшому за ОСОБА_1 .

Зазначає, що приміщення по вул. Кам`янецькій №257 протягом 1960-1990 рр. було побудовано і використовувалося під клуб, контору та архів колгоспу "Комунар". Після реорганізації колгоспу "Комунар", його правонаступником стала Агрофірма "Проскурів".

Надалі в період із 2006 року ВАТ "Проскрурів" (правонаступником якого є ПАТ "Проскурів"), звернулося до суду з позовом про визнання права власності на спірні приміщення (справа №7/951 А). Зазначає, що ВАТ "Проскурів" зареєструвало право власності на приміщення на підставі рішення суду першої інстанції в межах періоду його процесуального оскарження та надалі шляхом укладення ряду інших документів право власності переходило до інших юридичних чи фізичних осіб.

Так, 15.10.2007 року між ВАТ "Проскурів" та АКБ "Укрсоцбанк" було укладено договір іпотеки №5492, в межах якого задля забезпечення виконання зобов`язання, в іпотеку було передане спірне вищевказане нерухоме майно. 23.02.2021р між АТ "Альфа Банк" та ТОВ "ФК "Верум Капітал" укладено договір передачі прав за іпотечним договором №5492. 23.02.2021р між ТОВ "ФК "Верум Капітал" та ОСОБА_1 було укладено договір передачі прав за іпотечним договором №5492 від 15.10.2007.

Наголошує, що постанова Господарського суду Хмельницької області від 10.05.2006 у справі №7/951А (на підставі якої неправомірно зареєстровано право власності ВАТ „Проскурів) скасована ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2011, а провадження у справі за позовом ВАТ "Проскурів" закрите.

Таким чином, вказує, що право власності на спірні об`єкти нерухомості зареєстровано за ВАТ "Проскурів" неправомірно та підлягає скасуванню, оскільки єдиним правомірним власником спірної нерухомості є КП "Агрофірма Проскурів".

Також зазначає, що спірне майно знаходиться на земельній ділянці належній позивачу на праві власності, що підтверджується Інформаційною довідкою із ДРРП №333430200.

Позиція відповідача.

Відповідач у відзиві (від 20.03.2024) вказує, що САТ „Проскурів правомірно, на підставі договору №10 від 23.04.1999 купівлі-продажу акцій набуло приміщення, що розташовані за адресою вул. Кам`янецька, 257, м. Хмельницький - нежитлове приміщення загальною площею 670,7 кв.м. та нежитлове приміщення загальною площею 714,2 кв.м., від громадян на належні їм майнові паї в майні КСП Агрофірми „Проскурів.

Звертає увагу, що договір №10 від 23.04.1999 купівлі-продажу акцій САТ „Проскурів не містить ознак нікчемності правочину, а його дійсність позивачем в судовому порядку не оспорюється. Також позивачем не надається жодних належних та допустимих доказів, що підтверджують неправомірність набуття ВАТ (ПАТ) „Проскурів спірних об`єктів нерухомого майна.

При цьому, вважає, що скасування рішення Господарського суду Хмельницької області від 10.05.2006 у справі №7/951А жодним чином не підтверджує неправомірність набуття ВАТ (ПАТ) „Проскурів спірних об`єктів нерухомості, оскільки таке рішення було скасоване у зв`язку із тим, що спір не підлягав розгляду в порядку адміністративного судочинства, при цьому судом апеляційної інстанції не досліджувалось питання правомірності/неправомірності набуття ПАТ „Проскурів об`єктів нерухомого майна.

ОСОБА_1 наголошує, що вона є добросовісним набувачем спірних приміщень. Позбавлення відповідача права власності на спірне майно буде мати ознаки непропорційного втручання держави у її право власності, оскільки відповідач набула право власності на підставі оплатних договорів. Конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає такий статус всупереч приписам статті 388 ЦК України, а, відтак, втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар.

Звертає увагу, що в будь-якому випадку, спірні об`єкти нерухомості не вибували з власності позивача поза його волею, оскільки таке майно було отримане громадянами в натурі на належні їм майнові паї в майні КСП Агрофірми „Проскурів та передано САТ „Проскурів на підставі Договору №10 від 23.04.1999.

Також відповідач просить відмовити у задоволенні позову у зв`язку із спливом строку позовної давності. Вважає, що у даному випадку перебіг позовної давності розпочався з 1999р., з моменту набуття САТ „Проскурів права власності на спірні об`єкти нерухомості на підставі договору №10 купівлі-продажу акцій САТ „Проскурів в порядку відкритої підписки від 23.04.1999. Вказує, що обізнаність позивача про набуття ВАТ „Проскурів права власності на приміщення підтверджується матеріалами справи №7/759-А, оскільки договір №10 від 23.04.1999 та позовна заява у вказаній справі були підписані ОСОБА_2 , який до 2021 року був керівником КП „Агрофірма „Проскурів; в матеріалах справи №7/759-А наявні пояснення завідуючого господарством агрофірми ОСОБА_3 . Окрім того, 01.08.2019 між ПАТ „Проскурів (позичкодавець) та Агрофірмою „Проскурів було укладено договір безоплатного користування (позички) майна. Звертає увагу, що інформація про реєстрацію права власності на спірні об`єкти нерухомості спочатку за ВАТ (ПАТ) „Проскурів, а потім за ОСОБА_1 , є у відкритому доступі в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідач зазначає, що під час укладення між ПАТ „Проскурів (позичкодавець) та Агрофірмою „Проскурів 01.08.2019 договору безоплатного користування спірними приміщеннями, позивачем жодним чином не висловлювались будь-які заперечення щодо володіння ПАТ „Проскурів спірними об`єктами нерухомості. КП „Агрофірма „Проскурів достеменно знало про володіння ПАТ „Проскурів спірними об`єктами нерухомості та користувалось такими приміщеннями з 2020 року. Вказане, на думку, відповідача, свідчить про недобросовісність позивача та його суперечливу поведінку.

Відповідь позивача на відзив відповідача.

Позивач у відповіді на відзив (від 12.04.2024) не погоджується з твердженнями відповідача, викладеними у відзиві. Наголошує, що скасування судового рішення у справі №7/951-А скасовує юридичну підставу для реєстрації права власності, що підтверджує позицію позивача.

З приводу позовної давності, позивач зазначає, що вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння заявлена до ОСОБА_1 , а договір про задоволення вимог іпотекодержателя укладено 14.06.2021. Тому строк позовної давності не пропущений.

Щодо строку, коли позивач міг довідатися про порушене вибуття володіння спірного нерухомого майна, звертає увагу, що договір безоплатного користування між ПАТ „Проскурів та КП „Агрофірма „Проскурів, укладений 01.08.2019. Саме в цей період позивач міг дізнатися про фактичне вибуття нерухомого майна. Однак звертає увагу, що згідно Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" було внесено зміни до ряду законів та відповідно продовжено загальний строк позовної давності на строк дії карантину на території України. Загальновідома офіційна інформація, що карантин в Україні тривав 1193 дні, а тому як мінімум на такий строк подовжується позовна давність у даному випадку.

Заперечення відповідача.

Відповідач у запереченні (від 06.05.2024) зазначає, що для застосування позовної давності для вимоги про витребування майна підлягає дослідженню момент вибуття спірного майна з власності, а не момент набуття права власності кінцевим набувачем. Вказує, що оскільки можливе порушене право власності позивача на спірне нерухоме майно було порушено в момент його вибуття у володіння іншої особи, то початок перебігу позовної давності для позову, поданого на захист цього порушеного права, пов`язується з моментом, коли КП „Агрофірма „Проскурів довідалася або могла довідатися про порушення його права або про особу, яка його порушила, а саме про факт вибуття з комунальної власності у володіння іншої особи.

Звертає увагу, що закон також не пов`язує перебіг позовної давності за віндикаційним позовом ані з укладенням певних правочинів щодо майна позивача, ані з фактичним переданням майна порушником, який незаконно заволодів майном позивача, у володіння інших осіб.

Зазначає, що початок перебігу позовної давності за вимогами про витребування майна в порядку статті 388 ЦК України починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а не від дня, коли власник майна, яке перебуває у володінні іншої особи, дізнався чи міг дізнатися про кожного нового набувача цього майна.

Враховуючи викладене, стверджує, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Згідно Проекту реконструкції приміщення контори колгоспу „Комунар с. Ружична Хмельницького району Інв. № 4582, 1971 року, приміщення контори було побудоване у 1962 році.

Управлінням проектних організацій проектно-кошторисного бюро Агрофірми „Проскурів Хмельницького району Хмельницької області розроблений робочий проект газопостачання топочної контори і кухні бару Агрофірми „Проскурів.

Відповідно до п. 1.2. Статуту Агрофірми „Проскурів позивач є правонаступником колгоспу „Комунар, КСП „8 Березня (с. Виші Вовківці Хмельницького району Хмельницької області), ТОВ „Універсаму „Південний (м. Хмельницький, вул. Свободи, 1 „а).

У 1996 році створено Сільськогосподарське акціонерне товариство „Проскурів шляхом внесення майнових внесків засновниками та особами, які підписалися на акції Товариства для оплати акцій, що випускаються та формування його статутного фонду (п. 1.1. Установчого договору про створення САТ „Проскурів).

Згідно п 3.4., 3.5 Установчого договору про створення САТ „Проскурів, засновники вносять в рахунок оплати акцій свої частки в майні акціонерного товариства „Агрофірми „Проскурів або грошові кошти. Майнові внески засновників у вигляді майнових часток передаються у вигляді частини майна агрофірми „Проскурів в натурі.

23.04.1999 між засновниками сільськогосподарського акціонерного товариства „Проскурів в особі Рудика І.Л., який діє від імені засновників на підставі установчого договору про створення ВАТ „Проскурів від 28.09.1996 з однієї сторони та фізичні особи, згідно підписного списку, що додається до договору і є його невід`ємною частиною уклали договір купівлі-продажу акцій сільськогосподарського товариства „Проскурів в порядку відкритої підписки.

Згідно п. 2, п. 3 договору акції САТ „Проскурів є простими іменними. Громадяни вносять на підставі цього договору в якості оплати вартості акцій САТ „Проскурів майно згідно переліку вказаному в додатку №1 до цього договору. Вказане майно отримане громадянами в натурі на належні їм майнові паї в майні колективного сільськогосподарського підприємства агрофірми „Проскурів (м. Хмельницький, вул. Кам`янецька, 257).

Як вбачається із додатку №1 до договору до переліку внесено будівлі по вул. Кам`янецькій, 257.

23.03.2001 рішенням загальних зборів акціонерів ВАТ „Проскурів, оформлених протоколом №2, акціонери ВАТ „Проскурів надали згоду на приєднання САТ „Проскурів до ВАТ „Проскурів.

Відповідно до п. 1.3. Статуту ВАТ „Проскурів, затвердженого загальними зборами акціонерів ВАТ „Проскурів, протокол №3 від 10.07.2004, товариство є правонаступником усіх майнових та немайнових прав та зобов`язань сільськогосподарського акціонерного товариства „Проскурів (Хмельницька обл., Хмельницький р-н, с.Розсоша; код 23839113), яке реорганізувалось шляхом приєднання до нього.

У березні 2006 ВАТ „Проскурів звернулося до Господарського суду Хмельницької області з позовом про визнання права власності на приміщення загальною площею 714,2 кв.м. та приміщення загальною площею 670,7 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Хмельницький, вул. Кам`янецька, 257. Зокрема, ВАТ „Проскурів посилалося на те, що 23.04.1999 Агрофірма „Проскурів передала приміщення по вул. Кам`янецькій, 257 у власність, як внесок у статутний фонд САТ „Проскурів, згідно установчого договору про створення САТ „Проскурів, після чого зазначені приміщення були поставлені на баланс САТ „Проскурів і на них нараховувалися амортизаційні відрахування. У позові ВАТ „Проскурів зазначало, що не має змоги надати необхідні первинні документи для проведення реєстрації приміщення, оскільки останні не збереглися у зв`язку з тривалим терміном існування та використання даних приміщень (справа №7/951А).

Відповідно до довідки Управління архітектури та містобудування виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 06.02.2006 №1/12-234 будівля центрального ВАТ „Проскурів знаходиться за адресою: вул. Кам`янецька, 257.

28.02.2006 ВАТ „Проскурів видано довідку за №30/1 про те, що приміщення загальною площею 714,2 кв. м. та приміщення загальною площею 670,7 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Хмельницький, вул. Кам`янецька, 257, поставлені на баланс ВАТ „Проскурів, як правонаступника САТ „Проскурів.

Хмельницьке БТІ листом від 06.04.2006 №1681/01-15 повідомило голову Ради ВАТ „Проскурів Рудика І.Л., що для проведення державної реєстрації права власності необхідно надати один з належних правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності на приміщення, передбачених ст. 19 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень від 01.07.2004 №1952-IV або Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 за №7/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.02.2002 за №157/6445 (в частині, що не суперечить Закону).

Згідно довідки ВАТ „Проскурів від 10.05.2006 №50/03, відповідно до договору №10 від 23.04.1999 року на баланс ВАТ „Проскурів було поставлено один майновий комплекс (що знаходиться за адресою м. Хмельницький, вул.Кам`янецька,257), який включає в себе три будівлі: згідно плану на будову літер „А-3, загальною площею 714,2 кв. м., згідно плану на будову літер „Б-2, загальною площею 670,7 кв.м., господарське приміщення, загальною площею 24,8 кв.м.

Під час розгляду Господарським судом Хмельницької області справи №7/951А головою Ради ВАТ „Проскурів Рудиком І.Л. надавалися пояснення (від 10.05.2006), в яких повідомляв, що з листопада 1981 року він займав посаду голови колгоспу „Комунар с.Ружична. З того часу ним використовувалось офісне приміщення (контора) колгоспу. З моменту приєднання с.Ружична до м.Хмельницького, вищезазначеній конторі з гаражем та кухнею, що знаходились біля неї, було присвоєно адресу: м.Хмельницький вул. Фрунзе,257 (нині вул.Кам`янецька). Дані приміщення були побудовані у 1962 році на замовлення колгоспу „Комунар і обліковувались на бухгалтерському балансі колгоспу. Протягом усіх років існування даних приміщень щодо них неодноразово проводились ремонтні роботи та реконструкції. У 1990 році колгосп „Комунар було реорганізовано в агрофірму „Проскурів. В той же час агрофірмою було розпочато будівництво іншого приміщення, площею 24,8 кв.м., яке планувалось використовувати під магазин. У 1997 році всі приміщення були передані сільськогосподарському акціонерному товариству „Проскурів. У 2004 році, в результаті реорганізації САТ „Проскурів у ВАТ „Проскурів, приміщення передані на баланс останньому, як правонаступнику. На даний час усі приміщення знаходяться на балансі ВАТ „Проскурів і на них нараховуються амортизаційні відрахування. Колишня контора колгоспу „Комунар до цього часу використовується ВАТ „Проскурів під офісне приміщення, гаражі і кухню (на даний час бар та кімнати відпочинку) використовуються за призначенням. Господарське приміщення, яке планувалось використовувати під магазин, тимчасово не використовується.

Також у справі №7/951А завідуючий господарством агрофірми „Проскурів Кафлевський Й.М. у поясненнях (від 10.05.2006) повідомив, що з 1975 року здійснював керівництво будівельною діяльністю колгоспу „Комунар. Контора колгоспу та допоміжні приміщення разом з гаражами були побудовані у 1962 році будівельниками колгоспу. На початку дев`яностих років агрофірмою здійснювалось будівництво і побудовано за адресою вул.Кам`янецька,257 допоміжне приміщення, яке мало використовуватись під магазин.

ВАТ „Проскурів на підтвердження позовних вимог у справі №7/951А подавалися: технічні паспорти на приміщення по вул. Кам`янецькій, 257, виготовлені Хмельницьким бюро технічної інвентаризації, розроблений Республіканським проектним інститутом „Укрколгосппроект проект реконструкції будівлі контори колгоспу „Комунар с.Ружична Хмельницького району (1971р.), розроблений управлінням проектних організацій Украгропрому та проектно-кошторисним бюро агрофірми „Проскурів робочий проект газопостачання топочної контори і кухні агрофірми „Проскурів, картку рахунку:15: інвестиції: магазин зупинка за 01.01.01 - 01.01.04, акти виконаних робіт по будівництву та реконструкції контори, готелю, магазину агрофірми „Проскурів.

Постановою Господарського суду Хмельницької області від 10.05.2006 у справі №7/951А визнано за ВАТ „Проскурів с.Розсоша Хмельницького району право власності на майно - триповерхове приміщення по вул.Кам`янецькій, 257 загальною площею 670,7 кв.м., фундамент бетонний, матеріал стін цегла, підлога цементна, матеріал перекриття залізобетон; двоповерхове приміщення з підвалом по вул.Кам`янецькій, 257, загальною площею 714,2 кв.м., фундамент бетонний, матеріал стін цегла, підлога цементна, матеріал перекриття - залізобетон; господарське приміщення по вул.Кам`янецькій, 257, загальною площею 24,8 кв.м., фундамент бетонний, матеріал стін цегла, підлога цементна, матеріал перекриття - залізобетон, покрівля - черепиця.

15.10.2007 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк в особі відділення №881 Хмельницької обласної філії (іпотекодержатель) та Відкритим акціонерним товариством „Проскурів (іпотекодавець), що є майновим поручителем позичальників (ДП „Глорія та ТОВ „Ресторан „Софія) укладено іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Папка Т.В. за реєстровим №1376.

Відповідно до п. 1.1. іпотечного договору від 15 жовтня 2007 року іпотекодавець передає, в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання зобов`язань позичальниками за договором кредиту №880/155-РК 18 від 13.07.2007 та генеральним договором про здійснення кредитування №880/238-ГД 27 від 15.10.2007, укладеними між іпотекодержателем та позичальниками, та у якості забезпечення виконання зобов`язань іпотекодержателем за договором невідновлювальної кредитної лінії №880/115-НКЛ 28 від 05.06.2007, а також всіма додатковими угодами до них, що є їх невід`ємними частинами (основне зобов`язання), наступне нерухоме майно:

- триповерхове приміщення, загальною площею 670,7 кв.м., що розташоване за адресою: м. Хмельницький, вул. Кам`янецька (вул. Фрунзе), буд. 257, що належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі постанови Господарського суду Хмельницької області від 10.05.2006 року по справі №7/951 А, право власності на яке зареєстроване 16.10.2006 року Хмельницьким бюро технічної інвентаризації в електронному реєстрі права власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 16389410 згідно витягу номер 12168477;

- двоповерхове приміщення з підвалом, загальною площею 714,2 кв.м., що розташоване за адресою: м. Хмельницький, вул. Кам`янецька (вул. Фрунзе), буд. 257 (двісті п`ятдесят сім), що належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі постанови Господарського суду Хмельницької області від 10.05.2006 року по справі №7/951 А, право власності на яке зареєстроване 16.10.2006 року Хмельницьким" бюро технічної інвентаризації в електронному реєстрі права власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 16389945 згідно витягу номер 12168884.

Відповідно до п. 2.1.4. іпотечного договору іпотекодавець зобов`язаний без письмової згоди іпотекодержателя, не відчужувати предмет іпотеки, а також не передавати його в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.

Договір підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2011 задоволено частково апеляційну скаргу прокурора Хмельницької області. Постанову Господарського суду Хмельницької області від 10.05.2006 у справі №7/951А скасовано. Провадження у справі за позовом ВАТ „Проскурів до Хмельницького бюро технічної інвентаризації про визнання права власності на приміщення закрито.

01.08.2019 між ПАТ „Проскурів (позичкодавець) та Агрофірмою „Проскурів (користувач) укладено договір безоплатного користування (позички) майна, відповідно до умов якого позичкодавець передає, а користувач приймає у безоплатне користування (позичку) майновий комплекс, що обліковується на балансі ПАТ „Проскурів, який знаходиться на земельній ділянці Агрофірми „Проскурів з кадастровим номером :28:001:0634 за адресою: м. Хмельницький, вул. Кам`янецька, 257, а саме: офісне приміщення загальною площею 670,7 м.кв.; готельний комплекс загальною площею 714,2 м.кв.; технічні приміщення площею 24,8 м.кв.; огорожа кірпічна 98,1 м.п., в тому числі (декоративні чавунні решітки 13 шт., декоративні ковані решітки 17 шт., декоративні ковані ворота 3шт., ворота розсувні 2 шт.).

Згідно з п. 2.1., 2.2. договору користувач набуває право користування майном в момент підписання сторонами договору та акта прийняття-передачі вказаного майна. Передача майна в позичку не спричиняє передачу користувачеві права власності на майно. Власником майна залишається позичкодавець, а користувач протягом строку позички користується цим майном.

Відповідно до п. 8.1. строк дії договору з 01.08.2019 по 01.07.2022.

01.08.2019 між сторонами підписано акт приймання-передачі в безоплатне користування (позичку) майна.

22.08.2019 між сторонами підписано додаткову угоду до договору безоплатного користування (позички) майна, якою, зокрема, викладено п. 8.1. договору в наступній редакції: „8.1. Договір діє з 01.08.2019 до 01.02.2022.

23.02.2021 між Акціонерним товариством „Альфа-Банк (Цедент) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Верум Капітал (Цесіонарій) був укладений договір передачі прав за іпотечним договором від 15.10.2007, що посвідчений Папкою Т.В., приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №5492.

Відповідно до п.1.1. Договору Цедент передав, а Цесіонарій прийняв всі права за іпотечним договором від 15.10.2007, що укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк (правонаступником якого є Акціонерне товариство „Альфа-Банк) та юридичною особою за законодавством України - Відкритим акціонерним товариством „Проскурів (іпотекодавець), що посвідчений Папкою Т.В., приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №5492 (іпотечний договір), що укладений в забезпечення виконання зобов`язань юридичної особи за законодавством України Відкрите акціонерне товариство „Проскурів за договором не відновлюваної кредитної лінії №880/115-НКЛ 28 від 05.06.2007, включаючи всі зміни та додаткові угоди до нього.

23.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Верум Капітал (Первісний кредитор) та ОСОБА_1 (Новий кредитор) укладений договір про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги грошових зобов`язань №23.02/2021_ВК, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору своє право вимоги до боржника, а Новий кредитор набуває право вимоги первісного кредитора за кредитним договором (договір невідновлювальної кредитної ліні №880/115-НКЛ28 від 05.06.2007) у обсязі та на умовах, визначених цим договором, які виникли та/або можуть виникнути в майбутньому.

23.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Верум Капітал (Первісний кредитор) та ОСОБА_1 (Новий кредитор) підписано акт приймання-передачі документації до договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги грошових зобов`язань №23.02/2021_ВК від 23.02.2021, згідно якого Первісний кредитор передав Новому кредитору оригінал договору невідновлювальної кредитної ліні №880/115-НКЛ 28 з додатковими договорами, договорами про внесення змін до нього та інші договори та документацію кредитної справи.

Також 23.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Верум Капітал (Первісний кредитор) та ОСОБА_1 (Новий кредитор) підписано акт приймання-передачі права вимоги.

23.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Верум Капітал (Первісний іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (Новий іпотекодержатель) був укладений договір передачі прав за іпотечним договором від 15.10.2007, що посвідчений Папкою Т.В., приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №5492.

Відповідно до п. 1.1. договору Первісний іпотекодержатель передав, а Новий іпотекодержатель прийняв всі права за Іпотечним договором від 15.10.2007, що укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк (правонаступником якого є Акціонерне товариство „Альфа-Банк) та юридичною особою за законодавством України - Відкритим акціонерним товариством „Проскурів (ПАТ) () (надалі за текстом- Іпотекодавець), що посвідчений Папкою Т.В., приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №5492 (надалі за текстом Іпотечний договір), що укладений в забезпечення виконання зобов`язань юридичної особи за законодавством України Відкрите акціонерне товариство „Проскурів (ПАТ) за Договором невідновлюваної кредитної лінії №880/115-НКЛ 28 від 05.06.2007, включаючи всі зміни та додаткові угоди до нього.

Вказаний договір посвідчений Черленюх Л.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №128.

11.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Верум Капітал та ОСОБА_1 був укладений договір про внесення змін та доповнень №1 до Договору передачі прав за Іпотечним договором від 15.10.2007, посвідчений Папкою Т.В., приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №5489, посвідченого Черленюх Л.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №128.

Відповідно до п.1 Договору, сторони дійшли згоди внести зміни до пункту 1.1 розділу 1. Предмет Договору, та виклали його у наступній редакції: „Первісний іпотекодержатель передав, а Новий іпотекодержатель прийняв всі права за Іпотечним договором від 15.10.2007, що укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк (правонаступником якого є Акціонерне товариство „Альфа-Банк) та юридичною особою за законодавством України - Відкритим акціонерним товариством „Проскурів (ПАТ) () (надалі за текстом - Іпотекодавець), що посвідчений Папкою Т.В., приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №5489 (надалі за текстом Іпотечний договір), що укладений в забезпечення виконання зобов`язань юридичної особи за законодавством України Відкрите акціонерне товариство „Проскурів (ПАТ) за Договором не відновлюваної кредитної лінії №880/115-НКЛ 28 від 05.06.2007, включаючи всі зміни та додаткові угоди до нього.

11.06.2021 на засіданні Наглядової ради ПАТ „Проскурів прийнято рішення про надання згоди на укладення: договору про задоволення вимог іпотекодержателя між ПАТ „Проскурів, як іпотекодавцем та ОСОБА_1 , як іпотекодержателем, щодо нежитлового приміщення загальною площею 714,2 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , за вартістю 201210 грн., згідно оцінки проведеної ТОВ „Консалт Експерт Плюс від 19.04.2021 №ПЗБІОБВ718126, що становить 0,69% вартості активів Товариства за даними річної фінансової звітності Товариства за 2020 рік; договору про задоволення вимог іпотекодержателя між ПАТ „Проскурів, як іпотекодавцем та ОСОБА_1 , як іпотекодержателем, щодо нежитлового приміщення загальною площею 670,7 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , за вартістю 214260 грн., згідно оцінки проведеної ТОВ „Консалт Експерт Плюс від 19.04.2021 №ТМФУЗЯ443550, що становить 0,73% вартості активів Товариства за даними річної фінансової звітності Товариства за 2020 рік. Надано право на підписання відповідного договору від імені ПАТ „Проскурів генеральному директору ОСОБА_4 (Протокол засідання Наглядової ради ПАТ „Проскурів №15 від 11.05.2024).

14.06.2021 між ОСОБА_1 (іпотекодержатель) та ПАТ „Проскурів (іпотекодавець) укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, відповідно до п. 1 якого іпотекодавець передав у власність іпотекодержателю, а іпотекодержатель прийняла від іпотекодавця і набула право власності на нежитлове приміщення загальною площею 670,7 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці державної власності площею 0,2 га, кадастровий номер :28:001:0634.

Передача відбувається в рахунок часткового виконання зобов`язань іпотекодавцем за договором не відновлювальної кредитної лінії №880/115-НКЛ28 від 05.06.2007 та всіма додатковими угодами до них, в забезпечення виконання яких між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк (правонаступником якого є АТ „Альфа-Банк) та ПАТ „Проскурів було укладено іпотечний договір (з майновим поручителем), посвідчений Папкою Т.В., приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу від 15.10.2007 за р.№5489 та додатковими угодами до нього, предметом якого є вищевказане приміщення.

Всі права за кредитним договором були відступлені ПАТ „Укрсоцбанк (правонаступником якого є АТ „Альфа-Банк) на підставі договору факторингу №б/н від 23.02.2021 на користь ТОВ „Фінансова компанія „Верум Кепітал, яке набуло нового іпотекодержателя за договором передачі прав за іпотечним договором, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Папкою Т.В. від 15.10.2007 за №5489, який посвідчений Чернелюх Л.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу від 23.02.2021 за р.№126.

На підставі договору №23.02/2021_ВК про відступлення права вимоги грошових зобов`язань від 23.02.2021 ТОВ „Фінансова компанія „Верум Кепітал відступило право вимоги до боржника по вищевказаному договору на користь ОСОБА_1 , яка в свою чергу набула право нового іпотекодержателя за договором передачі прав за іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Папкою Т.В. від 15.10.2007 та зареєстрованого в реєстрі за №5489, який посвідчений Чернелюх Л.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу від 23.02.2021 за р.№128 зі змінами та доповненнями.

У п. 2 договору зазначено, що нежитлове приміщення, що передається, належить ПАТ „Проскурів на праві приватної власності, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №261493782, сформованою 14.06.2021, згідно якої реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: , номер запису про право власності: 29825.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя підписаний ОСОБА_1 та представником ПАТ „Проскурів Будзінським В.В., посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Клімчук А.В. і зареєстрований в реєстрі за №1005.

Також 14.06.2021 між ОСОБА_1 (іпотекодержатель) та ПАТ „Проскурів (іпотекодавець) укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, відповідно до п. 1 якого іпотекодавець передав у власність іпотекодержателю, а іпотекодержатель прийняла від іпотекодавця і набула право власності на нежитлове приміщення загальною площею 714,2 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці державної власності площею 0,2 га, кадастровий номер :28:001:0634.

Передача відбувається в рахунок повного виконання зобов`язань іпотекодавцем за договором не відновлювальної кредитної лінії №880/115-НКЛ28 від 05.06.2007 та всіма додатковими угодами до них, в забезпечення виконання яких між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк (правонаступником якого є АТ „Альфа-Банк) та ПАТ „Проскурів було укладено іпотечний договір (з майновим поручителем), посвідчений Папкою Т.В., приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу від 15.10.2007 за р.№5489 та додатковими угодами до нього, предметом якого є вищевказане приміщення.

Всі права за кредитним договором були відступлені ПАТ „Укрсоцбанк (правонаступником якого є АТ „Альфа-Банк) на підставі договору факторингу №б/н від 23.02.2021 на користь ТОВ „Фінансова компанія „Верум Кепітал, яке набуло нового іпотекодержателя за договором передачі прав за іпотечним договором, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Папкою Т.В. від 15.10.2007 за №5489, який посвідчений Чернелюх Л.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу від 23.02.2021 за р.№126.

На підставі договору №23.02/2021_ВК про відступлення права вимоги грошових зобов`язань від 23.02.2021 ТОВ „Фінансова компанія „Верум Кепітал відступило право вимоги до боржника по вищевказаному договору на користь ОСОБА_1 , яка в свою чергу набула право нового іпотекодержателя за договором передачі прав за іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Папкою Т.В. від 15.10.2007 та зареєстрованого в реєстрі за №5489, який посвідчений Чернелюх Л.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу від 23.02.2021 за р.№128 зі змінами та доповненнями.

У п. 2 договору зазначено, що нежитлове приміщення, що передається, належить ПАТ „Проскурів на праві приватної власності, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №261493782. сформованою 14.06.2021, згідно якої реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: , номер запису про право власності: 29825.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя підписаний ОСОБА_1 та представником ПАТ „Проскурів Будзінським В.В., посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Клімчук А.В. і зареєстрований в реєстрі за №1006.

Позивач, посилаючись на те, що він є власником триповерхового приміщення, загальною площею 670,7 кв.м. та двоповерхового приміщення з підвалом, загальною площею 714,2 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на які неправомірно набуло право власності ВАТ „Проскурів, та які на даний час зареєстровані за ОСОБА_1 , звернувся з позовом про витребування у відповідача спірних приміщень.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Зазначені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який має відповідати тим фактичним обставинам, які склалися, виходячи із тих відносин, які відповідають відповідним нормам права. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 24.03.2024 у справі 911/1375/22.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Відповідно, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Вирішуючи спір по суті, господарський суд має встановити наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, для захисту якого звернувся позивач.

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права та/або інтересу позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12.01.2023 у справі №917/559/21.

Вирішуючи спір по суті, господарський суд має встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, для захисту якого звернувся позивач, тобто, встановити чи є особа, за позовом якої порушено провадження у справі, належним позивачем. При цьому, відсутність права на позов в матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин, оскільки лише наявність такого права обумовлює виникнення у інших осіб відповідного обов`язку перед особою, якій таке право належить, і яка може вимагати виконання такого обов`язку (вчинити певні дії) від зобов`язаних осіб. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 13.09.2022 у справі № 910/9727/21, від 25.05.2021 у справі № 910/91/20.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення прав і відповідно приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 24.03.2024 у справі 911/1375/22.

Задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) цього права відповідачами з урахуванням належно обраного способу судового захисту. (Постанова Верховного Суду від 13.03.2024 у справі №910/431/23.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Предметом позову у даній справі є вимога позивача про витребування із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 триповерхового приміщення, загальною площею 670,7 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та двоповерхового приміщення з підвалом, загальною площею 714,2 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на підставі ст. 388 ЦК України.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач зазначає, що він, як правонаступник колгоспу „Комунар, є власником спірних приміщень, які неправомірно були зареєстровані за ВАТ „Проскурів, а в подальшому за ОСОБА_1 .

Відповідно до частин першої та другої статті 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності застосуванням передбачених законодавством заходів. Регулювання, наведене в Главі 29 ЦК, передбачає, зокрема, такі способи захисту права власності, як витребування майна із чужого незаконного володіння (віндикаційний позов) й усунення перешкод у реалізації власником права користування та розпорядження його майном (негаторний позов).

Право витребування майна із чужого незаконного володіння, згідно приписів статей 387, 388 ЦК України, належить власнику.

Стаття 388 ЦК України, на яку посилається позивач, містить сукупність підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Так, відповідно до частини першої вказаної норми, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 31.07.2023 у справі №906/986/21.

Віндикаційний позов належить до речово-правових способів захисту; захищає право власності в цілому, оскільки він пред`являється у тих випадках, коли порушено права володіння, користування та розпорядження одночасно. Сторонами у віндикаційному позові є власник речі, який не лише позбавлений можливості користуватися і розпоряджатися річчю, але вже й фактично нею не володіє, та незаконний фактичний володілець речі (як добросовісний, так і недобросовісний). Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 15.09.2023 у справі №910/2722/22, від 25.07.2023 у справі №914/106/22, від 27.06.2023 у справі №916/2851/17.

Тобто можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно). Тому у спорі між особою, яка вважає себе власником спірного майна, та особою, яка вважає себе законним володільцем (користувачем) спірного майна, сторонами спору є особи, які претендують на спірне майно, а суду для правильного вирішення спору слід з`ясувати та перевірити передусім правові підстави, відповідно до яких виникло та існує речове право на майно. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2021 у справі №925/1351/19 та постановах Верховного Суду від 09.08.2023 у справі №910/9990/21, від 30.08.2023 у справі №909/171/21, від 06.09.2023 у справі №909/171/21.

До кола обставин, що підлягають доказуванню за віндикаційним позовом, належить, зокрема, встановлення судом факту виникнення (набуття) позивачем права власності на спірне майно, чи є особа власником індивідуально-визначеного майна, яке вона просить витребувати. Обов`язок доказування таких обставин покладається на позивача, водночас відповідач має право спростувати такі обставини.

Позивач, звертаючись до суду обумовлював своє право власності на спірне майно, яке перебуває у відповідача, його створенням та доводив це матеріалами справи №7/951А, зокрема проектом реконструкції будівлі контори колгоспу „Комунар (Інв. №4582, 1971 року), правонаступником якого стала Агрофірма „Проскурів та робочим проектом газопостачання топочної контори і кухні бару Агрофірми „Проскурів. А незаконність перебування майна у відповідача обґрунтовував скасуванням судового рішення, на підставі якого спірні приміщення були вперше зареєстровані за їх відчужувачем - ПАТ „Проскурів.

Згідно частини 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є юридичним фактом, який полягає в офіційному визнанні та підтвердженні державою набутого особою речового права на нерухомість та є елементом в юридичному складі (сукупності юридичних фактів), який призводить до виникнення речових прав. При цьому реєстрація права власності хоча і є необхідною умовою, з якою закон пов`язує виникнення речових прав на нерухоме майно, однак реєстраційні дії є похідними від юридичних фактів, на підставі яких виникають, припиняються чи переходять речові права, тобто державна реєстрація сама по собі не є способом набуття права власності. Аналогічний правовий висновок викладено в пункті 30 постанови Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 20.05.2020 у справі №911/1902/19, а також у постанові Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 15.10.2020 у справі №623/214/17, який в силу ч. 4 ст. 236 ГПК України підлягає врахування господарськими судами під час розгляду справ.

Таким чином, за відсутності державної реєстрації права власності позивача як правонаступника колгоспу „Комунар, визначальним, як підстави для витребування майна, мав би бути факт створення колгоспом „Комунар чи КП Агрофірма „Проскурів приміщень, що підтверджувалося б завершенням реконструкції і прийняттям їх до експлуатації у встановленому законом порядку.

Проте, проект реконструкції будівлі контори колгоспу „Комунар не свідчить про її завершення, а відтак і про створення спірних приміщень і виникнення, відповідно, у позивача (як правонаступника колгоспу „Комунар) права власності на них.

Також у проекті реконструкції та робочому проекті газопостачання відсутня будь-яка інформація з приводу ідентифікуючих ознак приміщення контори і кухні бару, зокрема, площі приміщення, технічних характеристик, зокрема, кількість поверхів, місцезнаходження приміщень.

Таким чином, позивачем не доведено, а у суду відсутня можливість встановити, що спірні приміщення, на які позивач доводить своє право власності та які просить витребувати у відповідача, є приміщеннями контори і кухні бару, які були побудовані та належали колгоспу „Комунар чи позивачу.

В матеріалах справи відсутні правовстановлюючі документи, інші докази, які б свідчили про те, що триповерхове приміщення, загальною площею 670,7 кв.м. та двоповерхове приміщення з підвалом, загальною площею 714,2 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 були побудовані колгоспом "Комунар" та належали останньому на праві власності (документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, свідоцтво про право власності на будівлі, технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна, тощо).

З огляду на зазначене, позивач не довів, що спірні приміщення, які він домагається витребувати були створені колгоспом „Комунар, в результаті чого у позивача, як правонаступника, виникнуло право власності на них, яке він захищає цим позовом.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, 01.08.2019 між ПАТ „Проскурів (позичкодавець) та Агрофірмою „Проскурів (користувач) укладено договір безоплатного користування (позички) майна, відповідно до умов якого позичкодавець передає, а користувач приймає у безоплатне користування (позичку) майновий комплекс, що обліковується на балансі ПАТ „Проскурів, який знаходиться на земельній ділянці Агрофірми „Проскурів з кадастровим номером :28:001:0634 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: офісне приміщення загальною площею 670,7 м.кв.; готельний комплекс загальною площею 714,2 м.кв.; технічні приміщення площею 24,8 м.кв.; огорожа кірпічна 98,1 м.п., в тому числі (декоративні чавунні решітки 13 шт., декоративні ковані решітки 17 шт., декоративні ковані ворота 3шт., ворота розсувні 2 шт.).

Згідно з п. 2.1., 2.2. договору користувач набуває право користування майном в момент підписання сторонами договору та акта прийняття-передачі вказаного майна. Передача майна в позичку не спричиняє передачу користувачеві права власності на майно. Власником майна залишається позичкодавець, а користувач протягом строку позички користується цим майном.

Тобто, позивач на підставі договору безоплатного користування (позички) майна від 01.08.2019 набув право користування спірним майном.

У контексті зазначеного суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

Відповідно до висновку, сформульованого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 у справі № 147/66/17, добросовісність - це певний стандарт поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (пункт 55 постанови). Принцип добросовісності передбачає, що сторони повинні діяти добросовісно під час реалізації їхніх прав і передбаченого договором та/або законом виконання їхніх обов`язків (пункт 60 постанови).

Згідно з висновком Верховного Суду, сформульованим у постанові від 16.02.2022 у справі №914/1954/20, суди мають враховувати принцип добросовісності - стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина заборони суперечливої поведінки, в основі якої лежить принцип добросовісності, базується на римській максимі: ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, та, що не відповідає попереднім заявам або поведінці однієї сторони, за умови, що інша розумно на них покладається.

Враховуючи зазначене, твердження позивача про наявність у нього права власності на спірні приміщення, які перебували в останнього на праві користування на підставі укладеного 01.08.2019 договору безоплатного користування (позички) майна з ПАТ „Проскурів, свідчить про недобросовісну та суперечливу поведінку позивача.

Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до норми ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові і не потребує перевірки обраного позивачем способу захисту і правової оцінки по суті спору. Такого висновку, враховуючи й інші рішення касаційної інстанції, дійшов Верховний Суд у постанові від 29.08.2023 у справі №910/5958/20.

Враховуючи, що позивачем не доведено наявність у нього права власності на спірні приміщення, а відтак, і порушення його прав та законних інтересів, вимоги КП „Агрофірма „Проскурів про витребування із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 триповерхового приміщення, загальною площею 670,7 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та двоповерхового приміщення з підвалом, загальною площею 714,2 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Таким чином, у задоволенні позову необхідно відмовити.

Щодо строку позовної давності.

У відзиві відповідач просить застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову у зв`язку із спливом строку позовної давності. Вважає, що у даному випадку перебіг позовної давності розпочався з 1999р., з моменту набуття САТ „Проскурів права власності на спірні об`єкти нерухомості на підставі договору №10 купівлі-продажу акцій САТ „Проскурів в порядку відкритої підписки від 23.04.1999.

Згідно із ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК), перебіг якої, відповідно до частини 1 статті 261 ЦК починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 року у справі №372/1036/15-ц викладено висновок про те, що виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права із зазначенням в якості додаткової підстави для відмови в задоволенні позову спливу позовної давності не відповідає вимогам закону.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з недоведеністю позивачем наявності у нього права власності на спірні приміщення, що є підставою для відмови у позові, заява відповідача про застосування позовної давності залишається без задоволення.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Враховуючи положення ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на позивача у зв`язку з відмовою у позові.

Керуючись ст. ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України)

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 09.07.2024.

Суддя О.Є. Танасюк