ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про закриття підготовчого провадження

та призначення справи до судового розгляду по суті

10.07.2024м. ДніпроСправа № 904/1953/24

Господарський суд Дніпропетровської області

у складі судді Дупляка С.А.,

за участю секретаря судового засідання Євтушенка Д.Є.,

представників учасників справи:

від позивача: Пясецький Д.В.;

від відповідача: Рудницький Е.С.;

розглянувши матеріали справи №904/1953/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України"

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ"

про стягнення грошових коштів,

Суддя Дупляк С.А.

в с т а н о в и в:

Суд здійснює провадження у справі № 904/1953/24.

Через систему "Електронний Суд" від відповідача 29.05.2024 надійшло клопотання, у якому просить зупинити провадження у справі №904/1953/24 до набрання рішення Київського окружного адміністративного суду у справі №640/7137/22 законної сили.

Через систему "Електронний Суд" від позивача надійшли заперечення на клопотання відповідача про зупинення провадження у справі №904/1953/24 до набрання рішення Київського окружного адміністративного суду у справі №640/7137/22 законної сили.

Розглянувши клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, господарський суд доходить таких висновків.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Пов`язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини 4, 6 статті 75 Господарського процесуального кодексу України).

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясувати: 1) як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, з іншою справою, що розглядається судом; 2) чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Оцінивши клопотання відповідача, господарський суд зазначає, що відповідач не довів, а суд не встановив, в чому саме полягає реальна неможливість розгляду справи №904/1953/24 до набрання рішення Київського окружного адміністративного суду у справі №640/7137/22 законної сили.

При цьому, відповідач, у будь-якому випадку, не позбавлений права в майбутньому звернутися до суду із заявою про перегляд рішення, яке буде прийнято у справі №640/7137/22, за нововиявленими обставинами відповідно до ст. 320 ГПК України.

Таким чином підстави для задоволення клопотання відповідача про зупинення провадження у справі відсутні.

Через систему "Електронний Суд" 04.07.2024 від відповідача надійшло клопотання про забезпечення доказів у справі, шляхом витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" заяви до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про внесення зміни до нормативів розподілу коштів для погашення заборгованості АТ "Дніпропетровськгаз" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України".

Клопотання мотивовано тим, що позивач був зобов`язаний як суб`єкт ринку природного газу, на якого покладаються спеціальні обов`язки з реалізації природного газу операторам газорозподільних систем звернутися до НКРЕКП з проханням внести зміни до нормативів розподілу коштів для погашення заборгованості, та у свою чергу підтвердити наявність такої заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо:

- є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений;

- збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів, відповідно до ч. 2 ст. 110 ГПК України, є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Згідно з ч. ч. 3-4 ст. 110 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви. Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу.

Отже, забезпечення доказів надає додаткову гарантію збереження доказів.

Згідно зі статтею 111 ГПК України у заяві про забезпечення доказів зазначаються: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) іншої сторони (сторін), якщо вона відома заявнику, а також якщо відомо відомості, що її ідентифікують: її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти; 4) докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; 5) обґрунтування необхідності забезпечення доказів; 6) спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

Здійснюючи розгляд такої заяви по суті, суд досліджує, зокрема, зміст наведеного обґрунтування необхідності забезпечення доказів, встановлює наявність або відсутність підстав для забезпечення доказів.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Забезпечення доказів це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, це насамперед спосіб одночасно запобігти їх імовірній втраті у майбутньому і ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Аналогічний правовий висновок викладений в постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №9901/845/18 та від 09.10.2019 у справі №9901/385/19.

Однак, з огляду на наявні в матеріалах справи відповідачем не обґрунтовано та не доведено, що є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Разом з тим суд зазначає, що відповідно до частини третьої статті 111 ГПК України за подання заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом. Документ, що підтверджує сплату судового збору, додається до заяви.

Згідно з частиною четвертою статті 111 ГПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Однак, норми пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" не закріплюють ставку судового збору за подання до господарського суду заяви про забезпечення доказів, обов`язок щодо сплати якого, однак, визначений ГПК України.

Оскільки частина друга статті 4 Закону України "Про судовий збір" не встановлює ставку судового збору за подання до господарського суду заяви про забезпечення доказів, відсутні підстави для повернення заяви відповідачу.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.06.2024 у справі №918/907/22.

Господарський суд наголошує, що для розгляду заяви про забезпечення доказів Господарським процесуальним кодексом України передбачений спеціальний порядок, який закріплений статтею 112, а тому призначаючи судове засідання, господарський суд ставить за мету з`ясувати наявність або відсутність підстав припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Отже таку процесуальну дію як забезпечення доказів (ст. 110 ГПК України) не можна ототожнювати з процесуальною дії щодо витребування доказів (ст. 81 ГПК України), про що обґрунтовано зазначив позивач своїх письмових запереченнях від 05.07.2024 за вих. №б/н.

Так, відповідно до ст. 81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом, в якому повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Господарський суд наголошує, що забезпечення доказів способом їх витребування хоча і спрямоване на забезпечення права учасника процесу належним чином довести свої вимоги та заперечення, проте носить відмінний процесуальний характер від витребування доказів в порядку ст. ст. 80, 81 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вживається у випадку наявності у такого учасника процесу підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

З поданої заяви про забезпечення доказів вбачається, що остання не містить обґрунтувань необхідності забезпечення доказів, а саме, не наведено обставин, на підставі яких відповідач (заявник) вважає, що засіб доказування може бути втрачений або його подання стане згодом неможливим або утрудненим, не зазначено та не надано доказів на підтвердження можливості втрати цих доказів чи неможливості їх подання згодом.

Оцінюючи доводи відповідача, господарський суд доходить висновку, що такі доводи зводяться лише до неможливості отримати докази, а саме заяву до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про внесення зміни до нормативів розподілу коштів для погашення заборгованості АТ "Дніпропетровськгаз" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" самостійно відповідачем.

Однак як вбачається з матеріалів справи відповідач не вживав жодних заходів для отримання такого доказу самостійно, зокрема, не звертався до відповідачів щодо отримання такого доказу.

З урахуванням встановленого вище, суд вважає, що відсутність як обґрунтування підстав для вжиття таких заходів з посиланням на відповідні докази, так і обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення доказів є підставою для відмови в задоволенні заяви про забезпечення доказів.

Суд також відзначає, що суддя Дупляк С.А. з 24.06.2024 по 08.07.2024 знаходився у щорічній основній відпустці, а тому клопотання відповідача від 04.07.2024 за вих. №б/н розглянута судом у спеціальному порядку передбаченому, ст.ст. 110 - 112 ГПК України, тобто у судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня її надходження до суду, після виходу суду з відпустки.

Приписами ч. 5 ст. 112 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви.

З огляду на викладене господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання від 04.07.2024 за вих. №б/н про забезпечення доказів (у порядку ст. ст. 110, 112 ГПК України) шляхом їх витребування у зв`язку з її необґрунтованістю.

Через систему "Електронний Суд" 04.07.2024 від відповідача надійшла заява, у якій відповідач просить залучити до участі у справі Кабінет Міністрів України у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Клопотання обґрунтовано тим, що у разі задоволення позовної заяви АТ «Дніпропетровськгаз» буде вимушено звернутися з позовною заявою до Кабінету Міністрів України про визнання бездіяльності останнього, а саме щодо неприйняття Кабінетом Міністрів України відповідних нормативно-правових актів, передбачених Законом України № 2479-IX та стягнення збитків з Кабінету Міністрів України.

Через систему "Електронний Суд" від позивача 05.07.2024 надійшли заперечення на клопотання відповідача про залучення до участі у справі Кабінет Міністрів України у якості третьої особи.

Розглянувши клопотання відповідача про залучення до участі у справі третьої особи, господарський суд доходить таких висновків.

Відповідно до ст. 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Відповідач в своєму клопотанні не надав обґрунтування, яким чином рішення у даній справі може вплинути на права та обов`язки Кабінету Міністрів України, а лише зазначає, про те що у випадку задоволення позову, відповідач звернеться з позовом до Кабінету Міністрів України з позовом про визнання бездіяльності останнього.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заявлене клопотання про залучення Кабінету Міністрів України у дану справу в якості третьої є таким, що не підлягає задоволенню, оскільки рішення у даній справі не може вплинути на права та обов`язки Кабінету міністрів України.

Через систему "Електронний Суд" 05.07.2024 від відповідача надійшло клопотання про зменшення пені, 3% річних та інфляції.

Через систему "Електронний Суд" 08.07.2024 від позивача надійшли заперечення на клопотання відповідача про зменшення пені, 3% річних та інфляції.

В судовому засіданні 10.07.2024 позивач та відповідач відповіли на запитання суду, надали пояснення у справі.

Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, та зважаючи на процесуальні строки розгляду справи, суд визнав за можливе в порядку пункту 3 частини 2 статті 185 ГПК України закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті.

Враховуючи наявність у суду технічної можливості для проведення судових засідань в режимі відеоконференції з використанням підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС, господарський суд вважає за можливе провести судове засідання за участю представника позивача (Дмитра ПЯСЕЦЬКОГО) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Керуючись ст.ст. 185, 234, 235 ГПК України, господарський суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі від 29.05.2024 відмовити.

В задоволенні клопотання відповідача про забезпечення доказів від 04.07.2024 відмовити.

В задоволенні клопотання відповідача про залучення до участі у справі Кабінету Міністрів України у якості третьої особи від 04.07.2024 відмовити.

Закрити підготовче провадження.

Призначити справу до судового розгляду по суті на 08.08.2024. Судове засідання відбудеться о 10:00год. у приміщенні Господарського суду Дніпропетровської області за адресою: місто Дніпро, вулиця Володимира Винниченка, будинок 1 в залі судових засідань №1-107.

Для представника позивача (Дмитра ПЯСЕЦЬКОГО) судове засідання відбудеться в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в підсистемі відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

Роз`яснити учасникам судового процесу, що до першого засідання по суті вони можуть подати додаткові докази та пояснення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її (оголошення) підписання та підлягає оскарженню в частині відмови у забезпеченні доказів в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухавши складений 10.07.2024.

Суддя С.А. Дупляк