ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2024 р. Справа№ 920/1020/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Алданової С.О.

Корсака В.А.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пенсіон-ЮА»

на рішення Господарського суду Сумської області від 07.12.2023 (повний текст складено 18.12.2023)

у справі № 920/1020/22 (суддя Джепа Ю.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пенсіон-ЮА»

про стягнення 94 423,06 грн,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави вимог, що розглядаються.

У грудні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» (далі - ТОВ «Сумитеплоенерго») звернулось до Господарського суду Сумської області з позовною заявою, у якій (з урахуванням заяв про зменшення позовних вимог) просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пенсіон-ЮА» (далі - Товариство) 93 236,75 грн за постачання гарячої води; 1 153,92 грн за постачання теплової енергії (централізоване опалення); 17,05 грн плати за абонентське обслуговування ТЕ, 15,34 грн плати за абонентське обслуговування ПГВ та витрати зі сплати судового збору.

В обґрунтування заявлених вимог ТОВ «Сумитеплоенерго» зазначає про неоплату ТОВ «Пенсіон-ЮА» наданих послуг.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 07.12.2023 позов задоволено. Стягнуто з ТОВ «Пенсіон-ЮА» на користь ТОВ «Сумитеплоенерго» 93 236,75 грн за постачання гарячої води; 1 153,92 грн за постачання теплової енергії (централізоване опалення); 17,05 грн плати за абонентське обслуговування ТЕ, 15,34 грн плати за абонентське обслуговування ПГВ та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 481,00 грн.

Суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача. Відмовляючи у задоволенні заяви про застосування позовної давності, суд зазначив, що враховуючи введений карантин і обмеження щодо строку, передбачені Законом, всі позовні вимоги, які заявлені за період, строк звернення до суду за якими спливає починаючи з березня 2020 року, підлягають задоволенню. У даній справі позовні вимоги заявлені за період січня 2018 року, тому строк позовної давності за ними не сплив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись з рішенням Господарського суду Сумської області від 07.12.2023, Товариство звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Сумитеплоенерго» у повному обсязі.

Скаржник вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим. Апелянт зазначає, що суд помилково ототожнив власника квартири (ТОВ «Пенсіон-ЮА») зі споживачем комунальних послуг (Старожиловим О.С.), а тому є помилковим висновок суду про те, що оскільки ТОВ «Пенсіон-ЮА» є власником квартири, то у нього виникли зобов`язальні відносини. Також, на думку скаржника, суд не врахував судову практику у даній категорії справ, зокрема постанови Верховного Суду від 15.07.2019 у справі №235/499/17, від 03.04.2020 у справі №815/5329/16, від 29.04.2020 у справі №521/6670/18.

Позиції учасників справи.

ТОВ «Сумитеплоенерго» надало відзив на апеляційну скаргу, у якому проти доводів ТОВ «Пенсіон-ЮА» заперечує та наводить власні доводи на їх спростування, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін як законне та обґрунтоване.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.01.2024 сформовано колегію у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Алданова С.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2024 витребувано у Господарського суду Сумської області матеріали справи №920/1020/22 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою Товариствана рішення Господарського суду Сумської області від 07.12.2023 до надходження матеріалів справи №920/1020/22.

05.02.2024 матеріали справи №920/1020/22 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2023 поновлено Товариству пропущений строк на апеляційне оскарження. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства на рішення Господарського суду Сумської області від 07.12.2023 у справі №920/1020/22. Зупинено дію рішення Господарського суду Сумської області від 07.12.2023 у справі №920/1020/22 до закінчення його перегляду у суді апеляційної інстанції. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання). Запропоновано учасникам справи надати відзив на апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня вручення копії даної ухвали. Роз`яснено апелянту право подати до суду відповідь на відзив протягом п`яти днів з дня вручення йому відзиву на апеляційну скаргу.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

03.08.2005 Сумська міська рада своїм Рішенням №1338-МР «Про передачу в оренду цілісного майнового комплексу по виробництву, транспортуванню теплової та електричної енергії» передала цілісний майновий комплекс по виробництву, транспортуванню теплової та електричної енергії, який належить територіальній громаді міста Суми» в оренду ТОВ «Сумитеплоенерго» строком на 10 років.

24.04.2013 Сумська міська рада Рішенням №2303 "Про укладення додаткової угоди до договору оренди від 01.09.2005 №УКМ-0047 цілісного майнового комплексу по виробництву, транспортуванню тепла та електричної енергії у місті Суми» продовжила строк оренди до 24.04.2023.

Рішеннями виконавчого комітету Сумської міської ради №322 від 20.05.2011, №317 від 18.06.2013, № 322 від 18.06.2019, №161 від 31.03.2021 ТОВ «Сумитеплоенерго» визначено виробником та виконавцем послуг в м. Суми з постачання теплової енергії (централізованого опалення) та постачання гарячої води (централізованого постачання гарячої води).

Позивач надавав послуги з постачання теплової енергії та гарячої води в багатоквартирний будинок АДРЕСА_2.

У багатоквартирному будинку АДРЕСА_2 постачання теплової енергії та гарячої води теплопостачання та гаряче водопостачання здійснюється централізовано і ТОВ «Сумитеплоенерго» є виробником і виконавцем даних послуг.

Відповідно до додатків 1 та 2 до рішень виконкому Сумської міської ради №317 від 18.06.2013 та №322 від 18.06.2019 будинок АДРЕСА_1 входить до переліку житлових будинків, які отримують послуги з постачання теплової енергії та гарячої води від виробника ТОВ «Сумитеплоенерго».

23.06.2016 ОСОБА_1 (продавець) та ТОВ «Пенсіон-ЮА» (покупець) уклали договір купівлі-продажу, за умовами продавець продав, а покупець купив квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 49,20 кв. м, яка складається з двох кімнат житловою площею 28,9 кв. м (далі - договір). Зазначений договір засвідчено приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ануфрієвим А.О. (зареєстровано у реєстрі за №877).

Згідно з п. 4 договору щодо квартири, яка є предметом цього договору, за домовленістю сторін встановлюється сервітут, за яким ОСОБА_1 має право довічного користування відчужуваною за цим договором квартирою. Вказане право користування полягає у можливості довічного проживання ОСОБА_1 у вказаній квартирі АДРЕСА_2 . Сервітут припиняється зі смертю ОСОБА_1 або в разі добровільної відмови від сервітуту. Сервітут зберігає чинність у разі переходу права власності на квартиру до іншої особи.

АДРЕСА_3 .

Послуги з постачання ТЕ та ГВП в багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 надаються централізовано. До квартири АДРЕСА_4 у зазначеному будинку підведено стояки опалення та гарячого водопостачання, які входять до єдиної системи комунікацій будинку.

Житловий будинок АДРЕСА_1 обладнаний загальнобудинковим приладом обліку теплової енергії. Нарахування відповідачу за послуги з централізованого опалення здійснюється за показниками будинкового лічильника теплової енергії з урахуванням вимог п. 12 Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ №630 від 21.07.2005 (далі - Правила 630), якими передбачено, що у разі встановлення будинкового засобу обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показниками пропорційно опалювальній площі квартири.

Квартира АДРЕСА_4 обладнана квартирними приладами обліку гарячої води і нарахування за надані послуги з постачання гарячої води проводилось з урахуванням показників лічильника.

09.10.2017 було проведено обстеження вузлів обліку води (номер лічильника ) за адресою: АДРЕСА_5 , про що складено відповідний Акт.

Згідно з довідкою про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №714 від 09.10.2017 за результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки № не відповідає вимогам ДСТУ EN 14154-1:2015.

02.07.2019 лічильник № було знято на повірку (акт №1 від 02.07.2019).

08.07.2019 було опломбовано лічильник ГВП №191274999, про що складено відповідний акт №2.

30.11.2021 ТОВ «Пенсіон-ЮА» (продавець) та ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу, за умовами продавець продав, а покупець купив квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 49,20 кв. м, яка складається з двох кімнат житловою площею 28,8 кв. м (далі - договір). Зазначений договір засвідчено приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ануфрієвим А.О. (зареєстровано у реєстрі за №2167).

Станом на 01.09.2022 ТОВ «Пенсіон-ЮА» не оплатило фактично надані позивачем послуги на суму 93 236,75 грн за постачання гарячої води, 1 153,92 грн за постачання теплової енергії (централізоване опалення), 17,05 грн плати за абонентське обслуговування ТЕ та 15,34 грн плати за абонентське обслуговування ПГВ.

ТОВ «Сумитеплоенерго» направило ТОВ «Пенсіон-ЮА» вимогу №3948 від 05.10.2022 про оплату наданих послуг разом з відповідними рахунками.

У відповіді на зазначену вимог ТОВ «Пенсіон-ЮА» зазначило, що вважає вимогу ТОВ «Сумитеплоенерго» необґрунтованою та такою, що не підлягає виконанню. ТОВ «Пенсіон-ЮА» стверджувало, що було власником квартири АДРЕСА_4 , у якій проживала лише одна особа - ОСОБА_1 , на якого було оформлено особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг та який був єдиним споживачем таких послуг. Крім того, у квартирі були наявні лічильники (прилади обліку) гарячої та холодної води. Однак ТОВ «Сумитеплоенерго» здійснювало нарахування відповідно до кількості зареєстрованих осіб. Договір між ТОВ «Пенсіон-ЮА» та ТОВ «Сумитеплоенерго» про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води укладено не було. ТОВ «Сумитеплоенерго» самостійно та без згоди ТОВ «Пенсіон-ЮА» переоформило особовий рахунок № НОМЕР_1 зі ОСОБА_1 на ТОВ «Пенсіон-ЮА».

Вказана вимога залишена ТОВ «Пенсіон-ЮА» без виконання.

У зв`язку з неоплатою ТОВ «Пенсіон-ЮА» наданих послуг ТОВ «Сумитеплоенерго» звернулось із позовом у цій справі.

У відзиві ТОВ «Пенсіон-ЮА» проти позовних вимог заперечило та просило відмовити у їх задоволенні. Відповідач вважає безпідставним нарахування вартості послуг з постачання гарячої води за період з березня 2018 року по червень 2019 року без урахування показів приладів обліку. Щодо заборгованості за послугу з централізованого опалення у розмірі 2 255,82 грн за листопад-грудень 2021 року відповідач зазначає, що не був власником квартири у цей період. Щодо стягнення 34,10 грн плати за абонентське обслуговування ТЕ; 30,68 грн за абонентське обслуговування ПГВ та 35,91 грн за функціонування ГПВ відповідач відповідач зазначає, що позивач не надав доказів фактичного надання цих послуг та не зазначив їх вартості та періоду надання.

ТОВ «Пенсіон-ЮА» зазначає, що 16.03.2020 направляло ТОВ «Сумитеплоенерго» заяву про здійснення перерахунку за послугу з гарячого водопостачання за період з 01.10.2017 по 01.08.2019, проте листом від 08.04.2022 №1945 позивач повідомив про відсутність підстав для здійснення перерахунку. 27.08.2020 ТОВ «Пенсіон-ЮА» підписало та направило ТОВ «Сумитеплоенерго» договір від 01.06.2020 №5298 про надання послуг з централізованого опалення з протоколом розбіжностей від 27.08.2020 №1, у якому просило відкрити окремий особовий рахунок та зазначило, що в квартирі відсутні зареєстровані особи. 30.11.2021 ТОВ «Пенсіон-ЮА» відчужило спірну квартиру за договором купівлі-продажу.

Відповідач вважає, що позивач не надав суду належних та достовірних доказів на підтвердження позовних вимог, не обґрунтував нарахування послуг за кількістю осіб, оскільки у квартирі встановлений лічильник гарячого водопостачання, та не довів, на яку кількість осіб проведено нарахування, а фактичне надання послуг підтверджується позивачем лише виписаними рахунками та оборотною відомістю.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про теплопостачання» тарифи на виробництво теплової енергії, у т.ч. на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії, на транспортування та постачання теплової енергії встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування у межах повноважень, визначених законодавством.

За визначенням ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»:

житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг;

індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги;

норми споживання комунальних послуг (далі - норми споживання) - кількісні показники споживання комунальних послуг, які використовуються для розрахунків за спожиті комунальні послуги у випадках, передбачених законодавством;

плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води);

споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач;

До житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами (ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 цього Закону надання комунальних послуг та надання послуги з управління багатоквартирним будинком здійснюються безперервно, крім часу перерв на: 1) проведення ремонтних і профілактичних робіт згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації і користування, положеннями про проведення поточного і капітального ремонтів та іншими нормативно-правовими актами; 2) міжопалювальний період для мереж (систем) опалення (теплопостачання) виходячи з кліматичних умов згідно з нормативно-правовими актами; 3) ліквідацію наслідків аварії.

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Частиною 4 ст. 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України).

За визначенням ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Суд встановив, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 23.06.2016 ТОВ «Пенсіон-ЮА» стало власником квартири АДРЕСА_2 .

Отже, ТОВ «Пенсіон-ЮА» як власник квартири є споживачем послуг з постачання гарячої води (ГВП) та постачання теплової енергії (централізоване опалення, ЦО) та має обов`язок з оплати наданих послуг з постачання теплової енергії (централізованого опалення) та постачання гарячої води згідно зі ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Суд відзначає, що Верховний Суд у постановах від 26.09.2019 у справі №753/1391/17, від 21.11.2019 у справі №464/5927/15, від 22.01.2020 у справі №201/9729/18 виснував, що відсутність укладеного між сторонами договору не є підставою для несплати за надані позивачем і спожиті відповідачем послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання викладені

ТОВ «Сумитеплоенерго» надало послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення з січня 2018 року по листопад 2021 року, які ТОВ «Пенсіон-ЮА» не оплатило.

Оскільки за результатами повірки прилад обліку гарячої води було визнано непридатним (довідка про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №714 від 09.10.2017), за період з 01.03.2018 по 07.07.2019 (08.07.2019 за Актом №2 було опломбовано новий прилад обліку ГВП) нарахування за постачання гарячої води було здійснено за нормами споживання на зареєстрованих осіб відповідно до затверджених норм споживання.

Відповідно до п. 15 Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ №630 від 21.07.2005 (далі - Правила 630), у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання.

Такими нормативами (нормами) споживання з централізованого постачання холодної та гарячої води є проведення нарахування з розрахунку на одну особу (п. 21 Правил 630).

Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради №280 від 20.05.1997 було затверджено норми гарячого водопостачання для мешканців м. Суми у розмірі 120 літрів на добу або 0,12 м3 (120/1000) на одну особу.

Постановами НКРЕКП №1536 від 28.12.2017 (тариф 80,91 грн/м3), №405 від 14.06.2018 (тариф 79,61 грн/м3), №1772 від 10.12.2018 (тариф 91,37 грн/м3) було встановлено тарифи на послуги з централізованого опалення (ЦО) та постачання гарячої води (ГВП), що надаються позивачем.

Отже, нарахування за ГВП здійснено за показниками квартирного лічильника води, а в період, коли лічильник води був визнаний непридатним - за нормами споживання, враховуючи кількість зареєстрованих осіб в квартирі.

ТОВ «Пенсіон-ЮА» у апеляційній скарзі вважає таке нарахування безпідставним та вважає, що ТОВ «Сумитеплоенерго» не обґрунтувало нарахування за послугу ГВП за період з 01.03.2018 по 30.06.2019 відповідно до кількості зареєстрованих осіб.

Колегія суддів оцінює такі доводи апеляційної скарги критично та зазначає, що наявні у матеріалах справи довідки Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми», надані на вимогу Господарського суду Сумської області, з інформацією щодо реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_5 , свідчать про те, що фактично у спірний період у квартирі за цією адресою було зареєстровано осіб: у березні-квітні 2018 року - 10, у травні 2018 року - 8, у червні 2018 року - 9; у липні 2018 року - 11; у серпні-жовтні 2018 року - 12; у листопаді 2018 року - 24; у грудні 2018 року-лютому 2019 року - 25; у березні 2019 року - 28; у квітні-червні 2019 року - 29; у липні 2019 року - 26; у серпні 2019 року - 25.

Проведений розрахунок нарахувань надано у вигляді таблиць, що містяться в матеріалах справи, окремо по нарахуванням за нормами споживання і окремо за показниками лічильника (зокрема, нарахування по нормі здійснено відповідно до встановлених тарифів, норми споживання ГВП на одну особу за добу, за відповідну кількість днів у місяці, на відповідну кількість зареєстрованих/проживаючих осіб, в т.ч. з урахуванням осіб, які були зняті з реєстрації у відповідні періоди).

ТОВ «Пенсіон-ЮА» у апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не дослідив той факт, що ТОВ «Сумиобленерго» заявило до стягнення заборгованість за послуги ГВП за період з березня 2018 року, в той час як лічильник було визнано непридатним з 09.07.2017.

Колегія суддів з цього приводу відзначає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог (ст. 14 ГПК України) і суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Крім того, визначення періоду, за який позивач заявляє ті чи інші вимоги, є виключним правом позивача.

Незважаючи на наявність зареєстрованих осіб у квартирі ТОВ «Пенсіон-ЮА», відповідач не надав суду докази відповідних звернень до позивача з січня 2018 року по листопад 2021 року з метою надання інформації з підтверджуючими документами непроживання їх у квартирі або проживання в іншому місці, як це встановлено п. 32 пп. 14 Правил 630 та п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Право на перерахунок за послугу з постачання гарячої води за умови надання доказів тимчасової відсутності осіб, що там проживають, ТОВ «Сумитеплоенерго» роз`яснило ТОВ «Пенсіон-ЮА» у відповіді №1945 від 08.04.2020 та зазначило, що такий перерахунок буде проведено після отримання підтверджуючих документів.

Крім того, щодо даних відносно зареєстрованих в квартирі осіб, то саме на відповідача згідно з п. 11 ч. 2 ст. 7 Закону про «Житлово-комунальні послуги» покладено обов`язок про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.

Оскільки відповідач не виконав такого свого обов`язку, відповідні дані були отримані СТЕ від ТОВ «Міський єдиний інформаційно-розрахунковий центр» згідно договору про надання послуг від 01.04.2017 та проведено нарахування за послуги з ЦО та ГВП.

Відповідні рахунки за надані послуги ТОВ «Сумитеплоенерго» щомісячно надавало за місцем надання послуги (місце розташування квартири відповідача).

Позивач, крім щомісячного направлення рахунків за місцем надання послуги, також направляв за місцем державної реєстрації та місцем знаходження відповідача рахунки на оплату послуг разом з вимогою №3948 від 05.10.2022.

Законодавством України не передбачено спосіб та порядок вручення таких рахунків чи направлення їх за місцем розташування або державної реєстрації споживача, як і не передбачено законом складання актів надання послуг з індивідуальними споживачами.

Про обізнаність відповідача щодо наявності відповідного обов`язку зі сплати рахунків за спожиті послуги свідчить періодична їх оплата, а також те, що відповідач звертався до позивача щодо проведення перерахунку за надані послуги.

Послуги з постачання ТЕ та ГВП в багатоквартирному будинку, у якому знаходиться квартира відповідача, надаються централізовано. В квартиру підведено стояки опалення та гарячого водопостачання, які входять до єдиної системи комунікацій будинку. Від ТОВ «Пенсіон-ЮА» у спірний період до ТОВ «Сумитеплоенерго» не надходило документів відносно відключення ГВП в його квартирі чи доказів ненадання (неякісного) надання послуг.

Щодо нарахування згідно показань приладу обліку після визнання лічильника непридатним, то згідно п. 15 Правил 630 періодична повірка засобів обліку води і теплової енергії проводиться у строк, що не перевищує одного місяця. Споживач має право оспорити результати повірки або врегулювати питання придбання чи встановлення нового лічильника. Відповідач як власник лічильника згідно чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства за власний рахунок проводить таку повірку і ремонт. СТЕ не є акредитованою установою, що проводить повірку лічильників, тому заперечення відносно повірки і її результатів не є компетенцією позивача.

ТОВ «Пенсіон-ЮА» обгрунтованість завлених ТОВ «Сумитеплоенерго» вимог не спростувало, доказів сплати заборгованості, яка є предметом спору у цій справі, не надало.

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Апеляційний суд відзначає, що за текстом апеляційної скарги ТОВ «Пенсіон-ЮА» не наводить доводів щодо допущених судом першої інстанції порушень в частині висновків про відмову у застосуванні позовної давності, про що ТОВ «Пенсіон-ЮА» подавало місцевому суду відповідну заяву.

Щодо доводів скаржника про те, що суд першої інстанції не врахував судову практику у даній категорії справ, зокрема постанови Верховного Суду від 15.07.2019 у справі №235/499/17, від 03.04.2020 у справі №815/5329/16, від 29.04.2020 у справі №521/6670/18, колегія суддів зазначає таке.

Велика Палата Верховного Суду виснувала, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи.

Велика Палата Верховного Суду розглядає під судовими рішеннями в подібних правовідносинах такі, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Для встановлення подібності справ і відносин касаційні суди, зокрема, звертаються до таких критеріїв, як подібність фактичних обставин, суб`єктний склад, об`єкт і предмет правового регулювання, а також умови застосування правових норм.

Спірні правовідносини у справі, що розглядається, та у справах, зазначених ТОВ «Пенсіон-ЮА» у апеляційній скарзі, не є подібними, фактичні обставини, позовні вимоги та їх обґрунтування у цих справах є різними, а тому висновки суду у цих постановах Верховного Суду не є релевантними до спору у справі №920/1020/22 та правомірно не були враховані судом першої інстанції при вирішенні спору за позовом ТОВ «Сумитеплоенерго».

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду у цій справі є законним та обґрунтованим; підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судові витрати.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за її подання відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пенсіон-ЮА» на рішення Господарського суду Сумської області від 07.12.2023 у справі №920/1020/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 07.12.2023 у справі №920/1020/22 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду Сумської області від 07.12.2023 у справі №920/1020/22.

4. Судові витрати, пов`язані з поданням апеляційної скарги, покласти на скаржника.

5. Справу №920/1020/22 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України, , за наявності підстав, визначених ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді С.О. Алданова

В.А. Корсак