ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 рокуСправа № 912/1052/24

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Тимошевської В.В. за участі секретаря судового засідання Проскурні О.О. розглянув у відкритому судовому засіданні справу №912/1052/24

за позовом: Селянського (фермерського) господарства "Промінь", вул. Кленова, 1, с. Люшнювате, Голованівський район, Кіровоградська область, 26544

до відповідача: Побузької селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, вул. Незалежності, 5, смт. Побузьке, Голованівський район, Кіровоградська область. 26555

про визнання права постійного користування земельною ділянкою

Представники учасників справи в судове засідання не з`явились.

В судовому засіданні ухвалено вступну та резолютивну частини рішення без його проголошення.

Селянське (фермерське) господарство "Промінь" (СФГ "Промінь", позивач) звернулось до Господарського суду Кіровоградської області (суд) з позовної заявою, яка містить вимоги до Побузької селищної ради Голованівського району Кіровоградської області (Побузька селищна рада, відповідач) про визнання за СФГ "Промінь" права постійного користування земельною ділянкою загальною площею 16,5 га, кадастровий номер :02:000:0418, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, цільове призначення: для ведення фермерського господарства, що розташована на території Люшнюватської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, яка була надана в постійне користування ОСОБА_1 , згідно Державного акту на право постійного користування землею серія КР № 0027 від 30.12.1997, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 63.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що у зв`язку із відсутністю передбаченої нормативно-правовими актами України процедури переоформлення земельних ділянок, що перебувають (перебували) у постійному користуванні фізичних осіб, СФГ "Промінь" не може переоформити та зареєструвати за собою право постійного користування земельною ділянкою із особи, якій видавався державний акт, що створює правову невизначеність та порушує права господарства у подальшому користуванні земельною ділянкою.

Ухвалою від 29.04.2024 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №912/1052/24 за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 16.05.2024 та встановив строк для подання заяв по суті справи.

16.05.2024 суд розпочав підготовче провадження.

Ухвалою від 16.05.2024 закрито підготовче провадження у справі № 912/1052/24 та призначено її до судового розгляду по суті на 19.06.2024.

19.06.2024 суд розпочав судовий розгляд справи по суті.

Представники сторін в засідання суду 19.06.2024 не з`явились.

Натомість, 17.06.2024 на адресу суду надійшло клопотання СФГ "Промінь" про розгляд справи за відсутності позивача та його представника у зв`язку з визнанням відповідачем позову.

Побузька селищна рада 18.06.2024 подала до суду заяву про визнання позову за підписом секретаря селищної ради.

В засіданні суду 19.06.2024 суд постановив ухвалу про відмову в прийняті визнання відповідачем позову з підстав не подання доказів на підтвердження повноважень особи, якою підписано таку заяву. Розгляд справи по суті відкладено на 10.07.2024.

10.07.2024 суд продовжив розгляд справи по суті.

Представники сторін в засідання суду 10.07.2024 не з`явились, є таким, що належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання суду.

10.07.2024 від відповідача надійшла заява про визнання позову, в якій останнім визнаються заявлені позивачем позовні вимоги.

Згідно з ч. 1 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Частиною другої наведеної норми передбачено, що до ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд, зокрема, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Суд констатує, що заява відповідача про визнання позову підписана Першим заступником селищного голови Оксаною ПЕТРУК та скріплена печаткою Побузької селищної ради. До заяви додано докази на підтвердження повноважень зазначеної особи, а саме рішення сесії про надання відпустки голові Побузької селищної ради на період з 03.06.2024 по 12.07.2024 та про покладення обов`язків голови на вказаний період відпустки на першого заступника селищного голови.

За вказаних обставин, є підтвердженими повноваження особи відповідача на підписання заяви про визнання позову.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи викладене, суд розглядає справу по суті за відсутності представників сторін та за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши в судовому засіданні докази, судом встановлено наступні обставини, які є предметом доказування.

Розпорядженням Голови Голованівської районної державної адміністрації № 353-р від 28.07.1997 із земель запасу Люшнюватської сільської ради надано в постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства громадянину ОСОБА_1 земельну ділянку площею 16,5 га ріллі (а.с. 11).

На підставі зазначеного вище розпорядження, ОСОБА_1 30.12.1997 отримав державний акт серії КР № 0027 на право постійного користування землею для ведення селянського (фермерського) господарства площею 16,5 га, яка розташована на території Люшнюватської сільської ради сільської ради, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 63 (а.с. 12).

На підставі Розпорядження голови Голованівської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 26.11.1997 № 543-р зареєстровано як суб`єкта підприємницької діяльності Селянське (фермерське) господарство "Промінь" (а.с. 14).

Відповідно до статуту Селянського (фермерського) господарства "Промінь" від 26.11.1997 головою та засновником господарства є ОСОБА_1 (а.с. 17-20)

Відповідно до редакції статуту Селянського (фермерського) господарства "Промінь" від 23.12.2021, державну реєстрацію змін до установчих документів проведено 30.12.2021, номер запису 002000533 (дані про проведення зазначених змін містяться у витягу з ЄДРПОУ від 23.01.2024), засновник та голова господарства ОСОБА_1 передав свої корпоративні права ОСОБА_2 (а.с.26-35).

Акт приймання-передачі частки в статутному капітал підписано 22.12.2021 (ас.25).

Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 року № 716-р, "Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій громад Кіровоградської області", Люшнюватська сільська рада увійшла до складу Побузької територіальної громади, із визначенням адміністративного центру територіальної громади - селище міського типу Побузьке Голованівського району Кіровоградської області.

Земельна ділянка, яка була надана у постійне користування ОСОБА_1 для ведення селянського (фермерського) господарства, міститься у додатку до наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області № 23-ОТГ від 08.12.2020 "Про передачу земельних ділянок із державної власності у комунальну власність", та передана у комунальну власність Побузькій селищній раді Голованівського району Кіровоградської області (а.с. 38).

Отже, в зв`язку із зазначеним Побузька селищна рада є розпорядником земельної ділянки площею 16,5 га, яка розташована на території Побузької селищної ради та надана у постійне користування ОСОБА_1 для ведення селянського (фермерського) господарства.

22.01.2024 СФГ "Промінь" в особі голови господарства ОСОБА_2 , звернулося до державного реєстратора прав на нерухоме майно Голованівської селищної ради Кіровоградської області Заболотної О.С. із заявою про реєстрацію права постійного користування зазначеної вище земельної ділянки за СФГ "Промінь".

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Голованівської селищної ради Кіровоградської області Заболотної О.С. від 24.01.2024 № 71254066 відмовлено СФГ "Промінь" у реєстрації права постійного користування земельної ділянки за господарством. Підставою відмови зазначено, що заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою (а.с. 42).

Позивач зазначає, що державний реєстратор не визнає СФГ "Промінь" належним суб`єктом звернення щодо подання відповідної заяви про реєстрації права постійного користування на земельну ділянку.

На думку позивача, відсутність нормативно-правової процедури переоформлення земельних ділянок, що надавались фізичним особам для створення фермерських господарств, створює невизначеність та порушує права господарства у подальшому користуванні земельною ділянкою.

Наведені обставини стали підставою звернення СФГ "Промінь" до суду з позовом у даній справі.

Норми законодавства, застосовані судом при вирішенні спору.

Частиною 1 ст. 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Частиною 2 ст. 152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно з п. "а" ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, у тому числі, визнання прав.

Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку, зокрема у визначений спосіб, є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належним доказами факт порушення (невизнання або оспорювання) цього права на земельну ділянку.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 20.03.2018 у справі №910/1016/17, від 17.04.2018 у справі №914/1521/17, від 24.04.2018 у справі №910/79/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 та ч. 1 ст. 14 Конституції України земля, її надра, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави.

Відносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням селянських (фермерських) господарств регулюються Земельним кодексом України, Законом України "Про селянське (фермерське) господарство", Законом України "Про фермерське господарство" та іншими нормативно-правовими актами України.

Згідно з ч. 1 ст. 51 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент реєстрації державного акта на право постійного користування) громадяни, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство (включаючи й тих, хто переїздить з іншої місцевості), для одержання земельної ділянки у власність або користування подають до сільської, селищної, міської, районної Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки заяву, яку підписує голова створюваного селянського (фермерського) господарства.

Відповідно до положень ст. 7 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент реєстрації державного акта на право постійного користування) користування землею може бути постійним або тимчасовим. У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності, громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства.

Згідно з ч. 1 ст. 23 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент реєстрації державного акта на право постійного користування) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

З наведеного нормативного регулювання випливає, що на момент надання земельної ділянки гр. ОСОБА_1 , земельна ділянка на праві постійного землекористування для ведення фермерського господарства надавалася не як громадянину України, а як спеціальному суб`єктові - голові створюваного селянського (фермерського) господарства.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 Закону України №2009-ХІІ від 20 грудня 1991 року "Про селянське (фермерське) господарство" (у редакції Закону на день реєстрації СФГ "Промінь"; втратив чинність 29 липня 2003 року - з моменту набрання чинності Законом України №973-ІV від 19 червня 2003 року "Про фермерське господарство") після одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування землею або укладення договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, селянське (фермерське) господарство підлягає у 30-денний термін державній реєстрації у Раді народних депутатів, що передала у власність чи надала у користування земельну ділянку.

Після відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування або укладання договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, та державної реєстрації селянське (фермерське) господарство набуває статусу юридичної особи, одержує печатку із своїм найменуванням і адресою, відкриває розрахунковий та інші рахунки в установах банку і вступає у відносини з підприємствами, установами та організаціями, визнається державними органами та органами місцевого самоврядування як самостійний товаровиробник при плануванні економічного і соціального розвитку регіону.

Відтак законодавством, чинним на момент створення СФГ "Промінь", було передбачено одержання земельної ділянки як обов`язкової умови для набуття правосуб`єктності СФГ як юридичної особи. Водночас, одержання громадянином державного акта, яким посвідчувалося право на земельну ділянку для ведення СФГ, зобов`язувало таку фізичну особу в подальшому подати необхідні документи до відповідної місцевої ради для державної реєстрації СФГ. Тобто, Закон не передбачав права громадянина використовувати земельну ділянку, надану йому в користування для ведення СФГ, без створення такого СФГ.

19 червня 2003 року було прийнято новий Закону України №937-ІV "Про фермерське господарство", яким Закону України "Про селянське (фермерське) господарство" №2009-ХІІ визнано таким, що втратив чинність.

У ст. 1 Закону "Про фермерське господарство" вказано, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 5, ч. 1 ст. 7 Закону України "Про фермерське господарство" право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому Земельним кодексом України.

Фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, за умови набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, права власності або користування земельною ділянкою. (ст. 8 Закону України "Про фермерське господарство")

Отже, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) такій фізичній особі земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства.

З аналізу приписів ст. 1, 5, 7, 8 Закону України "Про фермерське господарство" можна дійти висновку, що після отримання земельної ділянки фермерське господарство має бути зареєстроване у встановленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому надавалася відповідна земельна ділянка для ведення фермерського господарства.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 92 Земельного кодексу України (в редакції на час розгляду справи) право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають підприємства, установи та організації, що належать до державної або комунальної власності; громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об`єднання), установи та організації. (ч. 2 ст. 92 цього Кодексу)

Пунктом 6 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України, який діяв з 01.01.2002 (момент набрання чинності названим Земельним кодексом України) до 22.09.2005, було встановлено, що громадяни та юридичні особи, які набули земельні ділянки на праві постійного користування до 01.01.2002, але згідно з Кодексом не можуть мати їх на такому праві повинні до 01.01.2008 переоформити право постійного користування на право власності або право оренди.

Проте, Конституційний Суд України рішенням №5-рп/2005 від 22.09.2005 визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення пункту 6 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України щодо зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або на право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення.

Отже, громадяни та юридичні особи, які до 01.01.2002 отримали у постійне користування земельні ділянки, правомочні використовувати отримані раніше земельні ділянки на підставі цього правового титулу без обов`язкового переоформлення права постійного користування на право власності на землю чи на право оренди землі.

З моменту державної реєстрації селянського (фермерського) господарства та набуття ним прав юридичної особи таке господарство на основі норм права набуває як правомочності володіння і користування, так і юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки.

Аналогічні висновки Великої Палати Верховного Суду викладені в постанові від 23.06.2020 у справі №922/989/18.

Велика Палата Верховного суду вже звертала увагу, що у відносинах, а також спорах з іншими суб`єктами, голова фермерського господарства, якому була передана у власність, постійне користування чи оренду земельна ділянка, виступає не як самостійна фізична особа, власник, користувач чи орендар земельної ділянки, а як представник (голова, керівник) фермерського господарства. У таких правовідносинах їх суб`єктом є не фізична особа - голова чи керівник фермерського господарства, а фермерське господарство як юридична особа (постанова Великої Палати Верховного суду від 20.03.2019 у справі №615/2197/15-ц (провадження №14-533цс18).

Право користування земельною ділянкою може бути припинено лише з певних підстав, закріплених у законодавстві.

Так, за приписами ст. 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є: 1) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; 2) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; 3) припинення діяльності релігійних, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; 4) використання земельної ділянки способами, які суперечать економічним вимогам; 5) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; 6) систематична несплата земельного податку або орендної плати; 7) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; 8) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини; 9) передача приватному партнеру, концесіонеру нерухомого майна, розміщеного на земельній ділянці, що перебуває в користуванні державного або комунального підприємства та є об`єктом державно-приватного партнерства або об`єктом концесії.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Земельного кодексу України (у редакції Закону від 13.03.1992, яка діяла до 01.01.2002), право користування земельною ділянкою або її частиною припиняється у разі: 1) добровільної відмови від земельної ділянки; 2) закінчення строку, на який було надано земельну ділянку; 3) припинення діяльності підприємства, установи, організації, селянського (фермерського) господарства; 4) використання землі не за цільовим призначенням; 5) нераціонального використання земельної ділянки; 6) використання земельної ділянки способами, що призводять до зниження родючості ґрунтів, їх хімічного і радіоактивного забруднення, погіршення екологічної обстановки; 7) використання землі не за цільовим призначенням; 8) невикористання протягом одного року земельної ділянки, наданої для сільськогосподарського виробництва, і двох років - для несільськогосподарського виробництва; 9) вилучення земель у випадках, передбачених статтями 31 і 32 цього Кодексу.

З наведеного випливає, що підставою припинення права постійного користування земельною ділянкою, наданою громадянину для ведення фермерського господарства, є припинення діяльності такої юридичної особи як селянське (фермерське) господарство.

За правилами Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. (ст. 13).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86).

Мотивована оцінка доводів сторін.

Матеріалами справи підтверджено, що земельна ділянка площею 16,5 га, що розташована на території Люшнюватської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, надана гр. ОСОБА_1 саме з метою створення фермерського господарства, яке було ним створено та зареєстровано 26.11.1997.

Враховуючи вказане та наведені вище законодавчі норми, до СФГ "Промінь" перейшли права та обов`язки землекористувача щодо зазначеної земельної ділянки.

СФГ "Промінь" фактично використовувало та використовує земельну ділянку з моменту його створення та на даний час, про що свідчать матеріали справи.

Підставою припинення права користування земельною ділянкою, яка була отримана громадянином для ведення СФГ і подальшої державної реєстрації СФГ як юридичної особи, виступає припинення діяльності відповідного фермерського господарства.

Таким чином, право постійного користування спірною земельною ділянкою виникло у СФГ "Промінь" з моменту його державної реєстрації і зберігається за фермерським господарством до часу припинення його діяльності.

Як зазначено, відповідач заявив про визнання позову, про що 10.07.2024 до суду заяву від 14.06.2024 № 02-29/902.

За положеннями п. 1 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 191 Господарського процесуального Кодексу України, відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Пунктом 6 ст. 236 ГПК України визначено, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб. Керівник відповідача, підписавши заяву про визнання позову, має повноваження на вчинення цих дій і його дії не суперечать закону та не порушують права чи інтереси інших осіб.

Побузька селищна рада отримала у комунальну власність відповідну земельну ділянку, а тому має права щодо розпорядження такою земельною ділянкою.

Враховуючи викладене вище, суд вважає наявними підстави для прийняття визнання позову відповідачем та задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Частиною 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подання позову.

За правилами ст. 195 ГПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 202 ГПК України, з оголошення головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті.

19.06.2024 суд відкрив розгляд справи по суті та дане судове засідання було відкладено до 10.07.2024.

Таким чином, заява відповідача про визнання позову подана після початку розгляду справи по суті, з підстав чого судовий збір покладається на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 191, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати за Селянським (фермерським) господарством "Промінь" (вул. Кленова, 1, с. Люшнювате, Голованівський район, Кіровоградська область, 26544, ідентифікаційний код 24712834) право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 16,5 га, кадастровий номер :02:000:0418, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, цільове призначення: для ведення фермерського господарства, що розташована на території Люшнюватської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, яка була надана в постійне користування ОСОБА_1 , згідно Державного акту на право постійного користування землею серія КР № 0027 від 30.12.1997, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 63.

Стягнути з Побузької селищної ради Голованівського району Кіровоградської області (вул. Незалежності, 5, смт. Побузьке, Голованівський район, Кіровоградська область, 26555, ідентифікаційний код 04366666) на користь Селянського (фермерського) господарства "Промінь" (вул. Кленова, 1, с. Люшнювате, Голованівський район, Кіровоградська область, 26544, ідентифікаційний код 24712834) 3 028,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення направити Селянському (фермерському) господарству "Промінь" - адвокату Сигляку В.А. та Побузькій селищній раді Голованівського району Кіровоградської області до електронних кабінетів з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Повне рішення складено 16.07.2024.

Суддя В.В.Тимошевська