СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року м. Харків Справа № 922/2855/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В., суддя Мартюхіна Н.О.

за участю секретаря судового засідання Бєлкіної О.М.,

представників сторін:

позивача - Тріфонова О.М. на підставі наказу від 29.12.2023 №691к, витягу з наказу від 15.11.2023 №635к, довіреності від 02.01.2024 №01-23/70, посадової інструкції,

відповідача - Самойлов Є.Ю. на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АХ №1168813, свідоцтво №2053 від 07.12.2016; Щербаков С.Ю. на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АХ №1168840 від 24.01.2024, свідоцтво №002697 від 05.11.2020,

третьої особи - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Житлово-комунальна контора" АТ "Трест Житлобуд-1" (вх.№2669Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 08.11.2023, прийняте у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Жельне С.Ч., дата складання повного тексту рішення - 16.11.2023, у справі №922/2855/23

за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут", м. Харків,

3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Акціонерне товариство "Харківобленерго", м. Харків,

до Дочірнього підприємства "Житлово-комунальна контора" АТ "Трест Житлобуд-1", м. Харків

про стягнення коштів 2 352 845, 32грн

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою (з урахуванням прийнятої судом заяви про зменшення позовних вимог) до Дочірнього підприємства "Житлово-комунальна контора" АТ "Трест Житлобуд-1" про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №012794 від 01.01.2019: 1 434 166, 48грн заборгованості за електричну енергію, 723 205, 14грн пені, 43 393, 71грн 3% річних, 152 079, 99грн інфляційних.

Також позивач просить суд витрати зі сплати судового збору покласти на відповідача.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 08.11.2023 позов задоволено повністю; стягнуто з Дочірнього підприємства "Житлово-комунальна контора" АТ "Трест Житлобуд-1" на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" заборгованість за електричну енергію в сумі 1 434 166, 48грн, пеню 723 205, 14грн, 3% річних 43 393, 71грн та інфляційні 152 079, 99грн, витрати по сплаті судового збору 35 292, 68грн.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що матеріалами справи підтверджено не здійсненням відповідачем повної та своєчасної оплати вартості спожитої електричної енергії; з огляду на відсутність доказів на підтвердження сплати відповідачем заборгованості за електричну енергію в сумі 1 434 166, 48грн, суд першої інстанції визнав вимоги позивача про стягнення основної заборгованості належно обґрунтованими, доведеними матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Перевіривши правомірність та правильність нарахування позивачем 3% річних інфляційних та пені, місцевий господарський суд встановив, що вказані нарахування не суперечать вимогам чинного законодавства, умовам договору, нараховані арифметично вірно, з урахуванням чого, позовні вимоги про стягнення 43 393, 71грн 3% річних, 152 079, 99грн інфляційних та 723 205, 14грн пені суд визнав обґрунтованими та доведеним матеріалами справи.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 08.11.2023 у справі №922/2855/23 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю; стягнути на корить апелянта сплачений судовий збір.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що позивачем не доведено факту укладення договору з відповідачем саме на зазначених у позові умовах договору №012794 від 01.01.2019.

Апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме, прийняття пояснень АТ "Харківобленерго" після закінчення підготовчого провадження та призначення справи до розгляду.

Апелянт також вважає, що позивачем безпідставно нараховано пеню за період під час дії воєнного стану в України, а також коли діяв карантин, у зв`язку із чим, у задоволенні вимоги про стягнення 723 205, 14грн пені місцевий господарський суд мав відмовити.

Щодо нарахованих 3% річних та інфляційних, апелянт вважає, що на спірні правовідносини розповсюджуються положення постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану", у зв`язку із чим, вказані вимоги задоволенню не підлягають.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.12.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства "Житлово-комунальна контора" АТ "Трест Житлобуд-1" на рішення Господарського суду Харківської області від 08.11.2023 у справі №922/2855/23; встановлено учасникам справи строк до 15.01.2024 для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання апелянту; встановлено учасникам справи строк до 15.01.2024 для подання заяв і клопотань; призначено справу до розгляду на "24" січня 2024 р. о 15:30год.

19.12.2023 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, зазначає, що укладення договору між сторонами у справі відбулося за фактом споживання електричної енергії відповідачем, а також фактом оплати ним спожитої електричної енергії. Зазначені факти підтверджуються відповідними доказами, доданими до позовної заяви, а саме, копіями платіжних доручень, згідно призначення платежу яких відповідачем здійснювалася оплата за електричну енергію саме за договором № 012794 від 01.01.2019 року.

Позивач вважає, що положення пункту 16 Постанови НКРЕКП №332, на яку посилається у апеляційній скарзі відповідач, не мають імперативного (обов`язкового) характеру, а є настановами, тобто по суті рекомендаціями/порадами учасникам договору про постачання електричної енергії споживачу, які не містять умов чи застережень про звільнення відповідача, від сплати штрафних санкцій за порушення умов договору, укладеного на підставі Закону України "Про ринок електричної енергії".

Крім того, позивач посилається на те, що відповідачем не надано належних доказів щодо укладання індивідуальних договорів зі споживачами, тому застосування норм підпункту 4 пункту 3 Розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" які поширюються на взаємовідносини сторін за договором вважає хибними.

З огляду на викладене, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого господарського суду від 08.11.2023 - без змін.

28.12.2023 від позивача надійшло клопотання про зупинення розгляду скарги, зазначає, що спірним питанням у даній справі є застосування Постанови НКРЕКП №332 від 25.02.2022, аналогічна справа №911/1359/22 знаходиться на розгляді у об`єднаній палаті Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

З огляду на викладене, просить зупинити провадження у справі №922/2855/23 до закінчення перегляду в касаційному порядку справи №911/1359/22.

15.01.2024 від третьої особи надійшов відзив на апеляційну скаргу, зазначає, що факт укладення договору у даній справі підтверджується двома окремими фактами, а саме: 1) відсутність звернення відповідача до позивача із запереченнями щодо укладення договору та споживання відповідачем електричної енергії; 2) часткової сплати вартості отриманої електричної енергії. При цьому, сам публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розміщений на офіційному сайті ПрАТ "Харківенергозбут": zbutenergo.kharkov.ua. Після його укладання позивачем присвоюється номер такого договору.

Як зазначає АТ "Харківобленерго", відповідно до протоколу судового засідання АТ Харківобленерго подало до суду пояснення через канцелярію суду до початку судового засідання, тобто, до початку розгляду справи по суті. З огляду на вище викладене, вважає, що судом першої інстанції не порушено норм Господарського процесуального кодексу України, а навпаки здійснено всебічний розгляду справи з дотриманням принципів рівності та змагальності учасників справи.

На думку АТ "Харківобленерго", НКРЕКП постановою №332 не припинила дію умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу електричної енергії, зокрема в частині нарахування штрафних санкцій за порушення виконання грошового зобов`язання, а рекомендувала учасникам ринку електричної енергії зупинити нарахування та стягнення таких штрафних санкцій на відповідний період.

Крім того, АТ "Харківобленерго" посилається на те, що стягнення 3% річних та інфляційних втрат не є штрафною санкцією, а є способом захисту майнового права та інтересу кредитору.

З огляду на викладене, просить скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 08.11.2023 - без змін.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.01.2024 клопотання Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" про зупинення провадження у справі задоволено; зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства "Житлово-комунальна контора" АТ "Трест Житлобуд-1" на рішення Господарського суду Харківської області від 08.11.2023 у справі №922/2855/23 до закінчення перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №911/1359/22, та оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень повного тексту постанови Верховного Суду у справі №911/1359/22.

Так, колегією суддів встановлено, що ухвалою Верховного Суду від 09.08.2023 справу №911/1359/22 передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвала мотивована, зокрема, тим, що Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 25.02.2022 прийнято постанову №332 "Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії, під час особливого періоду", яку Постановою НКРЕКП від 27.02.2022 №333 доповнено пунктами 3-5, зокрема пунктом 5 рекомендовано учасникам ринку електричної енергії на період дії особливого періоду зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії".

В подальшому, до постанови НКРЕКП №332 вносились зміни та доповнення, зокрема постановою від 26.04.2022 №413 пункти 1-12 змінено пунктом 1, зміст якого змінено та доповнено підпунктом 16, відповідно до якого на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування надано настанови - зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", між учасниками ринку електричної енергії.

На думку Верховного Суду у справі №911/1359/22, існує необхідність у відступленні від висновку Верховного Суду у справі №922/1948/22, оскільки положення постанови НКРЕКП №332 (підпункт 16 пункту 1), які містять рекомендації та настанови учасникам ринку електроенергії на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, не можуть мати наслідком відмову в задоволенні позову про стягнення штрафних санкцій, адже розглядаючи вимоги про стягнення штрафних санкцій, суд повинен встановити правомірність їх нарахування та заявлення до стягнення відповідно до умов укладеного договору та чинного законодавства (Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, як закону), норми якого не можуть бути нівельовані постановою НКРЕКП №332, як підзаконним актом.

23.05.2024 від позивача надійшла заява про поновлення провадження у справі, яка передана судді-доповідачу Здоровко Л.М. 18.06.2024 після виходу з відпустки відповідно до пункту 5.4. Рішення зборів суддів №3 від 15.02.2019, про що заявника було повідомлено відповідними листами Східного апеляційного господарського суду.

Крім того, 23.05.2024 від позивача надійшло клопотання про відстрочення виконання рішення суду в частині стягнення пені до закінчення військового стану.

Також 04.06.2024 від позивача надійшли додаткові пояснення, зазначає, що не погоджується з висновками, викладеними Об`єднаною Палатою Верховного Суду у постанові від 19.04.2024 у справі №911/1359/22.

Позивач вказує, що наведене в Постанові НКРЕКП №332 формулювання саме про зупинення, а не припинення чи скасування нарахування та стягнення штрафних санкцій на період дії в Україні воєнного стану однозначно вказує про тимчасовість відповідного обмеження (рекомендації, настанови), яке не може відмінити ані норми ЦК України та ГК України (закону), ані умови укладеного між сторонами договору щодо відповідальності за порушення виконання грошового зобов`язання. Враховуючи, що на теперішній час справа знаходиться на розгляді суду апеляційної інстанції, позивач зазначає, що у разі відмови судом у задоволенні вимог про стягнення пені, позивач позбавляється права в повторному зверненні до суду з тими самими вимогами на підставі п. 2 ч.1 ст. 175 ГПК України, навіть після припинення чи скасування правового режиму воєнного стану.

Позивач вважає, що задля дотримання балансу інтересів та прав сторін договору суд апеляційної інстанції не позбавлений права, стягнувши нараховану за договором пеню, відтермінувати її примусове стягнення, шляхом визначення строку виконання рішення після спливу 30 днів після припинення або скасування воєнного стану.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в Єдиному державному реєстрі судових рішень було оприлюднено повний текст постанови Верховного Суду від 19.04.2024 у справі №911/1359/22.

У зв`язку з відставкою судді ОСОБА_1 , на підставі розпорядження керівника апарату суду від 18.06.2024 призначено повторний автоматизований розподіл справи між суддями та визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Лакіза В.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.06.2024 поновлено провадження за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства "Житлово-комунальна контора" АТ "Трест Житлобуд-1" на рішення Господарського суду Харківської області від 08.11.2023 у справі №922/2855/23; призначено справу до розгляду на "10" липня 2024 р. о 15:00год.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.07.2024 заяву представника Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" - Тріфонової О.М. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено; постановлено судове засідання, призначене на "10" липня 2024 о 15:00 годині, провести в режимі відеоконференції з представником Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" - Тріфоновою О.М.

10.07.2024 від апелянта надійшли додаткові пояснення, просить врахувати під час апеляційного перегляду справи висновки Об`єднаної палати Верховного Суду, викладені у постанові від 19.04.2024 у справі № 911/1359/22; апелянт просить задовольнити апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Житлово-комунальна контора" АТ "ТРЕСТ ЖИТЛОБУД-1" в повному обсязі.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 10.07.2024, що розпочалось у режимі відеоконференції, представники апелянта оголосили доводи апеляційної скарги, просять скаргу задовольнити.

З представником позивача під час проведення судового засідання було втрачено зв`язок, у зв`язку із чим, представник позивача не висловила доводи та вимоги щодо апеляційної скарги.

Відповідно до частини 5 статті 197 Господарського процесуального кодексу України, ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Третя особа своїм правом на участь у судовому засіданні не скористалась.

Враховуючи зазначене, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду апеляційної скарги, учасники справи були належним чином повідомлені про час, дату та місце судового засідання, їх явка не визнавалась судом обов`язковою, і неявка представника третьої особи не перешкоджає розгляду скарги, про що учасники справи були повідомлені ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.06.2024, а ризик переривання зв`язку під час проведення судового засідання у режимі відеоконференції несе позивач як особа, яка звернулась з відповідною заявою, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта та доводи позивача і третьої особи, викладені у відзивах на апеляційну скаргу та додаткових поясненнях, заслухавши у судовому засіданні представників апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з такого.

Як встановлено місцевим господарським судом, у зв`язку з відокремленням функції з розподілу електричної енергії від функції постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України "Про ринок електричної енергії", з 01.01.2019 ПрАТ "Харківенергозбут" (далі - Постачальник) є постачальником електричної енергії за вільними цінами на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 19.06.2018 №505.

Публічний договір постачання електричної енергії споживачу, комерційні пропозиції та заява-приєднання розміщені на офіційному сайті ПрАТ "Харківенергозбут".

Згідно з пунктом 2.1 договору, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до пункту 5.8 договору, розрахунковим періодом є календарний місяць.

Оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений в комерційній пропозиції, яка є додатком 3 до цього договору (пункт 5.10 договору).

Пунктами 5.9 та 5.13 договору передбачено, що оплата вартості електричної енергії здійснюється споживачем шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника. Споживач здійснює оплату за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії через постачальника, із зазначенням обраного способу оплати в комерційній пропозиції.

Відповідно до пункту 6.2 договору, споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору.

Відповідно до пункту 5.10 договору, оплата рахунку постачальника має бути здійснена споживачем у строк, визначений в комерційній пропозиції (публічній), яка є додатком № 3 до цього Договору.

За умовами пункту 3 комерційної пропозиції №9, розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата електричної енергії здійснюється споживачем один раз за фактичний обсяг спожитої електричної енергії, визначений за показниками розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка споживачу, в якому зазначаються суми до сплати за спожиту електричну енергію. У разі відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності в платіжному документі в реквізиті Призначення платежу посилань на період, за який здійснюється оплата, або перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані споживачем за електричну енергію, постачальник має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості споживача з найдавнішим терміном її виникнення. У разі зміни тарифу надлишок (переплата) оплаченої, але не спожитої електричної енергії зараховується споживачу на його особовий рахунок як авансовий платіж за новими тарифами в наступному розрахунковому періоді. Укладення сторонами та дотримання споживачем узгодженого графіка погашення заборгованості не звільняє споживача від оплати поточного споживання електричної енергії поточного періоду.

Згідно з умовами пункту 4 комерційної пропозиції №9, рахунок за спожиту електричну енергію надається споживачу протягом 5 робочих днів від дня закінчення розрахункового періоду. Рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка споживачем. Рахунки на оплату надаються споживачу у відповідних структурних підрозділах постачальника. В разі неотримання споживачем рахунків постачальник направляє рахунки споживачу поштовим зв`язком. У такому разі рахунки вважаються отриманими споживачем з дня їх відправлення. Оплата вартості електричної енергії здійснюється споживачем на поточний рахунок із спеціальним режимом використання.

Відповідно до пункту 5.11 договору, якщо споживач не здійснив оплату за цим договором у строки, передбачені комерційною пропозицією, постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії споживачу. У разі порушення споживачем строків оплати постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен прострочений день оплати. Споживач сплачує за вимогою постачальника пеню в розмірі, що зазначається у комерційній пропозиції.

Пунктом 7 комерційної пропозиції передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати електричної енергії в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, передбачених пунктом 4 комерційної пропозиції, постачальник проводить нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюються нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочки; 3% річних з простроченої суми. Суми пені, 3% річних, інфляційних зазначаються у розрахунковому документі окремим рядком, та повинні бути сплачені протягом 5 робочих днів від дня його отримання споживачем. Суми пені, 3% річних, інфляційних сплачуються споживачем на рахунок постачальника.

Згідно з переданими даними від AT "Харківобленерго", відповідачу проведено нарахування та за результатами розрахункового періоду було сформовано та виставлено рахунки за спожиту електричну енергію:

Рахунок у лютому 2022 року у розмірі 160 860, 00грн за спожиті 95750 кВт*год. надіслано засобом поштового зв`язку 30.08.2022, строк оплати 06.09.2022. В лютому оплати не надходило.

З березня 2022 року по квітень 2022 року включно споживання електроенергії відсутнє.

Рахунок за травень 2022 року у розмірі 1 110 100, 32грн за спожиті 660774 кВт*год надіслано засобом поштового зв`язку 30.08.2022, строк оплати 06.09.2022. В травні оплати не надходило.

Рахунок за червень 2022 року у розмірі 484 483, 44грн за спожиті 288383 кВт*год надіслано засобом поштового зв`язку 12.07.2022, строк оплати 19.07.2022. В червні оплати не надходило.

Рахунок за липень 2022 року у розмірі 631 196, 16грн за спожиті 375712 кВт*год надіслано засобом поштового зв`язку 12.08.2022, строк оплати 19.08.2022. В липні оплат не надходило.

Рахунок за серпень 2022 року у розмірі 382 623, 36грн за спожиті 227752 кВт*год відповідно до підписаного акту приймання-передачі електричної енергії був отриманий уповноваженою особою відповідача 08.09.2022, строк оплати 15.09.2022. В серпні оплати не надходило.

Рахунок за вересень 2022 року у розмірі 446 481, 84грн за спожиті 265763 кВт*год відповідно до підписаного акту приймання-передачі електричної енергії був отриманий уповноваженою особою відповідача 06.10.2022, строк оплати 13.10.2022.

Рахунок за жовтень 2022 року у розмірі 616 302, 96грн за спожиті 366847 кВт*год відповідно до підписаного акту приймання-передачі електричної енергії був отриманий уповноваженою особою відповідача 08.11.2022, строк оплати 15.11.2022.

Рахунок за листопад 2022 року у розмірі 679 213, 92грн за спожиті 404294 кВт*год відповідно до підписаного акту приймання-передачі електричної енергії був отриманий уповноваженою особою відповідача 08.12.2022, строк оплати 15.12.2022.

Рахунок за грудень 2022 року у розмірі 209 929, 44грн за спожиті 124958 кВт*год відповідно до підписаного акту приймання-передачі електричної енергії був отриманий уповноваженою особою відповідача 10.01.2023, строк оплати 17.01.2023.

Рахунок за січень 2023 року у розмірі 1 099 479, 36грн за спожиті 654452 кВт*год отримано уповноваженою особою відповідача 08.02.2023, строк оплати 15.02.2023.

Рахунок за лютий 2023 року у розмірі 197 910, 72грн за спожиті 117804 кВт*год отримано уповноваженою особою відповідача 13.03.2023, строк оплати 20.03.2023.

Рахунок у березні 2023 року у розмірі 263 353, 44грн за спожиті 156758 кВт*год отримано уповноваженою особою відповідача 07.04.2023, строк оплати 14.04.2023.

Місцевим господарським судом встановлено, що матеріали справи містять копії платіжних доручень, які підтверджують здійснення відповідачем часткової оплати заборгованості за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №012794 від 01.01.2019, а саме: від 28.09.2022 сплачено заборгованість за лютий 2022 року у розмірі 160 860, 00грн; від 17.10.2022 сплачено заборгованість за травень 2022 року у розмірі 446 481, 84грн; від 17.10.2022 сплачено заборгованість за травень 2022 року у розмірі 441 855, 12грн; від 22.12.2022 сплачено заборгованість за червень 2022 року у розмірі 310 035, 60грн; від 20.01.2023 сплачено заборгованість у розмірі 685 040, 00грн, з яких 262 017, 84грн борг за липень 2022 року, 382 623, 36грн борг за серпень 2022 року та 40 398, 80грн борг за вересень 2022 року; від 28.02.2023 сплачено 1 099 479, 36грн, з яких 406 083, 04грн борг за вересень 2022 року, 616 302, 96грн борг за жовтень 2022 року, 77 093, 36грн борг за листопад 2022 року; від 20.03.2023 сплачено борг за листопад 2022 року у розмірі 197 910, 72грн; від 12.04.2023 сплачено борг за листопад 2022 року у розмірі 263 353, 44грн, від 10.05.2023 сплачено борг за листопад 2022 року у розмірі 101 171, 28грн; від 13.06.2023 сплачено 39 685, 12грн, з яких борг за листопад 2022 року та 140 819, 12грн борг за грудень 2022 року; від 13.07.2023 сплачено 195 687, 36грн, з яких 68 363, 20грн борг за грудень 2022 року та 127 324, 16грн борг за січень 2023 року.

З огляду на викладене, а також враховуючи, що відповідачем фактично спожито та здійснено часткову оплату за електричну енергію, у відповідності до пункту 13 розділу XVII Закону України "Про ринок електричної енергії" судом першої інстанції встановлено, що договір вважається укладеним на умовах №012794 від 01.01.2019 з Дочірнім підприємством "Житлово-комунальна контора" АТ "Трест Житлобуд-1", дані про якого передані від попереднього постачальника АТ "Харківобленерго".

Місцевим господарським судом встановлено, що матеріали справи містять докази направлення рахунків та актів приймання-передачі на адресу відповідача. Таким чином у відповідності до пункту 4 комерційної пропозиції №9 рахунки є врученими відповідачу з моменту їх направлення.

Будь-яких заперечень відповідача щодо фактичного обсягу спожитої ним електричної енергії в спірні періоди матеріали справи не містять, при цьому підпунктом 8 пункту 6.1 договору передбачено право споживача на проведення звіряння фактичних розрахунків в установленому порядку з підписанням відповідного акту.

Враховуючи викладене, відсутність доказів на підтвердження сплати відповідачем заборгованості за електричну енергію в сумі 1 434 166, 48грн, суд першої інстанції визнав вимоги позивача про стягнення основної заборгованості обґрунтованими, доведеними матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Перевіривши правомірність та правильність нарахування позивачем 3% річних, інфляційних та пені, місцевий господарський суд встановив, що вказані нарахування не суперечать вимогам чинного законодавства, умовам договору, нараховані арифметично вірно, з урахуванням чого, позовні вимоги про стягнення 43 393, 71грн 3% річних, 152 079, 99грн інфляційних та 723 205, 14грн пені місцевий господарський суд визнав обґрунтованими та доведеними матеріалами справи.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в статті 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Таке ж положення міститься і в статті 173 Господарського кодексу України.

Спірні правовідносини виникли між сторонами у справі, у зв`язку із несвоєчасною оплатою відповідачем отриманої від позивача електричної енергії, що стало підставою, у тому числі, для нарахування позивачем 3% річних, інфляційних та пені відповідно до умов договору та положень цивільного та господарського законодавства.

Апелянт зазначає, що позивачем не доведено факту укладення договору з відповідачем саме на зазначених у позові умовах договору №012794 від 01.01.2019.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що відповідно до пункту 4 Постанови НКРЕКП Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії №312 від 14 березня 2018 року, відповідно до Законів України Про ринок електричної енергії та Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, постановила операторам систем розподілу (далі - ОСР) укласти договори про надання послуг з розподілу електричної енергії, які укладаються зі споживачем, з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані на території діяльності ОСР.

Договір розробляється ОСР на основі істотних умов, визначених Кодексом систем розподілу, затвердженим постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року №310, та типової форми, встановленої Правилами, і розміщується на сайті ОСР, у засобах масової інформації і в пунктах обслуговування споживачів ОСР.

ОСР шляхом безпосереднього вручення персоналом ОСР або з рахунком, або поштовим відправленням надає споживачу заяву-приєднання до зазначеного договору, яка формується за базами даних вертикально інтегрованого суб`єкта господарювання та містить ЕІС-коди точок комерційного обліку об`єкта споживача.

Надання такої заяви-приєднання є пропозицією споживачу про приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах діючого договору про користування або постачання електричної енергії (індивідуальні характеристики об`єкта, потужність, клас надійності, ідентифікаційні коди, особливості обліку тощо).

Договір вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви-приєднання до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, яка повертається споживачем на адресу ОСР, та/або сплати за рахунком (квитанцією), який надсилається (надається) одночасно з договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, та/або з дати, указаної у заяві-приєднанні, якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднанні терміну не звернувся до ОСР із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії.

Тобто, означеною постановою передбачено три (3) окремі юридичні факти, які вказують на те, що договір є укладеним. Перший юридичний факт - підписання споживачем заяви-приєднання до договору. Другий юридичний факт - сплата за рахунком (квитанцією). Третій юридичний факт - договір вважається укладеним з дати, указаної у заяві-приєднанні, якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднанні терміну не звернувся до ОСР із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії.

Факт укладення договору у даній справі підтверджується двома окремими фактами, а саме: 1) відсутність звернення відповідача до позивача із запереченнями щодо укладення договору та споживання відповідачем електричної енергії; 2) часткової сплати вартості отриманої електричної енергії.

При цьому, сам публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розміщений на офіційному сайті ПрАТ «Харківенергозбут»: zbutenergo.kharkov.ua.

Після його укладання позивачем присвоюється номер такого договору.

Відповідно до принципу тлумачення favor contractus (тлумачення договору на користь дійсності) сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності.

Така правова позиція викладена, зокрема у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі №753/8945/19.

Таким чином, враховуючи положення пункту 4 Постанови НКРЕКП Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії №312 від 14 березня 2018 року, між сторонами було укладено з 01 січня 2019 року договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №012794 від 01 січня 2019 року на умовах комерційної пропозиції, що вказана в заяві-приєднання.

Доказів іншого відповідачем суду не надано.

Відповідач не спростовує обсяг спожитої електричної енергії у вказаний період.

Враховуючи викладене, відсутність доказів на підтвердження сплати відповідачем заборгованості за електричну енергію в сумі 1 434 166, 48грн, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача про стягнення основної заборгованості є обґрунтованими, доведеними матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо нарахованої позивачем пені у розмірі 723 205, 14грн судова колегія зазначає таке.

Правовий статус НКРЕКП, її завдання, функції, повноваження та порядок їх здійснення визначає Закон України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг".

Відповідно до статті 1 вказаного Закону, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України. Особливості спеціального статусу Регулятора обумовлюються його завданнями і повноваженнями та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливостях організації та порядку діяльності Регулятора, в особливому порядку призначення членів Регулятора та припинення ними повноважень, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Регулятора та гарантії незалежності в прийнятті ним рішень у межах повноважень, визначених законом, встановленні умов оплати праці членів та працівників Регулятора.

Згідно з частиною 1 статті 3 цього Закону, Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 6 Закону України «Про ринок електричної енергії», до повноважень Регулятора на ринку електричної енергії належать, зокрема, затвердження правил ринку, правил ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку, кодексу системи передачі, кодексу систем розподілу, кодексу комерційного обліку, правил роздрібного ринку, порядку розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів, який включає в тому числі положення щодо особливостей розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів з третіми державами, інших нормативно-правових актів та нормативних документів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 6 Закону України «Про ринок електричної енергії», Регулятор має право приймати рішення, що є обов`язковими до виконання учасниками ринку.

Пунктом 3 частини 2 статті 14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» визначено, що Регулятор на своїх засіданнях приймає нормативно-правові акти з питань, що належать до його компетенції. Згідно частини 2 цієї статті рішення Регулятора оформлюються постановами, крім рішень щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення контролю, які оформлюються розпорядженнями. Рішення Регулятора підписуються Головою.

Відповідно до пункту 1 частини 1 вказаного Закону, для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор приймає обов`язкові до виконання рішення з питань, що належать до його компетенції.

Отже, НКРЕКП (Регулятор) здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, Регулятор на своїх засіданнях приймає нормативно-правові акти з питань, що належать до його компетенції та є обов`язкові до виконання.

Постанова №332 від 25.02.2022 (у редакції від 26.04.2022) прийнята НКРЕКП (Регулятором) в межах своїх повноважень, а тому її положення, у тому числі, підпункт 16 пункту 1, відповідно до якого на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупиняється нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії, є обов`язковими до виконання всіма учасниками ринку та мають застосовуватись останніми у своїй господарській діяльності.

Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 19.04.2024 у справі №911/1359/22 дійшла таких висновків.

Статтею 1 Конституції України передбачено, що Україна є правовою державою.

Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні №9-рп/2001 від 19.06.2001 у справі № 1-37/2001, в правовій державі існує сувора ієрархія нормативних актів, відповідно до якої постанови та інші рішення органів виконавчої влади мають підзаконний характер і не повинні викривляти сутність і зміст законів.

Отже, нормативні акти, що затверджуються Регулятором, не можуть суперечити Конституції України та законам, які регулюють господарські відносини на ринку електроенергії.

Відповідно до частини першої статті 66 Закону «Про ринок електричної енергії», купівлю-продаж електричної енергії за двосторонніми договорами здійснюють виробники, електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, трейдери, гарантований покупець та споживачі.

Істотні умови двосторонніх договорів визначені у частині третій статті 66 вказаного Закону, якими є, зокрема, умови про права, обов`язки та відповідальність сторін (пункт 8 частини третьої статті 66 Закону).

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону "Про ринок електричної енергії", до повноважень Регулятора на ринку електричної енергії належить, зокрема, затвердження типових та примірник договорів, визначених цим Законом, а відповідно до частини четвертої цієї ж статті рішення Регулятора є обов`язковими до виконання учасниками ринку (крім споживачів, що не є учасниками оптового енергетичного ринку).

Таким чином, наведений аналіз нормативних актів дозволяє дійти висновку, що Регулятор наділений повноваженням нормативного регулювання договірних відносин на ринку електроенергії, зокрема, через затвердження типових і примірних договорів.

Типові і примірні договори входять до системи джерел господарського договірного права як особливі нормативно-правові акти. Затвердження таких договорів уповноваженими державними органами є формою державною регулювання договірних відносин у сфері господарювання.

Відповідно до частини четвертої статті 179 Господарського кодексу України, типові договори затверджуються Кабінетом Міністрів України або у випадках, передбачених законом, іншим органом або органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Одним з принципів функціонування ринку електричної енергії є відповідальність учасників ринку за недотримання правил ринку, правил ринку «на добу наперед» та внутрішньо добового ринку, кодексу системи передачі, кодексу систем розподілу, кодексу комерційного обліку, правил роздрібного ринку, інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов договорів, що укладаються на цьому ринку (пункт 16 частини другої статті З Закону «Про ринок електричної енергії»).

Унормування відповідальності за невиконання договорів на ринку електроенергії відбувається, зокрема, шляхом визначення відповідних положень щодо відповідальності у типових договорах, які затверджуються Регулятором, і мають силу нормативно-правового акта.

Частина четверта статті 179 Господарського кодексу України закріплює межі вільного розсуду сторін господарського договору при визначенні його умов, а саме обов`язковість відповідності умов господарського договору певного виду типовим договорам, затвердженим Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим державним органом або органом державної влади. Укладаючи договір на основі типового договору, затвердженого відповідним державним органом в межах його компетенції, сторони повинні враховувати імперативні правила, що містяться в типовому договорі. Разом з тим сторони мають право конкретизувати його умови та доповнити їх, якщо такі доповнення не суперечать його змісту.

Законом України від 24.02.2022 №2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 №64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

У подальшому Законами України від 15.03.2022 №2119-ІХ, від 21.04.2022 №02212-ІХ, від 22.05.2022 №2263-ІХ, від 15.08.2022 №2500-IX, від 16.11.2022 № 2738-IX, від 7.02.2023 № 2915-IX, від 2.05.2023 № 3057-IX, від 27.07.2023 № 3275-IX, від 8.11.2023 № 3429-IX, від 06.02.2024 № 3564-IX "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затверджено укази Президента України від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 №259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 №573/2022, від 07.11.2022 №757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023 , від 01.05.2023 №254/2023, від 26.07.2023 року №451/2023, від 06.11.2023 №734/2023, від 05.02.2024 №49/2024, від 09.05.2024 №3684-ІХ строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Статтею 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до частини 2 статті 9 цього Закону, Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Статтею 17 вказаного Закону встановлено, що органи державної влади України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, громадські об`єднання, а також громадяни зобов`язані сприяти діяльності військового командування та військових адміністрацій у запровадженні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану на відповідній території.

Відповідно до положень частини 1 статті 20 наведеного Закону, правовий статус та обмеження прав і свобод громадян та прав і законних інтересів юридичних осіб в умовах воєнного стану визначаються відповідно до Конституції України та цього Закону.

Національна комісія, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в преамбулі Постанови від 25.02.2022 №332 зазначила мету та підстави її прийняття.

Зокрема, Регулятор заначив, що такою метою є забезпечення операційної безпеки функціонування основної частини ОЕС України від 25 лютого 2022 року, ураховуючи Протокол наради щодо обговорення заходів стабілізації учасників ринку електричної енергії під час особливого періоду та діє відповідно до законів України "Про ринок електричної енергії", "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг".

Згідно з пунктом 5 Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 №332 (у редакції Постанови НКРЕКП від 27.02.2022 № 333) рекомендовано учасникам ринку електричної енергії на період дії особливого періоду зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії".

Згідно з підпунктом 16 пункту 1 Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 (у редакції Постанови НКРЕКП від 26.04.2022 № 413) на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування надано такі настанови - зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", між учасниками ринку електричної енергії.

Отже, з урахування дії на території України воєнного стану, для учасників ринку електричної енергії, якими укладено типові договори відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та постанов НКРЕКП, пункт 5 Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 (у редакції Постанови НКРЕКП від 27.02.2022 № 333) - це бажана з точки зору держави модель поведінки, яка має обов`язковий характер для учасників ринку електричної енергії.

Підпункт 16 пункту 1 Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 (у редакції Постанови НКРЕКП від 26.04.2022 № 413) - це імперативна норма, якою держава вказала учасниками ринку електричної енергії, що на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупиняється нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії".

Отже, Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 19.04.2024 у справі №911/1359/22 дійшла висновку, що рішення Регулятора щодо порядку застосування норм про відповідальність учасників на ринку електроенергії не суперечать нормам Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України про відповідальність у договірних відносинах з огляду на те, що Регулятор в силу Закону наділений повноваженнями унормовувати договірні відносини суб`єктів господарювання, що проводять свою діяльність у сфері енергетики, у тому числі в частині відповідальності за невиконання (неналежне виконання) договірних зобов`язань на ринку електричної енергії.

При цьому Об`єднана палата наголосила на тому, що такі рішення Регулятора не скасовують встановлену нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України відповідальність за порушення договірних зобов`язань для учасників ринку електроенергії, та не встановлюють мораторію для застосування цієї відповідальності, позаяк Регулятор, який наділений повноваженнями нормативного регулювання договірних відносин на ринку електроенергії, з метою забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії, під час особливого періоду, в межах наданих йому Законом повноважень тимчасово зупинив нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", між учасниками ринку електричної енергії.

Об`єднана палата встановила, що норми постанови №332 від 25.02.2022 (у редакції від 27.02.2022 № 333, у редакції від 26.04.2022) прийняті Регулятором в межах своїх повноважень.

Таким чином, хоча постанова НКРЕКП №332 від 25.02.2022 має нижчу юридичну силу порівняно з Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України, втім її норми є обов`язковими до виконання всіма учасниками ринку та мають застосовуватись останніми у своїй господарській діяльності на ринку електроенергії, зокрема, які уклали між собою двосторонні договори відповідно до статті 66 Закону України "Про ринок електричної енергії", що також обумовлено положеннями статті 179 Господарського кодексу України, яка встановлює нормативне обмеження вільного розсуду сторін господарського договору при визначенні його умов у разі укладання типового договору.

Колегія суддів апеляційного господарського суду відхиляє доводи позивача щодо непогодження ним з правовими висновками, викладеними Об`єднаною Палатою Верховного Суду у постанові від 19.04.2024 у справі №911/1359/11, про обов`язковість застосування учасниками ринку електроенергії у цьому аспекті саме норм постанов НКРЕКП, відповідно до яких на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупиняється нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" між учасниками ринку електричної енергії.

Регулятор визначив модель поведінки як зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" між учасниками ринку електричної енергії, та вказав чітко визначений період, а саме на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування, а не скасував нарахування та стягнення штрафних санкцій або увільнив від їх нарахування або стягнення.

В силу положень статті 236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивач, звертаючись до суду з вимогою про стягнення пені за період з липня 2022 по березень 2023 року, мав врахувати зазначене; відтак, безпідставними є доводи позивача на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, що у разі відмови судом у задоволенні вимог про стягнення пені, позивач позбавляється права в повторному зверненні до суду з тими самими вимогами на підставі п. 2 ч.1 ст. 175 ГПК України, навіть після припинення чи скасування правового режиму воєнного стану.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Однак, суд першої інстанції не застосував законодавство щодо нарахування пені у період дії воєнного стану, у тому числі приписи Постанови НКРЕКП №332, у зв`язку із чим, безпідставно задовольнив позовні вимоги в частині стягнення 723 205, 14грн пені.

З огляду на викладене, рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню в частині стягнення з відповідача на користь позивача 723 205, 14грн пені із ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Щодо нарахованих позивачем 3% річних та інфляційних, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

Відповідач в апеляційній скарзі посилається на те що він у спірних правовідносинах з позивачем виступає як споживач - населення, мешканці будинку (від імені фізичних осіб-співвласників).

Відповідно до пункту 62 Закону України "Про ринок електричної енергії" побутовий споживач - індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність).

При цьому побутовий споживач - індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність).

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулює Закон України Про житлово-комунальні послуги.

Статтею 12 цього Закону встановлено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Особливості укладання, зміни і припинення договорів про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку встановлені статтями 13 та 14 вищевказаного Закону.

Послуги з постачання та розподілу електричної енергії надаються виключно на підставі індивідуальних договорів. Індивідуальний договір про надання послуг з постачання та розподілу природного газу, послуг з постачання та розподілу електричної енергії укладається між співвласником багатоквартирного будинку та виконавцем відповідної комунальної послуги. Нарахування та оплата житлово-комунальних послуг здійснюється виходячи з умов договору про надання відповідних послуг, укладеного між споживачем та виконавцем/управителем багатоквартитрного будинку, та вимог чинного законодавства.

Однак, відповідачем не надано доказів щодо укладання індивідуальних договорів.

Відповідно до статті 55 Господарського кодексу України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Основним видом діяльності відповідача згідно КВЕД є комплексне обслуговування об`єктів (клас 81.10).

Таким чином, договір укладено для здійснення споживачем господарської діяльності.

Отже, зазначені у апеляційній скарзі Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), постанова КМУ від 05.03.2022 №206 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" та постанова НКРЕКП від 25.02.2022 №332 не містять заборону для відповідача на нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

Перевіривши правомірність та правильність нарахування позивачем 3% річних та інфляційних, місцевий господарський суд встановив, що вказані нарахування не суперечать вимогам чинного законодавства, умовам договору, нараховані арифметично вірно

Заперечень щодо арифметичної вірності здійснених позивачем розрахунків 3% річних та інфляційних апелянт не висловив.

Відтак, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення 43 393, 71грн 3% річних та 152 079, 99грн інфляційних підлягають задоволенню.

Щодо доводів апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме, прийняття пояснень АТ "Харківобленерго" після закінчення підготовчого провадження та призначення справи до розгляду, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини 1 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право: 1) ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; 2) подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; 3) подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Приписами статті 168 Господарського процесуального кодексу України передбачено право третьої особи на надання пояснень.

Згідно з частинами 1, 2 статті 195 Господарського процесуального кодексу України, суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Відповідно до частини 1 статті 201 Господарського процесуального кодексу України (якою (статтею) розпочинається Параграф 2 Відкриття розгляду справи по суті глави 6 Розгляд справи по суті, у призначений для розгляду справи час головуючий відкриває судове засідання та оголошує, яка справа розглядатиметься.

Тобто, саме з моменту відкриття судового засідання, призначеного для розгляду справи по суті, й починається стадія судового розгляду справи по суті.

Як вбачається з протоколу судового засідання 25.10.2023 суду першої інстанції, АТ Харківобленерго подало до суду пояснення через канцелярію суду до початку судового засідання, тобто до початку розгляду справи по суті.

З огляду на викладене, судом першої інстанції не порушено норм Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Житлово-комунальна контора" АТ "Трест Житлобуд-1" слід задовольнити частково, рішення Господарського суду Харківської області від 08.11.2023 у справі №922/2855/23 скасувати в частині стягнення з Дочірнього підприємства "Житлово-комунальна контора" АТ "Трест Житлобуд-1" на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" 723 205, 14грн пені і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цієї позовної вимоги; в решті рішення Господарського суду Харківської області від 08.11.2023 у справі №922/2855/23 слід залишити без змін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати сторін зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Судова колегія відхиляє клопотання позивача про відстрочення виконання рішення суду в частині стягнення пені до закінчення військового стану, оскільки, по-перше, з таким клопотанням позивач мав би звертатись до суду першої інстанції, і по-друге, у задоволенні вимоги про стягнення пені суд апеляційної інстанції відмовив.

Керуючись статтями 129, 256, 269-270, 273, п. 2 ч. 1 ст. 275, п. 4 ч. 1 ст. 277, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Житлово-комунальна контора" АТ "Трест Житлобуд-1" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Харківської області від 08.11.2023 у справі №922/2855/23 скасувати в частині стягнення з Дочірнього підприємства "Житлово-комунальна контора" АТ "Трест Житлобуд-1" на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" 723 205, 14грн пені і 10 848, 08грн витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

В решті рішення Господарського суду Харківської області від 08.11.2023 у справі №922/2855/23 залишити без змін.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (юридична адреса: 61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 126; ) на користь Дочірнього підприємства "Житлово-комунальна контора" АТ "Трест Житлобуд-1" (адреса: вул. Цілиноградська, буд. 42, м. Харків, 61202; ) 16 272, 12грн (шістнадцять тисяч двісті сімдесят дві гривні 12коп.) судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття; порядок і строки оскарження постанови передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 17.07.2024.

Головуючий суддя Л.М. Здоровко

Суддя В.В. Лакіза

Суддя Н.О. Мартюхіна