ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2024 Справа № 914/647/24

Господарський суд Львівської області у складі судді Іванчук С.В., за участю секретаря Клим О. Ю., розглянувши матеріали справи за позовом: Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», м. Київ;

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Скарбниця», м. Львів;

про стягнення коштів в сумі 93475,38грн.

За участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

Відводів складу суду та секретарю судового засідання сторонами не заявлено.

Розгляд справи судом.

На розгляд Господарського суду Львівської області поступив позов Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» про стягнення заборгованості в сумі 93475,38грн., з яких страхове відшкодування в розмірі 81 681,35 грн., пеня в розмірі 9 561,76 грн., 3% річних в розмірі 918,58 грн. та інфляційне збільшення в розмірі 1 313,69 грн.

Ухвалою суду від 13.03.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 26.03.2024 року. Ухвалою суду від 26.03.2024 року підготовче засідання відкладено на 23.04.2024 року. Ухвалою суду від 23.04.2024 року продовжено строк підготовчого провадження у справі на тридцять днів та відкладено підготовче засідання на 21.05.2024 року. Ухвалою суду від 21.05.2024 року відкладено підготовче засідання на 11.06.2024 року. Ухвалою суду від 11.06.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 02.07.2024 року.

Через канцелярію суду відповідач 26.03.2024р. подав відзив на позовну заяву за вх. № 8389/24. Через систему «Електронний суд» позивач 29.03.2024р. подав відповідь на відзив на позовну заяву за вх. № 8817/24 від 01.04.2024р.

Представник позивача в судове засідання 02.07.2024р. не з`явився. Через систему «Електронний суд» позивач 20.03.2024р. подав заяву за вх. № 7882/24 про розгляд справи без участі представника.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання 02.07.2024р. не забезпечив, причин неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання шляхом скерування ухвали суду від 11.06.2024 року до електронного кабінету відповідача, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Позиції учасників справи.

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Приватним акціонерним товариством «Страхова Група «ТАС» (Позивач) та ОСОБА_1 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № FO 1505540 від 24.02.2023 року, відповідно до якого застраховано ризик настання збитків страхувальника, що спричинені пошкодженням, знищенням, втратою забезпеченого транспортного засобу - автомобіля «Toyota» д.н.з. НОМЕР_1 .

Позивач вказує, що 26.06.2023 року о 17 год. 20 хв. в м. Самборі по вул. Січових Стрільців, Львівської області, ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «CHEVROLET - AVEO» д.н.з. НОМЕР_2 , порушила п. 10.9 Правил дорожнього руху України, та скоїла зіткнення з автомобілем марки «Toyota» д.н.з. НОМЕР_1 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Самбірського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Позивач стверджує, що розмір матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Toyota» д.н.з. НОМЕР_1 , згідно Рахунку-фактури № ДМ00051218 від 28.06.2023 р., ТОВ «Сервісний центр «Діамант» внаслідок його пошкодження при ДТП, складає: 157 663,35 грн.

Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування за відновлювальний ремонт автомобіля «Toyota» д.н.з. НОМЕР_1 у розмірі: 126 130,68 грн., що підтверджується страховим актом № 13052/17/923 від 07.07.2023 року та платіжною інструкцією. Позивач зазначає, що у зв`язку з тим, що по Договору FO 1505540 від 24.02.2023р., були несплачені платежі, частина відшкодування була сплачена в рахунок несплачених частин страхової премії.

Позивач вказує, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як водія забезпеченого транспортного засобу була застрахована згідно полісу АР 003060915 діючий на 26.06.2023 року в ПрАТ «АСК «СКАРБНИЦЯ».

З огляду на наведене, позивач 19.07.2023 року скерував відповідачу заяву на виплату страхового відшкодування № 03173/9223 в порядку суброгації.

Відповідно до розрахунку позивача, здійсненого на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів сума страхового відшкодування, яку повинен сплатити відповідач становить 105 160,17 грн.

Позивач стверджує, що 20.10.2023 року від відповідача надійшли кошти в розмірі 23478,82 грн., інших оплат відповідачем здійснено не було, пояснень щодо того, чому була виплачена саме така сума не надходило, відтак, основний борг відповідача перед позивачем становить 81 681,35 грн. На суму заборгованості позивач за період з 20.10.2023р. по 04.03.2024р. нарахував пеню в розмірі 9 561,76 грн., 3% річних в розмірі 918,58 грн. та інфляційне збільшення в розмірі 1 313,69 грн.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що відповідач не надав належних та допустимих доказів, що доводять необґрунтованість вимоги позивача, а саме ціни позову та розміру страхового відшкодування, тобто не довів усі обставини, на які він посилається як обґрунтування своїх заперечень на позовну заяву.

Позивач вказує, що заперечення відповідача є лише припущеннями, які не підтверджуються належними доказами.

Позиція відповідача.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що не заперечує щодо права позивача на відшкодування в порядку суброгації шкоди, котру останній сплатив своєму страхувальнику, однак заперечує розмір такого відшкодування.

Відповідач вказує, що станом на день прийняття рішення про виплату йому були надані фотографії лише зовнішніх ушкоджень та рахунок ремонтної організації, відтак у відповідача були відсутні підстави компенсувати той розмір збитку, який належним чином не було доведено.

Відповідач зауважує, що не мав на меті ухилятися від свого обов`язку компенсувати шкоду в порядку суброгації, проте порівняння зовнішніх ушкоджень та внутрішніх, виявлених в результаті огляду в ремонтній організації, дає підстави вважати про відсутність зв`язку між ними як і підстав здійснити за них відшкодування.

Відповідач зазначає, що ознайомившись із фотографіями, долученими до позовної заяви, у нього залишається сумнів щодо того, чи ті ушкодження, про які заявляє позивач, настали внаслідок ДТП за участю його страхувальника.

Відповідач стверджує, що відповідно до інформації, викладеної у схемі місця ДТП ушкоджень зазнав передній бампер, а фотографії з місця пригоди не дають підстав вважати, що ушкоджень зазнали фара та крило. Оскільки відповідач не може знайти взаємозв`язок між ушкодженнями внутрішньої частини авто потерпілого із зовнішніми кузовними ушкодженнями, тому відповідач не погоджується із позовними вимогами.

Відповідач наголошує, що на фотографіях, котрі долучив позивач, мають місце два окремі ушкодження, що не відповідають характеру контакту між транспортними засобами, а саме: ушкодження, що знаходиться в нижній частині бампера, характерний для «проколу», тоді як на бампері автомобіля Шевроле не було виступаючих (в т.ч. гострих) елементів; характер ушкодження, яке знаходиться біля рамки решітки радіатора дає підстави вважати, що це ушкодження не було «новим» на момент огляду авто.

Відповідач вказує, що на фотографіях, долучених позивачем немає жодної, котра б свідчила про пошкодження радіатора, позивачем не наведено аргументів на користь того, як саме страхувальником відповідача була ушкоджена фара та позивач не вказує, яким саме чином, в результаті ДТП, ушкодилось крило.

Щодо нарахування штрафних санкцій відповідач зазначив, що позивачем було надано лише ті документи, які дали підставу виплатити лише за ті ушкодження, які вони демонстрували. Позивач не надав відповідачу жодного документу чи фотографії, котрі б демонстрували внутрішні ушкодження.

У відповідача були наявні лише докази ушкоджень кузова автомобіля, з огляду на що було прийнято рішення щодо виплати позивачу тієї суми страхового відшкодування, розмір якої випливає з компенсації пошкоджень, щодо яких заперечень немає.

Відповідач стверджує, що він не може вважатися таким, що порушив грошове зобов`язання перед позивачем, якщо у нього не було достатньо підстав здійснити страхове відшкодування за ті деталі, фотокопії котрих йому не були надані. Відповідно, якщо відповідач правомірно не мав підстав донараховувати суму, що є предметом даного позову, то він не може вважатись таким, який порушив зобов`язання.

Відповідач наполягає на тому, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідач неправомірно не задоволив усі матеріальні вимоги позивача.

Враховуючи те, що в додатках до позовної заяви наявні суперечливі відомості щодо місця складання акту огляду транспортного засобу та здійснення фактичного огляду, наявність ознак попереднього ушкодження автомобіля, відсутність причинно-наслідкового зв`язку між наявними зовнішніми ушкодженнями та заявленими внутрішніми та ненадання відповідачу доказів та інформації, необхідних йому для прийняття рішення щодо недоплаченої суми відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та стягнути з позивача суму судових витрат, які відповідач понесе у зв`язку з розглядом даної справи.

Обставини, встановлені судом.

24.02.2023 року Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) уклали договір добровільного страхування наземного транспорту № FO-01505540.

Відповідно до п. 1 договору страховим об`єктом визначено автомобіль Toyota Highlander, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Пунктом 5 договору встановлено строк дії договору - з 00 год. 00 хв. 27.02.2023р. по 23 год. 59 хв. 26.02.2024р.

Згідно із п. 7.2 договору предметом договору є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом (Застрахований транспортний засіб) та всіма видами транспортних засобів спеціального призначення, та додатковим обладнанням, встановленим на ньому (Застраховане додаткове обладнання).

За приписами п. 10.3.6 договору страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування в порядку та строки, передбачені цим договором.

За умовами п. 10.4.9 договору страховик має право вимоги до осіб, винних у завданні збитків, в розмірі виплачених сум страхового відшкодування відповідно до законодавства України.

Відповідно до п. 13.1 договору розмір страхового відшкодування розраховується страховиком виходячи з суми матеріального збитку, завданого внаслідок настання страхового випадку.

Згідно із п. 13.4 договору у разі, якщо на дату складання страхового акту є частини страхової премії за цим договором, що неоплачені, не залежно від того термін сплати настав, чи ні, розмір страхового відшкодування в першу чергу направляється в рахунок сплати несплачених частин страхової премії. Частина страхового відшкодування, що залишилась, перераховується в порядку, передбаченому цим договором.

26.06.2023р. в м. Самборі по вул. Січових Стрільців, Львівської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Chevrolet - Aveo» державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Toyota Highlander» державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , під керуванням ОСОБА_3 , що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення ААД № 174254 та довідкою Національної поліції України №670210 про дорожньо-транспортну пригоду.

Постановою Самбірського міськрайонного суду Львівської області у справі № 452/2666/23 встановлено, що ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_2 вимог п.10.9. Правил дорожнього руху України, якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП України.

26.06.2023р. страхувальник звернувся до позивача з заявою № 11982/17/2023/111 про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором страхування транспортного засобу, до якої долучив схему ДТП, а також зазначив місце та час події, дані водія та застрахованого транспортного засобу.

05.07.2023р. страхувальник звернувся до позивача з заявою на виплату страхового відшкодування за страховим випадком, що стався 26.06.2023р. з автомобілем марки Toyota Highlander, 2021 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , застрахованого за Договором/Полісом страхування № 1505540 від 24.02.2023р.

Розмір матеріального збитку визначений відповідно до Рахунку - фактури № ДМ00051218 від 28.06.2023р. ТОВ Сервісний центр «Діамант» становить 157 663,35 грн.

За страховим випадком ДТП, що сталась 26.06.2023р. за участю застрахованого транспортного засобу «Toyota Highlander», державний номерний знак НОМЕР_3 , згідно складеного страхового акту № 13052/17/923 від 07.07.2023р. позивачем було визначено суму страхового відшкодування у розмірі 126 130,68 грн.

У зв`язку із наявністю несплачених платежів за договором FO 1505540 від 24.02.2023р., позивач, на підставі п. 13.4 договору сплатив страхувальнику страхову виплату в розмірі 95 877,09 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №348351 від 10.07.2023р.

Цивільна відповідальність ОСОБА_2 , як власника автомобіля «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_4 на момент ДТП була застрахована в ПРАТ АСК «Скарбниця» за полісом ОСЦПВ №АР/ 003060915. Ліміт відповідальності за шкоду майну за даним полісом складає 160 000,00 грн., франшиза - 3200,00 грн.

Позивач 19.07.2023р. звернувся до Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» із заявою №03173/9223 про виплату страхового відшкодування, в якій зазначив, що 26.06.2023р. у місті Самбір Львівської області сталось ДТП за участю ОСОБА_2 , як водія автомобіля «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_4 та автомобіля «Toyota Highlander» державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 . З огляду на те, що АТ «СГ «ТАС» (приватне) відповідно до умов Договору добровільного страхування наземного транспорту, здійснило виплату страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб потерпілої особи та керуючись ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. ст. 993, 1187 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просив відповідача здійснити відшкодування шкоди у розмірі 126 130,68 гривень. Додатками до заяви №03173/9223 про виплату страхового відшкодування зазначено копію договору добровільного страхування, копію заяви про страхову подію, копію посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, копію документу, що встановлює вину, копію документів, що встановлюють розмір збитку, копію акту огляду пошкодженого ТЗ, копію заяви на виплату страхового відшкодування, копію страхового акту, копію платіжного доручення та копію довіреності. Доказів надіслання заяви №03173/9223 про виплату страхового відшкодування суду не представлено.

20.10.2023р. Приватне акціонерне товариство Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» сплатило позивачу 23478,82грн. з призначенням платежу «виплата страхового відшкодування за регресною вимогою №03173/9223 (202/цв/23) Без ПДВ), що підтверджується платіжною інструкцією №13136 від 20.10.2023р.

До матеріалів справи також долучено скриншоти електронного листування позивача та відповідача, відповідно до якого, відповідач 28.07.2023р. скерував на електронну адресу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (яка була вказана у заяві №03173/9223) лист, у якому зазначив, що 27.07.2023р. отримано заяву про виплату страхового відшкодування та просив надіслати фото пошкодженого КТЗ в електронному вигляді і надати інформацію, чи проводилася експертиза для визначення вартості відновлювального ремонту.

28.07.2023р. відповідач отримав відповідь від позивача, якою повідомлено, що виплата здійснена на підставі рахунку СТО.

07.08.2023р. відповідач скерував на електронну адресу позивача лист, яким повторно запитано інформацію щодо того, чи проводилася експертиза по КТЗ «Тоуоtа» ВС02920А.

16.08.2023р. позивач повідомив відповідачу про те, що виплата здійснена на підставі рахунку СТО, експертизи немає.

Відповідач звертався до позивача із листом б/н б/д, в якому зазначив, що ПрАТ АСК «Скарбниця» проводить розслідування страхового випадку (ДТП), яке мало місце 26.06.2023 року за участю транспортного засобу марки «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_2 та «Toyota Highlander», д.н.з. НОМЕР_1 та просив зокрема надати інформацію чи проводилася оцінка вартості відновлювального ремонту (шкоди) пошкодженого колісного транспортною засобу марки «Toyota Highlander», д.н.з. НОМЕР_1 внаслідок вищезазначеного ДТП. До матеріалів справи долучено копію лише першого аркуша вказаного листа, без реквізиту «підпис», внаслідок чого, повністю встановити його зміст неможливо. Доказ надіслання листа, а саме копію фіскального чека №292 від 04.09.2023р. долучено до матеріалів справи.

Оцінка суду.

Згідно із частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно із ч. 4 5 ст. 89 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України. Об`єктом страхування можуть бути: 1) життя, здоров`я, працездатність та/або пенсійне забезпечення; 2) майно на праві володіння, користування і розпорядження майном та/або можливі збитки чи витрати; 3) відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну.

Вказана норма кореспондується з положеннями ст. 980 ЦК України, відповідно до якої предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України. Об`єктом страхування можуть бути: життя, здоров`я, працездатність та/або пенсійне забезпечення; майно на праві володіння, користування і розпорядження та/або можливі збитки чи витрати; відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 92 Закону України «Про страхування», страховик за договором страхування зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором або законом строк.

Відповідно до п. 50 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про страхування» страхова виплата (страхове відшкодування) - грошові кошти, що виплачуються страховиком у разі настання страхового випадку відповідно до умов договору страхування та/або законодавства

Розмір страхової суми визначається за домовленістю між страховиком та страхувальником або відповідно до законодавства під час укладення договору страхування або внесення змін до такого договору. У договорі страхування в межах страхової суми можуть визначатися ліміти відповідальності страховика за окремим об`єктом страхування, страховим ризиком або страховим випадком, групою страхових ризиків та/або страхових випадків тощо (ч. 2 ст. 94 Закону України «Про страхування»).

Страхова виплата не може перевищувати розмір прямого збитку, заподіяного страхувальнику та/або іншій особі, передбаченій договором страхування. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі якщо страхова сума становить певну частку дійсної вартості застрахованого об`єкта страхування, страхова виплата виплачується у такій самій частці дійсної вартості застрахованого об`єкта страхування, якщо інше не передбачено умовами договору страхування (ч. 7 ст. 94 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до ч. 3 ст. 102 Закону України «Про страхування», у разі настання події, що має ознаки страхового випадку, страховик зобов`язаний встановити факт, причини та обставини такої події та прийняти з урахуванням умов договору страхування рішення про визнання або невизнання випадку страховим.

Здійснення страхової виплати проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених договором страхування) і рішення страховика про визнання випадку страховим та здійснення страхової виплати (страхового акта).

Відповідно до заяви про настання події № 11982/17/2023/111 від 26.06.2023р., в результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль «Toyota Highlander» державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 внаслідок зіткнення із автомобілем «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_2 , що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення ААД № 174254 та довідкою Національної поліції України №670210 про дорожньо-транспортну пригоду.

Постановою Самбірського міськрайонного суду Львівської області у справі № 452/2666/23 встановлено, що ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_2 вимог п.10.9. Правил дорожнього руху України, якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП України.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 26.06.2023р., пошкоджено транспортний засіб «Toyota Highlander» державний номерний знак НОМЕР_1 , майнові інтереси пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням вказаним транспортним засобом були застраховані Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № FO-01505540 від 24.02.2023 року.

05.07.2023р. страхувальник звернувся до позивача з заявою на виплату страхового відшкодування, розмір якого, визначений відповідно до Рахунку - фактури № ДМ00051218 від 28.06.2023р. ТОВ Сервісний центр «Діамант» та становить 157 663,35 грн.

Згідно із п. 13.4 договору у разі, якщо на дату складання страхового акту є частини страхової премії за цим договором, що неоплачені, не залежно від того термін сплати настав, чи ні, розмір страхового відшкодування в першу чергу направляється в рахунок сплати несплачених частин страхової премії. Частина страхового відшкодування, що залишилась, перераховується в порядку, передбаченому цим договором. Відповідно до умов Договору страхування АТ «СГ «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування за відновлювальний ремонт автомобіля «Toyota» д.н.з. НОМЕР_1 у розмірі 126 130,68 грн., що підтверджується страховим актом № 13052/17/923 від 07.07.2023 року та платіжною інструкцією. А також у зв`язку з тим, що по Договору FO 1505540 від 24.02.2023, були несплачені платежі, частина відшкодування була сплачена в рахунок несплачених частин страхової премії.

Згідно із ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Частиною 1 ст. 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією (постанови Верховного Суду від 29.01.2018 у справі № 910/2351/17 та від 05.04.2018 у справі № 910/3165/17).

За приписами статті 108 Закону України «Про страхування» страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Відповідно до ч. 1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що цивільна відповідальність ОСОБА_2 , як власника автомобіля «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_4 на момент ДТП була застрахована в ПРАТ АСК «Скарбниця» за полісом ОСЦПВ №АР 003060915. Ліміт відповідальності за шкоду майну за даним полісом складає 160 000,00 грн., франшиза - 3200,00 грн.

Таким чином, на підставі зазначених вище норм та у зв`язку з укладенням полісу страхування цивільно-правової відповідальності, відповідач взяв на себе обов`язок відшкодувати шкоду, завдану майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_4 .

На підставі вищенаведених норм законодавства та у зв`язку із виплатою страхувальнику страхового відшкодування до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

З метою отримання страхового відшкодування позивач звернувся до відповідача із заявою №03173/9223 від 19.07.2023р. про виплату страхового відшкодування, відповідно до якої, керуючись ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. ст. 993, 1187 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просив відповідача здійснити відшкодування шкоди у розмірі 126 130,68 гривень. Доказів надіслання заяви №03173/9223 про виплату страхового відшкодування суду не представлено, однак, відповідно до скриншотів електронного листування сторін відповідач у листі від 28.07.2023р. зазначив, що заяву про виплату страхового відшкодування отримано 27.07.2023р.

20.10.2023р. Приватне акціонерне товариство Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» сплатило позивачу 23478,82грн. з призначенням платежу «виплата страхового відшкодування за регресною вимогою №03173/9223 (202/цв/23) Без ПДВ) що підтверджується платіжною інструкцією №13136 від 20.10.2023р.

Щодо аргументів відповідача про невідповідність нарахованої страхової виплати розміру завданих збитків суд зазначає наступне.

Відповідач покликається на те, що позивачем до суми матеріального збитку було включено вартість пошкоджень не внаслідок настання спірної ДТП, а тому на переконання відповідача, відсутні підстави для відшкодування ним вартості деталей, які не були пошкоджені в результаті спірної ДТП.

Згідно із ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Статтею 77 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України). Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів в підтвердження невідповідності нарахованої страхової виплати розміру завданих збитків а також не представлено вмотивованого рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати), передбаченого пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відтак, покликання відповідача на невідповідність нарахованої суми страхового відшкодування розміру завданих збитків є безпідставним та необґрунтованим.

Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 25.07.2018 у справі № 922/4013/17 та від 03.07.2019 у справі № 910/12722/18.

Згідно з підпунктом д) пункту 1.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України,

Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159) Методика застосовується зокрема з метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ.

Відповідно до розрахунку позивача, коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу «Toyota Highlander» д.н.з. НОМЕР_1 становить 0,1678.

Відповідно до Методики, для визначення вартості матеріального збитку застосовується формула: Сврз = Ср+ См+ Сс* (1 - Ез), де Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн; См - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн; Сс - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн; Ез коефіцієнт фізичного зносу.

Згідно із розрахунком позивача, сума страхового відшкодування, яку повинен сплатити відповідач за вирахуванням франшизи в розмірі 3200,00грн. та ПДВ у розмірі 20% складає 105 160,17 грн. Із врахуванням часткової оплати позивачем заявлено до стягнення суму основного боргу в розмірі 81 681,35 грн

Перевіривши проведені нарахування, судом встановлено, що позивач припустився арифметичної помилки при обрахунку страхового відшкодування. Відтак, в перерахунку, сума страхового відшкодування, яку повинен сплатити відповідач становить 102 405,96 грн.

Станом на день прийняття рішення суду, доказів в спростування вищенаведених обставин не поступало, доказів щодо оплати заборгованості не представлено, відтак заборгованість відповідача перед позивачем з основного боргу із врахуванням часткової оплати в розмірі 23478,82 грн. становить 78 927,14 грн.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст.610 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України).

В силу ст.216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених кодексом, іншими законами та договором. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 36.5 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Позивач на підставі п. 36.5 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за період з 20.10.2023р. по 04.03.2024р. нарахував відповідачу пеню у розмірі 9 561,76 грн. на суму заборгованості 81 681,35 грн.

Перевіривши проведені нарахування, судом встановлено, що позивач припустився арифметичної помилки при розрахунку пені, не врахувавши положень пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якої страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його або, у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). У позовній заяві позивач зазначив, що скерував заяву на виплату страхового відшкодування № 03173/9223 в порядку суброгації, разом із документами визначеними ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 19.07.2023 року, однак, доказів надіслання вказаної заяви відповідачу суду не представлено та до матеріалів справи не долучено. Разом з тим, відповідачем до відзиву додано скриншоти електронного листування сторін, відповідно до яких відповідач у листі від 28.07.2023р. зазначив, що заяву про виплату страхового відшкодування отримано 27.07.2023р.

З огляду на вищенаведене, в перерахунку, підставними є вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, нарахованої за період з 26.10.2023р. по 04.03.2024р. на суму заборгованості 78 927,14 грн. в розмірі 8 720,38 грн.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ст.625 ЦК України, позивач нарахував відповідачу 918,58 грн. 3% річних та 1 313,69 грн. інфляційних втрат за період з 20.10.2023р. по 04.03.2024р. на суму заборгованості 81 681,35 грн. Перевіривши проведені нарахування, судом встановлено, що позивач припустився арифметичної помилки при розрахунку інфляційних втрат та 3% річних не врахувавши положень пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відтак, в перерахунку, підставними є вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 848,68грн. та 1 313,69 грн. інфляційних втрат нарахованих за період з 26.10.2023р. по 04.03.2024р. на суму заборгованості 78 927,14 грн.

Станом на день прийняття рішення, доказів оплати проведених позивачем нарахувань та доказів в спростування наведених обставин суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, подані докази в їх сукупності, надані пояснення, суд дійшов висновку, що обставини які є предметом доказування у справі судом визнаються встановленими та позовні вимоги до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 89 809,89грн., з яких страхове відшкодування в розмірі 78 927,14 грн., пеня в розмірі 8 720,38 грн., 3% річних в розмірі 848,68грн. та інфляційне збільшення в розмірі 1 313,69 грн. є обґрунтованими, не спростованими, підтвердженими належними доказами, та підлягають задоволенню. Врешті вимог щодо стягнення страхового відшкодування, пені та 3% річних належить відмовити у зв`язку із безпідставністю заявлення.

На підставі положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України з відповідача підлягають відшкодуванню судові витрати в розмірі судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.

Правові засади справляння, розмір ставок судового збору та порядок його сплати регулюється Законом України «Про судовий збір»(із змінами та доповненнями).

Згідно із ст.1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Частина 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» встановлює, що за подання позовних заяв майнового характеру до господарського суду ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання позовних заяв немайнового характеру до господарського суду - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024р.» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2024 року становить 3028,00 гривень.

Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 3028,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 16644 від 01.03.2024р. на суму 3028,00 грн., копія якої долучена до матеріалів справи.

За приписами ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Як вбачається із матеріалів справи позовна заява, подана через систему «Електронний суд», позивачем заявлено позовну вимогу майнового характеру про стягнення коштів в сумі 93475,38грн. відтак, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» підлягав оплаті судовий збір у розмірі 2422,40грн., який відповідно до ст. 129 ГПК України підлягає відшкодуванню з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» позивач вправі звернутися до Господарського суду Львівської області із заявою про повернення надмірно сплаченого судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» (79005, Львівська обл., місто Львів, вул.Cаксаганського, будинок 5, ідентифікаційний код 13809430) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (03117, місто Київ, пр.Берестейський, будинок 65, ідентифікаційний код 30115243) страхове відшкодування в розмірі 78 927,14 грн., пеню в розмірі 8 720,38 грн., 3% річних в розмірі 848,68грн., інфляційне збільшення в розмірі 1 313,69 грн. та судовий збір в розмірі 2 327,41 грн.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Врешті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено 10.07.24р.

Суддя Іванчук С.В.