номер провадження справи 27/24/24
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2024 Справа № 908/352/24

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Дроздової С.С. при секретарі судового засідання Вака В.С., розглянувши матеріали справи

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (вул. Симона Петлюри, 25, м. Київ, 01032, ідентифікаційний код юридичної особи 00100227)

до відповідача: Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» (вул. Діагональна, буд. 11, м. Запоріжжя, ідентифікаційний код юридичної особи 00186542)

про стягнення грошових коштів

за участю представників

від позивача: Батовська Т.І., адвокат, довіреність № 3/01-11 від 03.01.2023

від відповідача: Маньчин О.О., адвокат, довіреність № 18-18 від 26.12.2023

УСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго», м. Київ звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом до Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» про стягнення суми основного боргу в розмірі 1 248 226 грн 60 коп., пені в розмірі 309 372 грн 33 коп., 3% річних в розмірі 197 417 грн 09 коп., інфляційні втрати в розмірі 473 637 грн 92 коп.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.02.2024 позовні матеріали № 908/352/24 передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 19.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/352/24, присвоєно справі номер провадження 27/352/24. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 18.03.2024.

15.03.2024 через підсистему «Електронний суд» Акціонерним товариством «Запорізький завод феросплавів» поданий до суду відзив на позовну заяву.

15.03.2024 Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго» через підсистему «Електронний суд» подані суду письмові пояснення.

Ухвалою суду від 18.03.2024 відкладено підготовче провадження, засідання суду призначено на 09.04.2024.

08.04.2024 через підсистему «Електронний суд» Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго» подана до суду відповідь на відзив.

08.04.2024 Акціонерним товариством «Запорізький завод феросплавів» через підсистему «Електронний суд» подана до суду заява про зупинення провадження у справі у порядку ст. 227 ГПК України.

Ухвалою суду від 09.04.2024 продовжено строк підготовчого провадження до 19.05.2024, відкладено підготовче засідання на 30.04.2024.

16.04.2024 через підсистему «Електронний суд» Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго» подані до суду заперечення на заяву відповідача про зупинення провадження у справі;

22.04.2024 Акціонерним товариством «Запорізький завод феросплавів» через підсистему «Електронний суд» подані до суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 30.04.2024 підготовче провадження закрито, призначено справу до розгляду по суті 21.05.2024.

09.05.2024 Акціонерним товариством «Запорізький завод феросплавів» через підсистему «Електронний суд» подані до суду:

- клопотання про зменшення пені, у якому останній просить суд у разі задоволення позовних вимог зменшити суму пені, заявлену до стягнення з Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» у справі № 908/352/24, на 95% від заявленої позивачем суми;

- заява про розстрочення виконання рішення, у якій останній просить суд у разі прийняття рішення про задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» по справі № 908/352/24, розстрочити виконання рішення Господарського суду Запорізької області по справі № 908/352/24 на дванадцять календарних місяців, щомісячними платежами у рівних частинах.

14.05.2024 через підсистему «Електронний суд» Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго» подано до суду клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи, у якому останній, у зв`язку із зайнятістю представника позивача у цій справі Батовської Т.І. в іншому судовому процесі, просить перенести розгляд справи № 908/352/24 на іншу дату.

15.05.2024 Акціонерним товариством «Запорізький завод феросплавів» через підсистему «Електронний суд» подано до суду клопотання про проведення судової економічної експертизи, у якому останній просить суд:

- повернутись до стадії підготовчого провадження у справі № 908/352/24;

- призначити судову економічну експертизу у справі № 908/352/24;

- доручити проведення експертизи Запорізькому відділенню Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз;

- поставити на вирішення експерта наступне питання: чи підтверджується документально заявлений у позовних вимогах позивача розмір заборгованості за надану послугу, пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат, наведений в розрахунку позивача з урахуванням долучених до матеріалів справи документів та враховуючи підписані акти коригування?

20.05.2024 через підсистему «Електронний суд» Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго» подані до суду:

- заперечення проти заяви про розстрочення виконання рішення;

- заперечення проти клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій.

Ухвалою суду від 21.05.2024 відкладено розгляд справи по суті, засідання суду призначено на 30.05.2024

21.05.2024 через підсистему «Електронний суд» Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго» подані до суду заперечення проти клопотання про проведення судової економічної експертизи, додані до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 21.05.2024 відкладено розгляд справи по суті, засідання суду призначено на 30.05.2024.

Ухвалою суду від 30.05.2024 відмовлено Акціонерному товариству «Запорізький завод феросплавів» у клопотанні щодо повернення до стадії підготовчого провадження у справі, клопотання про призначення судової економічної експертизи у справі залишити без розгляду.

30.05.2024 суд в порядку ст. 208 Господарського процесуального кодексу України заслухав вступне слово позивача та відповідача, оголосив протокольну ухвалу про перерву в судовому засіданні до 21.06.2024 о 10 год. 30 хв. в порядку статті 216 частина 2 ГПК України.

Судове засідання 27.06.2024 проводилось за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, далі ГПК України, Суд під час судового розгляду справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). За заявою будь-кого з учасників справи або за ініціативою суду повне фіксування судового засідання здійснюється за допомогою відеозаписувального технічного засобу (за наявності в суді технічної можливості та за відсутності заперечень з боку будь-кого з учасників судового процесу).

Представник Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» підтримав заявлені вимоги на підставах викладених у позовній заяві просив суд стягнути з Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» основний борг у сумі 1 248 226 грн 60 коп., пеню в сумі 309 372 грн 33 коп., 3% річних у сумі 197 417 грн 09 коп., інфляційні втрати в сумі 473 637 грн 92 коп. за договором про надсилання послуг з передачі електричної енергії № 0060-02024. Посилається на приписи Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України «Про ринок електричної енергії».

Представник Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» заперечує проти задоволення позовних вимог позивача. Вказує, що сума заборгованості 1 248 226,60 грн виникла в наслідок безпідставного застосування позивачем до об`єму послуги за 01.08.2019 тарифу в розмірі 312,40 грн за МВт/год, про що неодноразово зазначалось відповідачем у листах № 46/1/5 від 15.09.2020 та № 18-03 від 03.12.2021 та у відповіді на вимогу позивача № 18-039 від 09.01.2023. Зазначає, що виходячи з розуміння того, що сума основного боргу за позовними вимогами ПрАТ «НЕК «Укренерго» фактично виникла з розрахунку вартості послуг з передачі електричної енергії за 01 серпня 2019 року (яку АТ «ЗФЗ» не визнає через обставини, зазначені у відзиві), відповідно, будь-які нарахування на таку суму боргу інфляційних втрат, 3% річних та пені є незаконними та відкидаються відповідачем. Звертає увагу на те, що із розрахунку позивача не можливо встановити період нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Також, відповідачем заявлені клопотання про зменшення пені та заява про розстрочення виконання рішення суду.

В обґрунтування зменшення розміру пені та розстрочення виконання рішення суду, відповідач посилається на дебіторську заборгованість ПрАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» та ПрАТ «ММК ім. Ілліча» у розмірі - 225 327 887,50 грн, неможливість організації відвантаження продукції за укладеними зовнішньоекономічними контрактами на умовах перевезення морським транспортом, через закриття морських портів та відсутність пропускної здатності товарообігу дунайських портів, обмеження транспортування залізничним транспорту, збільшення витрат за залізничні перевезення, постійне зростання вартості електроенергії та супутніх послуг, наявність проблем з можливості зарахування грошових коштів від контрагентів-нерезидентів через санкції Євросоюзу та фінансовий стан за 2023 рік.

Представник позивача заперечує проти зменшення суми пені та розстрочення виконання рішення суду. Зазначає, що відповідачем не доведено винятковість обставин для зменшення розміру та неможливості виконання рішення суду.

Заслухавши представників позивача та відповідача, дослідивши докази, суд вийшов з нарадчої кімнати та згідно ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголосив вступну та резолютивну частини рішення, повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та роз`яснив порядок і строк його оскарження.

Розглянувши матеріали справи та фактичні обставини справи, суд

УСТАНОВИЛА:

Відповідно до ст. 5 Цивільного кодексу України, далі ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Закон України «Про ринок електричної енергії» правову основу функціонування ринку електричної енергії становлять Конституція України, цей Закон, закони України «Про альтернативні джерела енергії», «Про комбіноване виробництво теплової та електричної енергії (когенерацію) та використання скидного енергопотенціалу», «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», «Про природні монополії», «Про захист економічної конкуренції», «Про охорону навколишнього природного середовища», міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та інші акти законодавства України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договори про надання послуг з передачі.

Передача електричної енергії - транспортування електричної енергії електричними мережами оператора системи передачі від електричних станцій до пунктів підключення систем розподілу та електроустановок споживання (не включаючи постачання електричної енергії), а також міждержавними лініями (п. 60 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії»).

Взаємовідносини Оператора системи передачі та користувачів системи передачі щодо планування, розвитку та експлуатації (у тому числі оперативно-технологічного управління) системи передачі у складі об`єднаної енергетичної системи (ОЕС) України, а також приєднання та доступу до системи передачі регулює Кодекс системи передачі, затверджений Постановою НКРЕКП № 309 від 14.03.2018.

Пунктом 1.2. розділу ХІ Кодексу системи передачі послуги з передачі електричної енергії та з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління надаються на договірних засадах на основі типових договорів згідно з порядком, визначеним цим Кодексом.

Доступ до системи передачі надається Користувачу лише на підставі укладеного договору про надання послуг з передачі електричної енергії. Діяльність на ринку електричної енергії без укладення договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління у випадках, передбачених цим Кодексом, не допускається. (п. 1.3. розділу ХІ Кодексу системи передачі).

Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго», далі НЕК «Укренерго», позивач у справі, є юридичною особою, що утворена як акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, внаслідок реорганізації шляхом перетворення Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 15.02.2019 № 73 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 № 829-р «Про погодження перетворення Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» у приватне акціонерне товариство».

НЕК «Укренерго» є правонаступником майна, усіх прав та обов`язків Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» відповідно до ст. 108 ЦК України, п. 5 Порядку перетворення державного унітарного комерційного підприємства в акціонерне товариство, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2012 № 802, п. 3.2. Статуту НЕК «Укренерго».

НЕК «Укренерго» виконує функції оператора системи передачі - юридичної особи, відповідальної за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії, на якого, зокрема, покладені функції адміністратора розрахунків (АР) та є оператором системи передач ОСП.

01.01.2019 Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (перейменоване на Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго»), далі Оператор системи передачі, ОСП, з Акціонерним товариством «Запорізький завод феросплавів», далі Користувач, уклали Договір про надання послуг з передачі електричної енергії № 0060-02024, далі Договір, за згідно з п. 1.1 якого Оператор системи передачі, ОСП зобов`язується надавати послугу з передачі електричної енергії (далі Послуга), а Користувач зобов`язується здійснювати оплату за Послугу відповідно до умов цього Договору.

З огляду на статтю 509 Цивільного кодексу України вбачається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

У відповідності до пункту 1 частини 2 статті 1 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Договір це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. До зобов`язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов`язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який право чин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов`язань.

У відповідності до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до п. 1.2 Договору сторони здійснюють свою діяльність відповідно до чинного законодавства України, Правил ринку, кодексу системи передачі, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу, Кодексу комерційного обліку, ліцензій, відповідно до яких сторони здійснюють господарському діяльність, інших нормативно-правових актів, що забезпечують функціонування ринку електричної енергії України.

У подальшому Додатковими угодами № 3 від 14.08.2019, № 4 від 21.09.2021, а також від 28.12.2021 зазначений Договір викладено в новій редакції.

Відповідно до п. 3.1. в редакціях від 01.01.2019 та 14.08.2019 ціна Договору визначається згідно діючим на момент надання Послуги тарифом на послуги з передачі електричної енергії, затвердженим Регулятором та оприлюднюється ОСП на своєму офіційному веб-сайті.

Пунктом 5.1. встановлено, що планова та фактична вартість Послуги (грн) за цим Договором визначається шляхом множення планового та фактичного обсягу (МВт*год) за розрахунковий період на тариф на Послугу, затверджений регулятором (грн/МВт*год). На вартість Послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України.

В редакції Договору від 21.09.2021 вищезазначені умови викладені в п. 3.1. у наступній редакції: Планова та /або фактична вартість Послуг визначається на підставі діючого на момент надання послуги тарифу на послуги з передачі електричної енергії та планового та/або фактичного обсягу Послуг в розрахунковому періоді. На вартість Послуг нараховується на додану вартість відповідно до законодавства України. Тариф на послуги з передачі електричної енергії затверджується Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (Регулятором), та оприлюднюється ОСП на своєму офіційному веб-сайті в мережі Інтернет.

Пунктом 4.1. Договору, в редакціях від 01.01.2019 та 14.08.2019 встановлено, що для розрахунків за Договором використовується плановий і фактичний обсяг Послуги:

- плановий обсяг Послуги визначається на основі наданих Користувачем повідомлень щодо планового обсягу передачі електроенергії на розрахунковий місяць;

- визначення фактичного обсягу Послуги у розрахунковому місяці здійснюється на підставі даних щодо погодинних обсягів передачі електроенергії по точках комерційного обліку, які зареєстровані за відповідним Користувачем (додаток №2). З цією метою використовуються дані обліку Адміністратором комерційного обліку.

В редакції Договору від 21.09.2021 пункт 4.1. Договору викладено наступним чином: для розрахунків за Договором використовується плановий і фактичний обсяг Послуги:

- плановий обсяг Послуги визначається на основі наданих Користувачем повідомлень щодо планового обсягу передачі електроенергії на розрахунковий місяць. У разі ненадання або несвоєчасного надання Користувачем повідомлень, плановим обсягом плановим обсягом Послуги визначається фактичний обсяг надано Послуги у попередньому розрахунковому періоді;

- фактичний обсяг Послуги у розрахунковому місяці визначається відповідно до розділу ХІ Кодексу системи передачі.

Пунктом 10.1. Договору в редакціях від 01.01.2019 та 14.08.2019, і п. 4.2. в редакції від 21.09.2021 встановлено, що планові обсяги Послуги Користувач зобов`язаний подавати ОСП до 25 доби місяця, що передує розрахунковому місяцю. Форма подання повідомлення розміщена на офіційному веб-сайті ОСП.

Відповідно до п. 6.1. в редакціях від 01.01.2019 та 14.08.2019, і п. 5.1. в редакції від 21.09.2021 Договору розрахунковим періодом за цим Договором є 1 календарний місяць.

Пунктом 6.2. Договору в редакціях від 01.01.2019 та від 14.08.2019 передбачено, що Користувач здійснює поетапну попередню оплату планової вартості послуги ОСП таким чином:

1 платіж до 17:00 другого банківського дня розрахункового місяця у розмірі не менше 1/5 від планової вартості Послуги, визначеної згідно з розділом 4 цього Договору. Подальша оплата здійснюється щоденно або шляхом сплати 1/5 від планової вартості Послуги, яка визначена згідно з розділом 4 Договору, у кожен з наступних періодів:

2 платіж з 06 до 10 числа розрахункового місяця;

3 платіж з 11 до 15 числа розрахункового місяця;

4 платіж з 16 до 20 числа розрахункового місяця;

5 платіж з 21 до 25 числа розрахункового місяця.

При цьому розмір оплати у вказані періоди повинен бути не меншим планової вартості Послуги, яка визначена згідно з пунктом 4 на 5 днів наперед.

Пунктом 5.2. Договору в редакції від 21.09.2021 умови щодо оплати планових платежів викладені наступним чином:

Користувач здійснює поетапну попередню оплату планової вартості послуги ОСП таким чином:

1 платіж до 17:00 другого банківського дня розрахункового місяця у розмірі 1/5 від планової вартості Послуги, визначеної згідно з розділом 3 цього Договору. Подальша оплата здійснюється шляхом сплати 1/5 від планової вартості Послуги, яка визначена згідно з розділом 3 Договору, відповідно до такого алгоритму:

2 платіж до 10 числа розрахункового місяця;

3 платіж до 15 числа розрахункового місяця;

4 платіж до 20 числа розрахункового місяця;

5 платіж до 25 числа розрахункового місяця.

Відповідно до п. 6.3. Договору в редакціях від 01.01.2019 та від 14.08.2019 у разі зміни планових обсягів Послуги протягом розрахункового місяця Користувач:

передає ОСП письмове факсимільне повідомлення про зміну обсягів Послуги не менше ніж за 2 робочі дні до моменту очікуваної зміни планових обсягів Послуги;

сплачує вартість Послуги до дати очікуваного перевищення запланових обсягів Послуги або зменшує останній/останні планові платежі на відповідну суму у разі зменшення запланованих обсягів Послуги.

Згідно із п. 5.3. Договору в редакції від 21.09.2021 у разі зміни планових обсягів Послуги протягом розрахункового місяця Користувач передає ОСП повідомлення про зміну обсягів Послуги. ОСП протягом 5 робочих днів з моменту отримання такого повідомлення коригує розмір наступних планових платежів.

У разі зміни Регулятором тарифу на послугу з передачі електричної енергії ОСП здійснює розрахунок належної до сплати вартості Послуги за новим тарифом, починаючи з дня набрання чинності рішення Регулятора про зміну тарифу (п. 6.4. Договору в редакціях від 01.01.2019, від 14.08.2019 та п. 5.4. в редакції від 21.09.2021).

Відповідно до п. 6.5. Договору в редакціях від 01.01.2019 та від 14.08.2019 Користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг Послуги протягом 3 банківських днів з моменту та на підставі отримання акта приймання-передачі Послуги, який ОСП надає Користувачу протягом перших 5 робочих днів місяця, наступного за розрахунковим. Оплата здійснюється на підставі рахунків наданих Виконавцем або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою «Системи управління ринком» (далі Сервіс) з використанням електронно-цифрового підпису тієї особи, яка уповноважена на підписання документів в електронному вигляді, у порядку, визначеному законодавством.

Додатковою угодою від 21.09.2021 умови здійснення оплати фактичного обсягу Послуги було змінено та викладено в п. п. 5.5., саме: Користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг Послуги протягом 3 банківських днів з дати та на підставі отриманого акта приймання-передачі Послуги, який ОСП надає Користувачу протягом перших 11 робочих днів місяця, наступного за розрахунковим. Оплата здійснюється на підставі рахунків наданих ОСП або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою «Системи управління ринком» (далі Сервіс) з використанням електронного підпису тієї особи, яка уповноважена на підписання документів в електронному вигляді, у порядку, визначеному законодавством. Вартість наданої Послуги за розрахунковий період визначається на підставі даних, що надаються до 08 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно) Адміністратором комерційного обліку. Коригування обсягів та вартості наданої послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за уточненими даними комерційного обліку, що надаються АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в Сервісі згідно з вимогами Правилами ринку. Акт коригування наданої послуги у відповідному розрахунковому періоді ОСП направляє Користувачу. Користувач здійснює підписання акта коригування наданої Послуги відповідного розрахункового періоду протягом 3 календарних днів та повертає один примірник підписаного акта ОСП. Оплату вартості Послуги, що виникла в результаті коригування обсягів та вартості Послуги, Користувач здійснює протягом 3 банківських днів з дні отримання акта.

В редакції Договору від 28.12.2021 оплату вартості Послуги після коригування обсягів та вартості Послуги, Користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем в якому отримано акт коригування до акта приймання-передачі Послуги (включно) (абз. 4 п. 5.5.).

Відповідно п. 6.6. Договору в редакціях від 01.01.2019 та від 14.08.2019, п. 5.6. в редакції від 21.09.2021 у разі виникнення розбіжностей за отриманим від ОСП за попередній розрахунковий місяць актом приймання-передачі Послуги Користувач має право оскаржити зазначену в акті приймання-передачі Послуги вартість Послуги шляхом направлення ОСП повідомлення протягом 5 робочих днів з дня отримання акта. Процедура оскарження не звільняє Користувача від платіжного зобов`язання у встановлений Договором термін. Якщо користувач не надає ОСП повідомлення з обґрунтуванням розбіжностей протягом 5 робочих днів з дня отримання акта приймання-передачі Послуги, то вважається, що цей акт прийнятий без розбіжностей.

Пунктом 6.7. Договору в редакціях від 01.01.2019 та від 14.08.2019 та п. 5.7. в редакції від 21.09.2021, встановлено відповідальність за порушення Користувачем термінів розрахунку у вигляді пені в розмірі 0,1% (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Пені нараховується до повного виконання Користувачем своїх зобов`язань. За прострочення зазначеного терміну понад тридцять календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від суми простроченого платежу.

Крім того, вказаними пунктами передбачено, що у разі фактичний обсяг оплати Користувачем Послуги перевищує суму, зазначену в акті приймання-передачі наданої послуги, ОСП (за заявою Користувача) протягом 5 банківський днів з дня отримання заяви повертає Користувачу надлишок коштів або враховує їх як оплату Послуги наступних періодів. За наявності заборгованості кошти зараховуються першочергово в оплату заборгованості минулих періодів з найдавнішим терміном її виникнення (за цим договором). При повній сплаті заборгованості минулих періодів надлишок коштів може бути зарахований в оплату пені та штрафних санкцій за наявності письмової згоди Користувача.

Згідно з пп. 1 п. 7.1., пп. 3 п. 9.3. Договору в редакціях від 01.01.2019 та від 14.08.2019 та п. 6.1.п. 8.3. в редакції від 21.09.2021 ОСП має право отримувати від Користувача своєчасну оплату за послугу; Користувач зобов`язаний здійснювати вчасно та у повному обсязі оплату за Послугу на умовах, визначених цим Договором.

Акціонерне товариство «Запорізький завод феросплавів» щомісяця повідомлялось про планові обсяги передачі електричної енергії та за потреби про їх збільшення у період з липня 2019 року по липень 2021 року, що підтверджується копіями листів що містяться у матеріалах справи (1т. а.с. 64-97).

Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго», відповідно до умов Договору, щомісячно у період з липня 2019 року по липень 2021 року виставлялись Акціонерному товариству «Запорізький завод феросплавів» рахунки-фактури на послуги з передачі електричної енергії.

На виконання умов Договору, за період з липня 2019 року по січень 2022 року між Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго» та Акціонерним товариством «Запорізький завод феросплавів» підписано наступні акти на загальну суму 584 427 841,36 грн. (т.1 а.с. 231-250, т. 2 а.с. 1-47):

- акт приймання-передачі Послуги від 31.07.2019 на суму 8 730 808,98 грн;

- акт приймання-передачі Послуги від 31.08.2019 на суму 10 071 616,63 грн;

- акт приймання-передачі Послуги від 30.09.2019 на суму 17 587 585,52 грн;

- акт приймання-передачі Послуги від 31.10.2019 на суму 16 342 574,21 грн;

- акт приймання-передачі Послуги від 30.11.2019 на суму 5 840 600,96 грн;

- акт приймання-передачі Послуги від 31.12.2019 на суму 5 616 456,95 грн;

- акт коригування від 31.12.2019 до акту приймання-передачі за 08.2019 на суму зменшення -42,69 грн;

- акт коригування від 31.12.2019 до акту приймання-передачі за 09.2019 на суму зменшення -8 925 088,26 грн;

- акт коригування від 31.12.2019 до акту приймання-передачі за 10.2019 на суму зменшення -6 742 328,55 грн;

- акт приймання-передачі Послуги від 31.01.2020 на суму 13 751 185,87 грн;

- акт коригування від 17.02.2020 до акту коригування 31.12.2019 за 08.2019 на суму 8 663 672,81 грн;

- акт приймання-передачі Послуги від 29.02.2020 на суму 13 878 011,48 грн;

- акт коригування від 30.03.2020 до акту приймання-передачі за 10.2019 на суму зменшення -1 889,16 грн;

- акт приймання-передачі Послуги від 31.03.2020 на суму 17 687 889,44 грн;

- акт приймання-передачі Послуги від 30.04.2020 на суму 19 963 506,37 грн;

- акт коригування від 18.05.2020 до акта приймання-передачі за 11.2019 на суму зменшення -100 896,70 грн;

- акт приймання-передачі Послуги від 31.05.2020 на суму 22 206 961,67 грн;

- акт коригування від 19.06.2020 до акта приймання-передачі за 12.2019 на суму збільшення 0,32 грн;

- акт приймання-передачі Послуги від 30.06.2020 на суму 21 991 565,52 грн;

- акт приймання-передачі Послуги від 31.07.2020 на суму 22 323 094,13 грн;

- акт приймання-передачі Послуги від 31.08.2020 на суму 24 597 424,43 грн;

- акт приймання-передачі Послуги від 30.09.2020 на суму 24 157 193,82 грн;

- акт приймання-передачі Послуги від 31.10.2020 на суму 24 859 463,28 грн;

- акт коригування від 25.11.2020 до акту приймання-передачі за 06.2020 на суму збільшення 2 182,37 грн;

- акт приймання-передачі Послуги від 30.11.2020 на суму 24 686 222,09 грн;

- акт коригування від 21.12.2020 до акту приймання-передачі за 07.2020 на суму зменшення -49,60 грн;

- акт приймання-передачі Послуги від 31.12.2020 на суму 32 597 852,87 грн;

- акт приймання-передачі Послуги від 31.01.2021 на суму 33 388 661,26 грн;

- акт коригування від 19.02.2021 до акту приймання-передачі за 09.2020 на суму збільшення 1 006,96 грн;

- акт приймання-передачі Послуги від 28.02.2021 на суму 32 583 465,66 грн;

- акт приймання-передачі Послуги від 31.03.2021 на суму 37 631 852,02 грн;

- акт приймання-передачі Послуги від 30.04.2021 на суму 35 599 509,13 грн;

- акт приймання-передачі Послуги від 31.05.2021 на суму 39 663 942,72 грн;

- акт приймання-передачі Послуги від 30.06.2021 на суму 43 992 959,52 грн;

- акт приймання-передачі Послуги від 31.07.2021 на суму 50 432 979,80 грн;

- акт коригування від 17.12.2021 до акту приймання-передачі за 04.2021 на суму збільшення 3 889,05 грн;

- акт коригування від 28.01.2022 до акту приймання-передачі за 07.2021 на суму збільшення 6 497,74 грн.

Акціонерним товариством «Запорізький завод феросплавів» сплачено надані Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго» послуги з передачі електричної енергії за Договором в сумі 583 179 614,76 грн, що підтверджується платіжними документами та виписка по рахункам доданими до відзиву (т.2 а.с. 104-115, 148-253), у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість в сумі 1 248 226,60 грн.

Як зазначає відповідач, сума заборгованості 1 248 226,60 грн виникла внаслідок безпідставного застосування позивачем до об`єму послуги за 01.08.2019 тарифу в розмірі 312,40 грн за МВт/год, про що неодноразово зазначалось відповідачем у листах № 46/1/5 від 15.09.2020 та № 18-03 від 03.12.2021 та у відповіді на вимогу позивача № 18-039 від 09.01.2023.

Обставини виникнення у відповідача заборгованості стали підставою для звернення позивача до суду з позовом у цій справі про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 1 248 226 грн. 60 коп., пені в сумі 309 372 грн 33 коп., 3 % річних у сумі 197 417 грн 09 коп, інфляційних втрат в сумі 473 637 грн 92 коп.

Проаналізувавши норми законодавства, оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом положень статті 193 Господарського кодексу України, далі ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Аналогічні положення наведено й у статтях 525, 526 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як визначено ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Укладений сторонами договір за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу та, враховуючи суб`єктний склад сторін відповідного договору, а також його предмет, відносини сторін врегульовано також спеціальними нормами.

Так, як визначено ч.1 ст. 66 Закону України «Про ринок електричної енергії», купівлю-продаж електричної енергії за двосторонніми договорами здійснюють виробники, електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, трейдери, гарантований покупець, оператори установок зберігання енергії та споживачі.

Відповідно до ч.2 такої статті учасники ринку мають право вільно обирати контрагентів за двосторонніми договорами, укладати ці договори у довільній формі та на умовах, що визначаються за домовленістю сторін з урахуванням обмежень, визначених відповідною нормою.

Позивач та відповідач у даній справі є учасниками ринку електричної енергії, оскільки, як визначено п.96 ч.1 ст.1 Закону Україні «Про ринок електричної енергії», до учасників ринку електричної енергії належать, зокрема, оператор системи передачі та виробник, які провадять свою діяльність на ринку електричної енергії у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 33 Закону України «Про ринок електричної енергії» оператор системи передачі має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надані послуги з передачі.

Відповідно до п. 6.5. Договору в редакціях від 01.01.2019 та від 14.08.2019 Користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг Послуги протягом 3 банківських днів з моменту та на підставі отримання акта приймання-передачі Послуги, який ОСП надає Користувачу протягом перших 5 робочих днів місяця, наступного за розрахунковим. Оплата здійснюється на підставі рахунків наданих Виконавцем або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою «Системи управління ринком» (далі Сервіс) з використанням електронно-цифрового підпису тієї особи, яка уповноважена на підписання документів в електронному вигляді, у порядку, визначеному законодавством.

Додатковою угодою від 21.09.2021 умови здійснення оплати фактичного обсягу Послуги було змінено та викладено в п. п. 5.5., саме: Користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг Послуги протягом 3 банківських днів з дати та на підставі отриманого акта приймання-передачі Послуги, який ОСП надає Користувачу протягом перших 11 робочих днів місяця, наступного за розрахунковим. Оплата здійснюється на підставі рахунків наданих ОСП або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою «Системи управління ринком» (далі Сервіс) з використанням електронного підпису тієї особи, яка уповноважена на підписання документів в електронному вигляді, у порядку, визначеному законодавством. Вартість наданої Послуги за розрахунковий період визначається на підставі даних, що надаються до 08 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно) Адміністратором комерційного обліку. Коригування обсягів та вартості наданої послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за уточненими даними комерційного обліку, що надаються АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в Сервісі згідно з вимогами Правилами ринку. Акт коригування наданої послуги у відповідному розрахунковому періоді ОСП направляє Користувачу. Користувач здійснює підписання акта коригування наданої Послуги відповідного розрахункового періоду протягом 3 календарних днів та повертає один примірник підписаного акта ОСП. Оплату вартості Послуги, що виникла в результаті коригування обсягів та вартості Послуги, Користувач здійснює протягом 3 банківських днів з дні отримання акта.

В редакції Договору від 28.12.2021 оплату вартості Послуги після коригування обсягів та вартості Послуги, Користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем в якому отримано акт коригування до акта приймання-передачі Послуги (включно) (абз. 4 п. 5.5.).

Як вбачається із матеріалах справи сторонами складені та підписані акти приймання-передачі Послуги за період з липня 2019 року по липень 2021 року та акти коригування від 31.12.2019, 17.02.2020, 30.03.2020, 18.05.2020, 19.06.2020, 25.11.2020, 21.12.2020, 19.02.2021, 17.12.2021, 28.01.2022 на загальну суму 584 427 841,36 грн, проте відповідач свої зобов`язання за договором щодо оплати виконав не в повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 1 248 226,60 грн, яку позивач просить стягнути.

Відповідач зазначає, що сума заборгованості 1 248 226,60 грн виникла внаслідок безпідставного застосування позивачем до об`єму послуги за 01.08.2019 тарифу в розмірі 312,40 грн за МВт/год, про що неодноразово зазначалось відповідачем у листах № 46/1/5 від 15.09.2020 та № 18-03 від 03.12.2021 та у відповіді на вимогу позивача № 18-039 від 09.01.2023.

Так, згідно з ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» державне регулювання ринку електричної енергії здійснює Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг - регулятор.

До повноважень регулятора, в силу вимог п. 6 ч. 3 ст. 6 вказаного Закону України «Про ринок електричної енергії» належить, у тому числі, затвердження методик (порядків) встановлення (формування) тарифів на послуги з передачі електричної енергії; встановлення (зміна) тарифу на послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, тарифів на послуги з передачі електричної енергії тощо.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» встановлено, що регулятор здійснює державне регулювання, зокрема, шляхом формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані регулятору законом.

12.07.2019 НКРЕКП було прийнято постанову № 1411 «Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії ДП «НЕК «УКРЕНЕРГО» (далі постанова НКРЕКП 1411), пунктом 1 якої визначено «Установити ДЕРЖАВНОМУ ПІДПРИЄМСТВУ «НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ «УКРЕНЕРГО» тариф на послуги з передачі електричної енергії на рівні 312,14 грн/МВт·год (без урахування податку на додану вартість) та структуру тарифу на послуги з передачі електричної енергії згідно з додатком.».

Пунктом 4 постанови НКРЕКП № 1411 встановлено, що ця постанова набирає чинності з 01.08.2019, але не раніше дня, наступного за днем її опублікування в офіційному друкованому виданні - газеті «Урядовий кур`єр». Публікація в газеті «Урядовий кур`єр» постанови НКРЕКП 1411 відбулася 17.07.2019 року (номер газети - № 134).

Таким чином, Регулятором постановою № 1411 від 12.07.2019 року було встановлено тариф на послугу з передачі електроенергії з 01.08.2019 року на рівні 312,14 грн/ МВт*год (без урахування податку на додану вартість).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.08.2019 у справі № 640/13543/19 було зупинено дію постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (03057, м. Київ, вул. Смоленська, 19, ) від 12.07.2019 № 1411 «Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії ДП «НЕК «Укренерго» у відношенні до Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 310, ), Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, будинок 11, ), Акціонерного товариства «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» (53300, Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Центральна, 11, ), Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» (53400, Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Єдності, будинок 62, ) та Акціонерного товариства «Дніпроазот» (51909, Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вул. С.Х. Горобця, 1, ) до набрання законної сили рішенням у даній справі.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.08.2019 у справі № 640/13543/19 ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.08.2019 залишена без змін.

З врахуванням положень ст.ст. 150, 151 Кодексу адміністративного судочинства України, вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якими зупинено дію нормативно-правового акта, не скасовує його чинність, не змінює обсягу прав та обов`язків сторін у спорі, а лише тимчасово забороняє застосування передбачених цим актом заходів до вирішення спору по суті.

А якщо суд за наслідками розгляду справи визнає нормативно-правовий акт незаконним і це судове рішення набере законної сили, положення зазначеного нормативно-правового акта не підлягатимуть застосуванню.

Як зазначає позивач у відповіді на відзив на виконання вказаної ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва з 02.08.2019 позивач не застосовував до відповідача тариф встановлений Постановою НКРЕКП № 1411 від 12.07.2019, та в акті приймання-передачі від 31.08.2019 здійснив розрахунок вартості Послуги окремо за 01.08.2019 та з 02.08.2019 з моменту дії ухвали, по 31.08.2019. Так само в акті коригування від 31.12.2019 до акта приймання-передачі за серпень 2019 року відкоригована об`єм послуги окремо за 01.08.2019 по тарифу 312,40 грн за МВт/год та за період з 02.08.2019 по 31.08.2019 по тарифу 57,40 грн за МВт/год.

Відповідно п. 6.6. Договору у разі виникнення розбіжностей за отриманим від ОСП за попередній розрахунковий місяць актом приймання-передачі Послуги Користувач має право оскаржити зазначену в акті приймання-передачі Послуги вартість Послуги шляхом направлення ОСП повідомлення протягом 5 робочих днів з дня отримання акта. Процедура оскарження не звільняє Користувача від платіжного зобов`язання у встановлений Договором термін. Якщо користувач не надає ОСП повідомлення з обґрунтуванням розбіжностей протягом 5 робочих днів з дня отримання акта приймання-передачі Послуги, то вважається, що цей акт прийнятий без розбіжностей.

За результатами наданої послуги у серпні 2019 року позивачем було складено та направлено відповідачу акт приймання-передачі Послуги від 31.08.2019 на загальну суму 10 071 616,63 грн із зазначенням застосування до обсягу послуги за 01.08.2019 тарифу в розмірі 312,14 грн без ПДВ, а до обсягу за період з 02.08.2019 по 31.08.2019 тарифу в розмірі 57,40 грн, зазначений акт було підписано відповідачем.

У відповідності до п. 6.6 Договору відповідач направив позивачу лист № 10/11-686 від 19.09.2019, яким відповідач зазначив зауваження (незгоду) щодо обсягів отриманої послуги за період серпня 2019 року, зокрема з 02.08.2019 по 31.08.2019 124 013,282 МВт*год проти 124 013,902 МВТ*год, тобто за даними Відповідача обсяг є меншим на 0,62 МВТ*год. Заперечення щодо застосування тарифів відповідач не висував.

Позивачем зауваження щодо обсягу послуги у серпні 2019 року позивачем розглянуто, визнано та усунуто шляхом складання 31.12.2019 акта коригування до акта приймання-передачі від 31.08.2019, де в розділі «Коригування» за період з 02.08.2019 по 31.08.2019 обсяг зменшено на 0,620 МВТ*год.

Відповідно до абз. 4 п. 6.7. спірного Договору в редакції від 14.08.2019 (п. 5.7. в редакції від 21.09.2021) за наявності заборгованості кошти зараховуються першочергово в оплату заборгованості минулих періодів з найдавнішим терміном її виникнення.

Розрахунок суми основного боргу здійснено виходячи із зазначених умов Договору - сума боргу вирахувана наростаючим підсумком з врахуванням зобов`язань щодо планових платежів та за фактично отриманий обсяг на підставі актів.

Дослідивши надані до матеріалів справи докази (Договір, додаткові угоди, підписані представниками сторін акти приймання-передачі послуг за період з липня 2019 року по липень 2021 року і акти коригування від 31.12.2019, 17.02.2020, 30.03.2020, 18.05.2020, 19.06.2020, 25.11.2020, 21.12.2020, 19.02.2021, 17.12.2021, 28.01.2022, платіжні документи), суд визнає обґрунтованою та підтвердженою матеріалами справи вимогу про стягнення основного боргу 1 248 226,60 грн.

Виходячи з періоду виникнення боргу (з липня 2019 року по липень 2021 року і акти коригування від 31.12.2019, 17.02.2020, 30.03.2020, 18.05.2020, 19.06.2020, 25.11.2020, 21.12.2020, 19.02.2021, 17.12.2021, 28.01.2022), заявленого в позові, суд не приймає заперечення відповідача про виникнення боргу лише за 1 день споживання послуг - 01.08.2019 за встановленим на той день тарифом. До того ж, на день ухвалення рішення в даній справі, тариф на послуги позивача, чинний 01.08.2019, не скасований, не був зупиненим, не визнаний недійсним.

За ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Строк виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати 1 248 226 грн грн. 60 коп. є таким, що настав.

Однак, відповідач зобов`язання з оплати вартості послуг з поставки за електричну енергію з метою врегулювання небалансів електричної енергії, належним чином не виконав, вартість наданих послуг не сплатив.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки доказів належної оплати заборгованості відповідач суду не надав, доводів позивача щодо наявності основної суми заборгованості не спростував, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 1 248 226 грн грн. 60 коп. основного боргу є обґрунтованими, доведеними, заснованими на законі, договорі та такими, що підлягають задоволенню судом.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне виконання зобов`язання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, в тому числі передбачені статтями 611, 625 ЦК України.

За порушення умов договору позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню в сумі 309 372 грн 33 коп., 3% річних в сумі 197 417 грн 09 коп., інфляційні втрати в сумі 473 637 грн 92 коп.

Вирішуючи питання про застосування до відповідача неустойки та відповідальності за несвоєчасне проведення розрахунків, зазначено, що як у випадку оплати фактичної вартості послуг, так і у випадку оплати планової вартості послуг, має місце розрахунок користувача за послуги, що надаються йому на підставі договору про надання послуг з передачі електричної енергії. Такий розрахунок користувач повинен здійснювати у визначені договором строки, в тому числі щодо поетапної попередньої оплати планової вартості послуги (така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного Господарського Суду від 19.08.2022 у справі 912/1941/21).

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Пунктом 6.7. Договору в редакціях від 01.01.2019 та від 14.08.2019 та п. 5.7. в редакції від 21.09.2021, встановлено відповідальність за порушення Користувачем термінів розрахунку у вигляді пені в розмірі 0,1% (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Пені нараховується до повного виконання Користувачем своїх зобов`язань. За прострочення зазначеного терміну понад тридцять календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від суми простроченого платежу.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-ІХ (далі - Закон № 540-ІХ від 30.03.2020), що набрав чинності 02.04.2020, доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пунктами 12-14 такого змісту: « 12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з меток запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

В силу вищенаведеного, оскільки з 12.03.2020 по цей час на території України Кабінетом МіністрівУкраїни офіційно установлений карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), встановлена ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік, що застосовується до вимог про стягнення неустойки, продовжена на строк дії карантину.

Відповідно до пп. 16 п. 1 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 25.02.2022 № 332 зі змінами, внесеними Постановою НКРЕКП від 26.04.2022 № 413, на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування надана настанова, зокрема, зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії.

Позивачем нарахована пеня в сумі 309 372 грн. 33 коп. за період з 17.03.2020 по 25.04.2022.

Представник відповідача не погоджується із розрахунком пені наданих позивачем, проте контрозрахунок не надав.

Судом перевірені за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» надані позивачем розрахунок пені встановлено, цей розрахунок позивачем виконано правильно.

З урахуванням викладеного, вимоги про стягнення з відповідача пені в 309 372 грн. 33 коп. заявлено обґрунтовано.

Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі ч. 2 ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Усталена судова практика свідчить, що вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3 % річних, що нараховуються на суму основного боргу, не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи вищенаведене, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, відповідач зобов`язаний сплатити нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних за весь час прострочення, тобто, по день надходження коштів на рахунок належного кредиторові, оскільки в такому випадку зобов`язання відповідно до ст. 599 ЦК України припинилося внаслідок його виконання.

Наведене узгоджується із судовою практикою Верховного Суду, зокрема, викладеною в постанові від 10.04.2018 по справі № 914/1033/17.

Отже, правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплати гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основною боргу, а й інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Відтак, за змістом ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, порушення відповідачем грошового зобов`язання тягне за собою наслідки, передбачені частиною 2 статті 625 ЦК України.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Що стосується інфляційних втрат, слід зазначити наступне.

Індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Згідно рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених у листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р, при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови).

У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

У постанові Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/1307/19 викладений правовий висновок, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Позивачем нараховані 3% річних в сумі 197 417 грн 09 коп. за період з 03.07.2019 по 31.01.2024, інфляційні втрати в сумі 473 637 грн 92 коп. за період з 30.09.2019 по 31.01.2024.

Судом перевірені за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат та встановлено, що цей розрахунок позивачем виконаний правильно.

Представник відповідача не погоджується із розрахунком 3% річних та інфляційних втрат наданих позивачем, проте контрозрахунок не надав.

З урахуванням викладеного, вимоги про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 197 417 грн 09 коп., інфляційні втрати в сумі 473 637 грн 92 коп. заявлені обґрунтовано та підлягає задоволенню судом.

В свою чергу відповідач просить суд зменшити суму пені на 95% від заявленої позивачем суми.

Обґрунтовуючи клопотання про зменшення суми пені відповідач посилається на скрутний фінансовий стан, зазначає, що основними покупцями феросплавної продукції виробництва АТ «ЗФЗ», були такі підприємства як: ПрАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» та ПрАТ «ММК ім. Ілліча», проте станом на сьогодні за поставлену у 2022 році феросплавну продукцію на адресу ПрАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» та ПрАТ «ММК ім. Ілліча» утворилась дебіторська заборгованість у розмірі - 225 327 887,50 грн, дана дебіторська заборгованість не погашена, оскільки боржники фактично, як об`єкти, знищенні, або захоплені військовими рф (окупація), що не уможливлює ведення ними господарської діяльності, а в грудні 2022 року Господарським судом Запорізької області було порушено справи про банкрутство ПрАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» (судова справа № 908/2252/22) та ПрАТ «ММК ім. Ілліча» (судова справа № 908/2465/22). Вказує, що незважаючи на те, що АТ «ЗФЗ» в межах зазначених судових справ звернулося до суду з грошовими вимогами кредитора, відповідно до яких вимагає відшкодування понесених збитків, можливість реального отримання грошових коштів знаходиться під великим питанням. Повідомляє, що наразі неможливо віднайти в середині України споживачів нашої продукції, які в умовах війни могли б забезпечити приблизно схожий з попередніми періодами обсяг постачання продукції нашим підприємством. Зазначає, що близько 50% виготовленої АТ «ЗФЗ» феросплавної продукції експортувалось за кордон. Вказує, що до моменту настання форс-мажорних обставин основним видом транспортування феросплавної продукції був морський транспорт, але через порушення логістичних ланцюгів експорт продукції виробництва АТ «ЗФЗ» суттєво зменшився. У зв`язку із повномасштабною війною, яку російська федерація розв`язала 24 лютого 2022 року і веде проти України та Українського народу з порушенням норм міжнародного права, завдаючи ракетні удари по всій території України та вчиняючи злочини проти нашого суспільства, Міністерством інфраструктури України прийнято наказ від 28 квітня 2022 року № 256 «Про закриття морських портів». Зазначає, що станом на сьогодні, фактично не можливо організувати відвантаження феросплавної продукції виробництва АТ «ЗФЗ» за укладеними зовнішньоекономічними контрактами на умовах перевезення морським транспортом, через закриття морських портів, перебування 6 українських морських портів під окупацією чи блокуванням, мінування морських шляхів, відсутності пропускної здатності товарообігу дунайських портів, пріоритетність організації вивозу зернових культур, тощо. Повідомляє, що починаючи з перших днів війни АТ «Укрзалізниця» (залізничний транспорт) орієнтувалась більше на евакуаційні програми, аніж на економічні, тобто надавався пріоритет вивезення населення з міст, які піддавались ворожим атакам, терористичним актам, де велись активні воєнні дії, та інші небезпечні дії суспільного ворога, а також перевезення гуманітарної допомоги. Обстріли залізничної інфраструктуру значно сповільнює транспортування вантажу залізничним транспортом, що призводе до зриву строків поставки товару, додатково АТ «Укрзалізниця» збільшила тарифи на залізничні перевезення, з 29.06.2022 зростання склало 70%. Також, зазначає, що за період 2022-травень 2023 середньозважена ціна електроенергії з урахуванням транспортування зросла на 77,5% по відношенню до середньої ціни у 2021р., що призвело до додаткових витрат тільки для АТ «ЗФЗ» на 765 млн грн з ПДВ, при цьому, ціна продовжує постійно зростати.

Повідомляє, що 06.10.2022 Європейським союзом були внесені зміни до Регламенту ЄС № 2022/263 щодо обмежувальних заходів у відповідь на визнання непідконтрольних уряду районів Донецької, Херсонської, Луганської та Запорізької областей так званий 8-й пакет санкцій ЄС проти російської федерації. Через не досить точні формулювання введених санкцій більшість європейських банків вважає введену заборону такою, що розповсюджується, зокрема, і на територію Запорізької області, яка є підконтрольною державі Україна, та, відповідно, блокують проведення будь-яких фінансових операцій. Зазначає, що АТ «ЗФЗ» неодноразово зверталися до уповноважених державних органів (НБУ, Мінекономіки) з цього питання. У відповідях як НБУ, так і Мінекономіки визнавали факт наявності проблем, та повідомляли, що питання знаходиться в процесі опрацювання з європейськими партнерами. Вказує, що зазначені обмеження безпосереднім чином негативно впливають на здатність ведення нормальної господарської діяльності між АТ «ЗФЗ» та контрагентами-нерезидентами за експортними контрактами.

Вказує, що одразу після початку повномасштабного вторгнення у березні 2022 року АТ «ЗФЗ» було вимушено повністю зупинити виробничу діяльність. Були зупинені всі плавильні потужності підприємства, персонал знаходився у простої. Додатково на цей процес вплинув також дефіцит електроенергії, який виник у цей період через масовані ракетні обстріли збройних сил російської федерації по енергетичній інфраструктурі країни; з квітня 2022 року АТ «ЗФЗ» відновило виробничу діяльність в мінімальних обсягах в рамках 20-22% від всіх потенційних можливостей підприємства; з листопада 2022 року по березень 2023 року АТ «ЗФЗ» було вимушено повністю зупинити виробничу діяльність. Тільки з квітня 2023 року завод, розпочав відновлення своєї виробничої діяльності в мінімальних обсягах, поступово виходячи зі стану дефіциту електроенергії. В липні 2023 року АТ «ЗФЗ» працювало в режимі всього лише «3-х печей» (з можливих 31). Станом на початок серпня 2023 року завод працював в режимі « 2-х печей»; з листопада 2023 року виробнича діяльність АТ «ЗФЗ» повністю зупинена. З травня 2024 року завод намагається запустити виробництво у режимі « 2-х печей».

Зазначає, що усі наведені вище чинники продовжують максимально негативно впливати на господарську діяльність та відповідно на фінансовий стан АТ «ЗФЗ». Так згідно Звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2023 рік сукупний дохід за звітний період складає 668,598 млн. грн. та має від`ємне значення, тобто підприємство за 2023 р. понесло збитки у сумі 668,598 млн. грн. (розділ 2 «Сукупний дохід» код рядка 2465). Таким чином, загальна сума втрат підприємства у порівнянні з аналогічним періодом попереднього року (2022 р.) сягає майже 1 297,274 млн. грн.(628,676 млн. грн. сукупний дохід за 2022 рік + 668,598 млн.. грн. сума збитків за 2023 рік). Вказує, що збитковість господарської діяльності АТ «ЗФЗ» станом за 2023 року (від`ємне значення чистого прибутку) також підтверджується «Балансом (Звітом про фінансовий стан) на 31.12.23 р.».

Позивач у справі ПрАТ «НЕК «Укренерго» заперечує проти зменшення пені, оскільки такі нарахування були здійснені на підставі Договору та чинного законодавства. Зазначає, що враховуючи співвідношення розміру порушеного Відповідачем зобов`язання 1 248 226,60 грн (суми основного боргу, на яку нараховано пеню) та суми нарахованої позивачем пені 309 372,33 грн, а також враховуючи тривалість порушення (порушення строків оплати наявні з самого початку наявності спірних правовідносин) надмірність у розмірі нарахованій позивачем пені не вбачається. Позивач вважає розмір пені відповідає наслідкам порушення - неотримання позивачем тривалий час належної йому значної суми за надані послуги, враховуючи також свідому несплату відповідачем заборгованості.

Вважає, що відповідачем не наведено обставини, підтверджені належним та допустимими доказами, що ним було вжито всіх необхідних залежних від нього заходів щодо своєчасного та належного виконання покладених на нього Договором обов`язків та усунення допущених ним порушень.

Вказує, що із матеріалів справи вбачається свідоме порушення своїх зобов`язань по спірному Договору, а також той факт, що відповідач порушує свої зобов`язання тривалий строк (з моменту здійснення господарських операцій по договору), не виконане зобов`язання по оплаті основного боргу виникло за довго до початку обставин, на які посилається відповідач, тобто це не є винятковим випадком. Зазначає, що посилання відповідача на дефіцит обігових коштів, на фінансовий стан є обставинами, що відносяться до комерційного ризику суб`єкта підприємницької діяльності, а тому не може бути покладено судом в обґрунтування зменшення розміру відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором.

Зауважує, що Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» - товариство зі 100% акцій у власності держави, що належить до сфери управління Міністерства енергетики України. НЕК «Укренерго» оператор системи передачі України. Відповідно до Статуту метою діяльності НЕК «Укренерго» є забезпечення технічного обслуговування систем передачі, підтримання її в експлуатаційній готовності та розвиток з метою забезпечення довгострокового попиту щодо передачі електричної енергії із урахуванням вимог стосовно надійності та ефективності системи передачі та охорони навколишнього природного середовища, забезпечення операційної безпеки об`єднаної енергетичної системи України.

Прибуток позивача з передачі електричної енергії формується з оплати послуг згідно до встановленого тарифу. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 № 83 ПрАТ «НЕК Укренерго» віднесено до об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави. Повідомляє, що позивач забезпечує, зокрема технічне обслуговування систем передачі, підтримання її в експлуатаційній готовності по всій території України.

Вказує, що позивач є об`єктом енергетично інфраструктури та ціллю для ракетних обстрілів російською федерацією, інфраструктура позивача значною мірою страждає від кожної ракетної атаки. Зазначає, що в результаті воєнних бойових дій позивач несе постійні додаткові витрати на проведення аварійно-відновлюваних робіт складових системи передачі (магістральних ліній електропередачі, підстанцій 330кВ та 750кВ) через їх постійні пошкодження та руйнування, які є суттєво затратними та передбачає додатковий захист об`єктів, у зв`язку з наслідками збройної агресії.

Повідомляє, що магістральними мережами НЕК «Укренерго» здійснюється транспортування електричної енергії від генеруючих підприємств, а не своєчасне відновлення магістральних мереж та інших складових системи передачі впливає на забезпечення операційної безпеки об`єднаної енергетичної системи України та може призвести до невідворотних наслідків не тільки в певному регіоні, але й для всієї країни.

Зазначає, що прибуток позивача з передачі електричної енергії формується з оплати послуг згідно до встановленого тарифу. Своєчасна оплата послуг з передачі електричної енергії забезпечує технічне обслуговування систем передачі, підтримання її в експлуатаційній готовності, забезпечує операційну безпеку об`єднаної енергетичної системи України, а також виконання НЕК «Укренерго» своїх обов`язків із забезпечення загальносуспільних інтересів (кредитними угодами, інвестиційними програмами та обов`язків із забезпечення загальносуспільних інтересів) (у НЕК «Укренерго» через порушення зобов`язань його контрагентами та виникла значна кредиторська заборгованість, яка з позивача стягується в судовому порядку).

Зазначає, що несвоєчасне виконання зобов`язань за договорами про надання послуг з передачі електричної енергії ставить під загрозу виконання позивачем функцій та завдань, покладених на нього згідно зі Статутом, що, в свою чергу, може впливати також на забезпечення операційної безпеки об`єднаної енергетичної системи України. Вважає, що заявлена до стягнення пеня не є надмірною та виконує компенсуючу та стимулюючу до належного виконання відповідачем зобов`язань, доводи відповідача щодо наявності обставин для зменшення пені на 95% є необґрунтованими, таке прохання про зменшення є таким, що порушує баланс інтересів сторін, принципи рівності сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (ч. 1 ст. 233 ГК України).

Верховний Суд також зауважує, що застосоване у частині третій статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України словосполучення «суд має право» та «може бути зменшений за рішенням суду» свідчить про те, що саме суди першої та апеляційної інстанцій користуються певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення. Натомість вирішення цих питань не відноситься до повноважень Верховного Суду, завдання якого полягає лише в перевірці правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи. Такі ж правові позиції викладено в постановах Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 916/2259/18; від 24.02.2020 у справі № 917/686/19; від 26.02.2020 у справі № 922/1608/19; від 15.04.2020 у справі № 922/1607/19 та від 04.10.2021 у справі № 922/3436/20.

Так у постанові від 19.02.2020 у справі № 910/1199/19 Верховний Суд, зокрема, відзначив, що реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені ст. 551 ЦК України, статтею 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Разом із цим суд повинен враховувати, що неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача й бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013. Подібні висновки містяться й у постанові Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 918/116/19.

Таким чином зменшення заявлених штрафних санкцій, які нараховуються за неналежне виконання стороною свої зобов`язань, кореспондується з обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно зі ст. 74 ГПК України, ст. 233 ГК України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Враховуючи викладене, пояснення відповідача та заперечення позивача, та той факт що заборгованість в сумі 1 248 226,60 грн, на яку нараховується пеня виникла до настання обставин зумовлені негативним вплив воєнних дій та введення на території України режиму воєнного стану, суд не вбачає підстав для зменшення заявленої до стягнення суми пені 309 372,33 грн. на 95%.

Відповідно до ч., ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ст. 86 ГПК України)

Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.

Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 20.08.2020 у справі № 914/1680/18).

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Вимоги, як і заперечення на них, за загальним правилом обґрунтовуються певними обставинами та відповідними доказами, які підлягають дослідженню, зокрема, перевірці та аналізу. Все це має бути проаналізовано судом як у сукупності (в цілому), так і кожен доказ окремо, та відображено у судовому рішенні.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст.236 ГПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі Руїс Торіха проти Іспанії). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

За вказаних обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними, законними та такими, що підлягають задоволенню судом повністю.

Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, оскільки спір доведено до суду з його вини.

Також, відповідач у разі прийняття рішення про задоволення позовних вимог ПрАТ «НЕК «Укренерго», просить суд розстрочити виконання рішення Господарського суду Запорізької області по справі № 908/352/24 на дванадцять календарних місяців, щомісячними платежами у рівних частинах.

В обґрунтування розстрочення виконання рішення суду, як в підставах про зменшення розміру суми пені, відповідач посилається на дебіторську заборгованість ПрАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» та ПрАТ «ММК ім. Ілліча» у розмірі - 225 327 887,50 грн, неможливість організації відвантаження продукції за укладеними зовнішньоекономічними контрактами на умовах перевезення морським транспортом, через закриття морських портів та відсутність пропускної здатності товарообігу дунайських портів, обмеження транспортування залізничним транспорту, збільшення витрат за залізничні перевезення, постійне зростання вартості електроенергії та супутніх послуг, наявність проблем з можливості зарахування грошових коштів від контрагентів-нерезидентів через санкції Євросоюзу та фінансовий стан за 2023 рік.

Також, зазначає, що АТ «ЗФЗ» протягом 2022-2023 років значно зменшило обсяги виробництва та реалізації готової продукції:

- обсяги виробництва в 2022 році впали на 61% у порівнянні з 2021 довоєнним роком;

Обсяги реалізації готової продукції впали в 2022 році на 64 % у порівнянні з 2021 роком;

- з листопада 2022 року по березень 2023 року АТ «ЗФЗ» було вимушено повністю зупинити виробничу діяльність. Тільки з квітня 2023р. завод, розпочав відновлення своєї виробничої діяльності в мінімальних обсягах, поступово виходячи зі стану дефіциту електроенергії. В липні 2023р. АТ «ЗФЗ» працювало в режимі всього лише « 3-х печей» (з можливих 31). Протягом серпня-листопада 2023 року завод працював в режимі « 2-х печей»;

- з листопада 2023 року виробнича діяльність АТ «ЗФЗ» повністю зупинена.

- з травня 2024 року завод намагається запустити виробництво у режимі « 2-х печей».

Наголошує, що у випадку відмови у задоволенні цієї заяви, та, відповідно, необхідності оплати рішення у справі № 908/352/24 у повному обсязі єдиним платежем, наявний фінансовий стан підприємства погіршиться ще більше. Можливість поновлення роботи підприємства буде ще більше ускладнено. Можливість виплати заробітної плати та, відповідно, збереження діючого трудового колективу за таких умов не буде забезпечена. Втрата кваліфікованого персоналу поставить під питанням можливість нормального поновлення діяльності підприємства, навіть після завершення воєнного стану та перемоги нашої держави у війні.

Позивач заперечує проти розстрочення виконання рішення суду, зазначає, що впровадження воєнного стану в Україні, не може бути прийнято до уваги, оскільки наслідки, спричинені вторгненням рф в Україну, мають загальний характер та у повній мірі стосуються обох сторін. Вкотре зазначає, що Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» - товариство зі 100% акцій у власності держави, що належить до сфери управління Міністерства енергетики України. НЕК «Укренерго» оператор системи передачі України, та відповідно до Статуту метою діяльності НЕК «Укренерго» є забезпечення технічного обслуговування систем передачі, підтримання її в експлуатаційній готовності та розвиток з метою забезпечення довгострокового попиту щодо передачі електричної енергії із урахуванням вимог стосовно надійності та ефективності системи передачі та охорони навколишнього природного середовища, забезпечення операційної безпеки об`єднаної енергетичної системи України. Вказує, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 № 83 ПрАТ «НЕК Укренерго» віднесено до об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави. Звертає увагу на те, що в результаті воєнних бойових дій позивач несе постійні додаткові витрати на проведення аварійно-відновлюваних робіт складових системи передачі (магістральних ліній електропередачі, підстанцій 330кВ та 750кВ) через їх постійні пошкодження та руйнування, які є суттєво затратними та передбачає додатковий захист об`єктів, у зв`язку з наслідками збройної агресії. Звертає увагу на те, що прибуток позивача з передачі електричної енергії формується з оплати послуг згідно до встановленого тарифу. Своєчасна оплата послуг з передачі електричної енергії забезпечує технічне обслуговування систем передачі, підтримання її в експлуатаційній готовності, забезпечує операційну безпеку об`єднаної енергетичної системи України, а також виконання НЕК «Укренерго» своїх обов`язків із забезпечення загальносуспільних інтересів (кредитними угодами, інвестиційними програмами та обов`язків із забезпечення загальносуспільних інтересів) (у НЕК «Укренерго» через порушення зобов`язань його контрагентами та виникла значна кредиторська заборгованість, яка з Позивача стягується в судовому порядку). Вказує, що несвоєчасне виконання зобов`язань за договорами про надання послуг з передачі електричної енергії ставить під загрозу виконання Позивачем функцій та завдань, покладених на нього згідно зі Статутом, що, в свою чергу, може впливати також на забезпечення операційної безпеки об`єднаної енергетичної системи України. Вказує, що фінансове становище відповідача є результатом його власної господарської діяльності, в ході якої відповідач має планувати свої видатки. Вважає, що на підтвердження своїх доводів Відповідач не надав жодного доказу, про неможливість виконання ним судового рішення з дня набрання ним законної сили. Вказує, що відповідач не навів жодних доказів, які б свідчили про відсутність у нього на банківських рахунках коштів і майна, на яке можливо було б звернути стягнення. Зазначає, що відповідач не навів докази, що вказують на ризик настання неплатоспроможності у разі виконання рішення суду.

Відповідно ч.ч. 1, 3 ст. 331 ГПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Частиною четвертою даної статті визначено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, питання щодо надання розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами з дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання судового рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Тобто, вирішуючи питання розстрочення виконання судового рішення, суд має оцінити надані заявником докази на предмет того, що запропонований ним строк відстрочення/розстрочення дійсно сприятиме виконанню судового рішення, буде ефективним та не призведе до безпідставного затягування виконання рішення суду.

Відповідно ч.ч. 1, 4 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідачем не надано достатніх доказів на підтвердження винятковості обставин неможливості виконання рішення суду.

Суд відмовляє відповідачу в порядку статті 331 ГПК України щодо розстрочення виконання судового рішення, з урахуванням думки представника позивача у справі, який заперечив проти надання розстрочення виконання судового рішення строком на 12 місяців.

Керуючись ст.ст. 42, 46, 123, 129, 233, 238, 240, 241, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія «Укренерго» до Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» (вул. Діагональна, буд. 11, м. Запоріжжя, ідентифікаційний код юридичної особи 00186542) на користь Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія «Укренерго» (вул. Симона Петлюри, 25, м. Київ, 01032, ідентифікаційний код юридичної особи 00100227) основний борг в сумі 1 248 226 (один мільйон двісті сорок вісім тисяч двісті двадцять шість) грн 60 коп., пеню в сумі 309 372 (триста дев`ять тисяч триста сімдесят дві) грн 33 коп., 3% річних в сумі 197 417 (сто дев`яносто сім тисяч чотириста сімнадцять) грн 09 коп., інфляційні втрати в сумі 473 637 (чотириста сімдесят три тисячі шістсот тридцять сім) грн 92 коп. судовий збір в сумі 26 743 (двадцять шість тисяч сімсот сорок три) грн 85 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні заяви Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» про розстрочення виконання рішення суду відмовити.

Рішення оформлено та підписано 08.07.2024.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення буде розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.