Справа № 909/197/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2024 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі:

судді Стефанів Т. В.,

секретар судового засідання Оліфіренко О. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу

за позовом Керівника Надвірнянської окружної прокуратури Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Івано-Франківської обласної державної адміністрації

до відповідача Пасічнянської сільської ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України"

про витребування земельної ділянки у власність держави та скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :01:015:0012 площею 3,5104 га,

за участю:

прокурора Гоголя В. В.,

представника позивача Ігнатенка О. Ю.,

ухвалив таке рішення.

Під час судового розгляду справи здійснювалося фіксування судових засідань за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Рішення у даній справі ухвалено у нарадчій кімнаті за результатами оцінки поданих доказів.

У судовому засіданні 09.07.2024 суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору.

Керівник Надвірнянської окружної прокуратури Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Івано-Франківської обласної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до Пасічнянської сільської ради про витребування земельної ділянки у власність держави та скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :01:015:0012 площею 3,5104 га.

Щодо представництва прокуратурою інтересів держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частиною 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Відповідно до ч. 4 ст. 53 ГПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").

Системне тлумачення положень ст. 53 ГПК України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво у суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (висновок викладений у постановах Верховного Суду від 31.10.2019 у справі № 923/35/19, від 23.07.2020 у справі № 925/383/18).

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, суд не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи. Частиною 7 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що в разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження. Відтак, питання про те, чи була бездіяльність компетентного органу протиправною та які її причини, суд буде встановлювати за результатами притягнення відповідних осіб до відповідальності. Господарсько-правовий спір між компетентним органом, в особі якого позов подано прокурором в інтересах держави, та відповідачем не є спором між прокурором і відповідним органом, а також не є тим процесом, у якому розглядається обвинувачення прокурором посадових осіб відповідного органу у протиправній бездіяльності.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (аналогічні висновки викладено у п. 38 - 40, 42, 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18).

Отже, прокурор, звертаючись до суду в інтересах держави, має визначити компетентний орган та довести, у чому полягає невжиття компетентним органом заходів для захисту порушених прав, які підлягають захисту у спосіб, який обрав прокурор, і зокрема, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Подання Надвірнянською окружною прокуратору позовної заяви обумовлено необхідністю відновлення та захисту порушених інтересів держави, які полягають у неухильному дотриманні природоохоронного законодавства України та пред`являвся в інтересах держави в особі Івано-Франківської обласної державної адміністрації, яка є органом уповноваженим державою здійснювати функції у відповідних спірних правовідносинах.

Так, Надвірнянською окружною прокуратурою повідомлено Івано-Франківську обласну державну адміністрацію листом № 09.55-62-1670вих-23 від 11.08.2023 про виявлені порушення законодавства при зміні цільового призначення та розпорядженні земельною ділянкою лісогосподарського призначення, а також поставлено питання про те, чи приймалось Івано-Франківською обласною державною адміністрацією розпорядження про вилучення або припинення права постійного користування ДП "Надвірнянське лісове господарство", а також щодо зміни цільового призначення.

У відповідь Івано-Франківська обласна державна адміністрація листом № 5292/7556/6-23/01-077 від 31.08.2023 повідомила Надвірнянську окружну прокуратуру про те, що останньою не приймалось рішення про вилучення або припинення права постійного користування ДП "Надвірнянське лісове господарство", а також щодо зміни цільового призначення.

Факт не звернення до суду позивача з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та мав змогу захистити інтереси держави, свідчить про те, що указаний орган не виконує свої повноваження щодо захисту інтересів держави.

Матеріалами справи також підтверджується, що прокуратура звернулася до Івано-Франківської обласної державної адміністрації із повідомленням № 09.55-62-294ВИХ-24 від 09.02.2024 в порядку ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" про намір звернутися до суду із відповідним позовом.

Враховуючи вищезазначене та зважаючи на те, що позивач самостійно не звернувся до суду з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та мав змогу захистити інтереси держави, що свідчить про неналежний захист позивачем законних інтересів держави, суд приходить до висновку про підтвердження прокурором підстав для представництва інтересів держави.

Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

Ухвалою від 11.03.2024 суд залишив без руху позовну заяву.

Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою від 20.03.2024 суд постановив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначити підготовче засідання на 18.04.2024, залучити Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, встановити строки сторонам на подачу відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечення, пояснень.

Протокольною ухвалою від 18.04.2024 суд відклав підготовче засідання на 14.05.2024.

Протокольною ухвалою від 14.05.2024 суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів та відклав підготовче засідання на 11.06.2024.

Протокольною ухвалою від 11.06.2024 суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 09.07.2024.

Суд належним чином повідомляв сторін про дату та час розгляду справи.

Явка в судове засідання прокурора та представника позивача підтверджує наведений факт.

Докази отримання процесуальних документів відповідачем та третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача наявні у матеріалах справи.

Позиції сторін.

Мотивуючи заявлені позовні вимоги, прокурор вказує на те, що:

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:015:0012 сформована в результаті інвентаризації за рахунок земель державної власності лісогосподарського призначення, що перебуваються у постійному користуванні Філії "Надвірнянське лісове господарство" ДП "Ліси України" та використовуються для ведення лісового господарства;

- наказ ГУ Держгеокадастру Івано-Франківської області від 08.12.2020 № 37-ОТГ "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність" у частині формування спірної земельної ділянки та передачі у комунальну власність земель лісогосподарського призначення є незаконним;

- відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження факту повідомлення ГУ Держгеокадастру Івано-Франківської області представників "Надвірнянське лісове господарство" ДП "Ліси України" про проведення інвентаризації та передачу у комунальну власність спірної земельної ділянки;

- повноваження щодо зміни цільового призначення земельної ділянки лісогосподарського призначення, що перебуває у державній власності та вилучення лісів для не лісогосподарських потреб станом на момент виникнення спірних правовідносин належало виключно до компетенції Кабінету Міністрів України;

- вимога по визнання незаконним наказу ГУ Держгеокадастру Івано-Франківської області від 08.12.2020 № 37-ОТГ "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність" на підставі якого сформовано земельну ділянку з кадастровим номером :01:015:0012, площею 3,5104 га та передано у комунальну власність Пасічнянської сільської ради за рахунок земель лісогосподарського призначення не є ефективним способом захисту у спірних правовідносинах, оскільки не призведе до поновлення порушених прав та відновлення володіння спірною земельною ділянкою.

Представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі з аналогічних прокурором підстав.

Відповідач свою позицію письмово виклав у відзиві від 13.05.2024 (вх. № 7939 від 14.05.2024), вказавши на наступне:

- твердження позивача про те, що наказ ГУ Держгеокадастру Івано-Франківської області від 08.12.2020 № 37-ОТГ "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність" є незаконним не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки зазначений наказ не визнаний в судовому порядку незаконним, і сам позивач не просить визнати його незаконним;

- в матеріалах справи відсутнє рішення суду або будь-якого компетентного органу про визнання незаконною інвентаризації спірної земельної ділянки;

- ГУ Держгеокадастру Івано-Франківської області запрошувало представників Філії "Надвірнянське лісове господарство" ДП "Ліси України" для погодження меж спірної ділянки, однак останніми проігноровано запрошення;

- віднесення земельних ділянок до певної категорії та виду цільового призначення здійснюється за рішенням органу, який ними розпоряджається;

- після утворення територіальних громад землі за межами населених пунктів (проводиться їх інвентаризація та присвоюються кадастрові номери) переходять до комунальної власності ОТГ (окрім тих, які були у власності державних підприємств (державна власність).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача не надала суду пояснень щодо суті даного спору.

Фактичні обставини справи.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Івано-Франківській області від 08.12.2020 № 37-ОТГ "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність" передано Пасічнянській сільській раді Надвірнянського району у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 1284,1564 га, які розташовані за межами населених пунктів Пасічнянської територіальної громади, згідно з актом приймання-передачі земельних ділянок від 08.12.2020.

У відповідності до акта приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 08.12.2020 Головним управлінням Держгеокадастру в Івано-Франківській області передано земельні ділянки, в тому числі з кадастровим номером :01:015:0012 до комунальної власності Пасічнянської сільської ради.

Відповідно до п. 2 акта приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність, цей акт із вказаним наказом є підставою для державної реєстрації права комунальної власності, на вказані у додатку земельні ділянки за Пасічнянською сільською радою.

У додатку до Акту від 08.12.2020 під порядковим номером 46 земельна ділянка зазначена земельна ділянка з кадастровим номером :01:015:0012, площею 3.5104 га, з цільовим призначенням 16.00 землі запасу.

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку 29.11.2019 проведено державну реєстрацію земельної ділянки.

На підставі вказаних розпорядчих документів державним реєстратором Надвірнянської районної державної адміністрації Боднарук Л. М. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 03.06.2021, індексний номер 58521386 відповідно до якого внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :01:015:0012, власник - Пасічнянська сільська рада.

Відповідно до розпорядження Івано-Франківської обласної державної адміністрації № 238 від 05.04.1996 "Про надання в постійне користування земель лісового фонду" надано в постійне користування для ведення лісового господарства державним лісогосподарським підприємствам із земель запасу, які були в тимчасовому користуванні інших землекористувачів, земельні ділянки лісового фонду за межами населених пунктів згідно з додатком № 1.

Згідно з додатком № 1 до розпорядження облдержадміністрації № 238 від 05.04.1996 Надвірнянському ДЛГ на території Надвірнянського району надано у постійне користування землі лісового фонду площею 54999 га.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, щодо об`єкта нерухомого майна земельна ділянка з кадастровим номером :01:019:0015, площею 4207,6 га, цільове призначення - для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг, власник - Івано-Франківська обласна державна адміністрація, (постійний землекористувач - Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України".

Технічну документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) за межами населеного пункту с. Черник Пасічнянської територіальної громади (Довбушанське лісництво) щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:019:0015 розроблено сертифікованим інженером-землевпорядником Сметанюк М. I.

Згідно з інформацією Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства (м. Львів) від 23.08.2023 № 09/1337-23 земельна ділянка з кадастровим номером :01:015:0012 входить в межі лісового фонду, а саме квартал 8 Довбушанського лісництва Філії "Надвірнянське лісове господарство" ДП "Ліси України". Погодження на зміну цільового призначення, добровільну відмову чи згоду на вилучення або відведення вищезазначеної земельної ділянки у комунальну власність або будь-яким фізичним чи юридичним особам як Західним міжрегіональним управлінням лісового та мисливського господарства так і на час передачі Івано-Франківським обласним управлінням лісового та мисливського господарства не надавались.

Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування.

Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 55 ЗК України, до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 ЗК України, право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Частинами 1, 2 ст. 7 ЛК України визначено, що ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

Відповідно до ст. 45 ЛК України лісовпорядкування включає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації та науково обґрунтованого ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання, підвищення екологічного та ресурсного потенціалу лісів, культури ведення лісового господарства, отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 ЛК України облік лісів включає збір та узагальнення відомостей, які характеризують кожну лісову ділянку за площею, кількісними та якісними показниками.

Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерного дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо, регламентується галузевими нормативними документами.

Зокрема, за змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Держлісгоспом СРСР 11.12.1986 (до 04.01.2011, у подальшому - Інструкції про порядок ведення державного лісового кадастру і первинного обліку лісів, затвердженої наказом Державного комітету лісового господарства України від 01.10.2010 № 298), планшети лісовпорядкування відносяться до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а частина друга зазначеної Інструкції присвячена процедурі їх виготовлення.

Згідно з п. 5 Прикінцевих положень ЛК України визначено, що до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Отже, при вирішенні питання щодо перебування земельної лісової ділянки в користуванні державного лісогосподарського підприємства, планово-картографічні матеріали можуть бути належним доказом у справі, виходячи зі змісту інформації, яку вони містять. Подібні за змістом висновки наведено у постановах Верховного Суду України та Верховного Суду від 21.01.2015 у справі № 6-224цс14, від 01.07.2015 у справі № 6-50цс15, від 01.03.2018 у справі № 911/2049/16, від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц, від 07.11.2018 у справі №488/6211/14-ц, від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, від 13.06.2018 у справі № 369/1777/13-ц, від 13.11.2019 у справі № 361/6826/16.

Окрім того, у постановах Верховного Суду по справах № 369/16418/18 від 07.10.2020, № 363/669/17 від 30.09.2020, № 707/2192/15-ц від 30.01.2018, № 488/5476/14-ц від 21.02.2018, № 360/1998/18 від 31.03.2021, № 380/375/17 від 06.04.2021, № 369/9900/16 від 15.07.2020, № 369/16416/18 від 09.06.2021, №359/11910/14 від 16.06.2021, № 369/16317/18 від 24.11.2021 вказано про те, що планово-картографічні матеріали лісовпорядкування є належними доказами підтвердження права державної власності на землі лісогосподарського призначення (п. 5 Прикінцевих положень ЛК України) та наявності права виключно в уповноваженого органу державної влади на розпорядження такою категорією земель.

Положеннями ч. 1 ст. 92 ЗК України встановлено, що право постійного користування земельною ділянкою це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Землі, надані у постійне користування спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам для ведення лісового господарства, належать до земель лісогосподарського призначення, а документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка з кадастровим номером :01:015:0012 площею 3,5104 га сформована в результаті інвентаризації за рахунок земель державної власності лісогосподарського призначення, що перебувають у постійному користування Філії "Надвірнянське лісове господарство" ДП "Ліси України".

Перебування земельної ділянки з 1996 року у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств підтверджується відповідними планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.

Згідно з План-схемою розміщення земельних ділянок Довбушанського лісництва сформованої за результатами топографо-геодезичних робіт, що здійснені по межі, визначеній планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування та показів представників Довбушанського лісництва земельна ділянка 3,5104 га відноситься до земель лісогосподарського призначення.

Конфігурація спірної земельної ділянки зображена на кадастровому плані, відповідно до якого сертифікованим-інженером землевпорядником Сметанюк М.І. зазначено цільове призначення земельної ділянки - для ведення лісового господарства та пов`язаних з ним послуг, загальна площа 3,5104 га, сіножаті.

Відповідно до викопіювання з планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування 2008 року (Планшет № 1, Довбушанського лісництва) земельна ділянка з кадастровим номером :01:015:0012 накладається на землі лісогосподарського призначення, квартал 8 Довбушанського лісництва. Планшет № 1 (лісовпорядкування 2008 року) складено на основі геоданих землекористування 1952-1953 років та лісовпорядкування 1996 року.

Відповідно до таксаційного опису виділу 11 кварталу 8 Довбушанського лісництва, земельна ділянка, яка передана у комунальну власність Пасічнянської сільської ради, накладається на землі лісогосподарського призначення, (таксаційні характеристики: сіножать суходільна, урожайність 0.8 т/га).

З огляду на викладене, спірна земельна ділянка належить до земель лісогосподарського призначення державної власності та перебуває у постійному користуванні державного лісогосподарського підприємства для ведення лісового господарства.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 31 ЛК України до повноважень обласних державних адміністрації належить передача у власність, надання у постійне користування для ведення лісового господарства земельних лісових ділянок, що перебувають у державній власності, на відповідній території.

Частиною 5 ст. 122 ЗК України визначено, що обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами 3, 4 і 8 цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Отже, розпорядником земель лісогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів є Івано-Франківська обласна державна адміністрація.

Частиною 1 ст. 117 ЗК України визначено, що передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

У рішенні органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність зазначаються кадастровий номер земельної ділянки, її місце розташування, площа, цільове призначення, відомості про обтяження речових прав на земельну ділянку, обмеження у її використанні.

На підставі рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність складається акт приймання-передачі такої земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність разом з актом приймання-передачі такої земельної ділянки є підставою для державної реєстрації права власності держави, територіальної громади на неї.

За приписами ч. 2 ст. 117 ЗК України до земель державної власності, які не можуть передаватися у комунальну власність, належать земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна державної власності, а також земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, крім випадків передачі таких об`єктів у комунальну власність.

За приписами ч. 1 ст. 57 ЗК України, земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства.

Земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення та суб`єктів господарювання залізничного транспорту загального користування у зв`язку з їх реорганізацією шляхом злиття під час утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" і земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти газотранспортної системи, що передаються суб`єкту господарювання у зв`язку з відокремленням діяльності з транспортування природного газу, крім випадків, визначених частинами п`ятою - восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу (ч. 1, 9 ст. 149 ЗК України в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Отже повноваження щодо зміни цільового призначення земельної ділянки лісогосподарського призначення, що перебуває у державній власності та вилучення лісів для нелісогосподарських потреб станом на момент виникнення спірних правовідносин належало до компетенції Кабінету Міністрів України.

Водночас, проект землеустрою щодо зміни цільового призначення спірної земельної ділянки відсутній, погодження на зміну цільового призначення Філії "Надвірнянське лісове господарство" ДП "Ліси України", Івано-Франківської обласною державною адміністрацією, Кабінетом Міністрів України, Західним Міжрегіональним управлінням лісового та мисливського господарства у матеріалах справи також відсутнє.

Як зазначалось вище, будь-які розпорядження щодо передачі спірних земельних ділянок з державної в комунальну власність Івано-Франківською обласною державною адміністрацією не приймались.

Також, матеріали справи не містять будь-яких доказів відмови Філії "Надвірнянське лісове господарство" ДП "Ліси України" від права постійного користування спірною земельною ділянкою.

Таким чином, право постійного користування спірною земельною ділянкою у визначеному законом порядку не припинялось, земельна ділянка з державної у комунальну власність не передавалась.

Враховуючи викладене, наказ ГУ Держгеокадастру Івано-Франківської області від 08.12.2020 № 37-ОТГ "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність" прийнятий усупереч вимог законодавства, реєстрація за Пасічнянською сількою радою права комунальної власності на спірну земельну ділянку є незаконною та свідчить про її незаконне вибуття з володіння держави в особі розпорядника цієї землі Івано-Франківської обласної державної адміністрації.

Оскільки державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, то відповідний запис формально наділяє відповідача певними юридичними правами щодо земельної ділянки і одночасно позбавляє відповідних прав законного власника - державу.

Таким чином, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є підставою для внесення відомостей про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав. З відображенням таких відомостей (записів) у Державному реєстрі прав рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вичерпує свою дію. Отже, вимога про скасування такого рішення після внесення на його підставі відповідних відомостей (записів) до Державного реєстру прав не відповідає належному способу захисту.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що пред`явлення власником нерухомого майна вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права (постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 року у справі № 488/5027/14-ц (пункт 100), від 30.06.2020 року у справі № 19/028-10/13 (пункт 10.29).

Зважаючи на те, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в порушення вимог чинного законодавства незаконно зареєстровано право комунальної власності на земельну ділянку лісогосподарського призначення державної власності, відновити становище, яке існувало до порушення, можливо лише в порядку ст. 16 ЦК України, витребувавши земельну ділянку на користь її власника держави в особі Івано-Франківської обласної державної адміністрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Належним власником спірної земельної ділянки є держава в особі Івано-Франківської обласної державної адміністрації, яка не приймала жодних рішень про її відчуження.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (ч. 2 ст. 152 ЗК України).

Згідно з ч. 1 ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужено особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути в нього витребувано.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі ч. 1 ст. 388 ЦК України пов`язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Указана норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відтак, враховуючи, що спірна земельна ділянка вибула з володіння власника Івано-Франківської обласної державної адміністрації, поза його волею, наявні підстави для витребування земельної ділянки з незаконного володіння Пасічнянської сільської ради.

Висновок суду.

У контексті наведеного позов підлягає задоволенню.

Судові витрати.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України передбачено, що судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи той факт, що позов задоволено в повному обсязі, судовий збір в сумі 6056 грн 00 к. слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. 2, 4, 13, 42, 53, 73, 74, 86, 129, 165, 202, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

Позов Керівника Надвірнянської окружної прокуратури Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Івано-Франківської обласної державної адміністрації до Пасічнянської сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" про витребування земельної ділянки у власність держави та скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :01:015:0012 площею 3,5104 га - задоволити.

Витребувати з незаконного володіння Пасічнянської сільської ради (вул. Софії Галечко, буд. 127, с. Пасічна, Надвірнянський район, Івано-Франківська область, 78432; ідентифікаційний код 04354686) у власність держави в особі Івано-Франківської обласної державної адміністрації (вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76004, ідентифікаційний код 20567921) земельну ділянку з кадастровим номером :01:015:0012 площею 3,5104 га.

Скасувати у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки площею 3,5104 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки: :01:015:0012, дата державної реєстрації 29.11.2019, виключивши відповідні відомості з Державного земельного кадастру.

Стягнути з Пасічнянської сільської ради (вул. Софії Галечко, буд. 127, с. Пасічна, Надвірнянський район, Івано-Франківська область, 78432; ідентифікаційний код 04354686) на користь Івано-Франківської обласної прокуратури (вул. Грюнвальдська, 11, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська обл., 76018; ідентифікаційний код 03530483; рахунок (ІВАN) UA0003924, банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ, код банку отримувача - МФО 820172) судовий збір в сумі 6056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн 00 к.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 16.07.2024.

Суддя Т. В. Стефанів