ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року м. ОдесаСправа № 915/1308/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Філінюка І.Г.

суддів Аленіна О.Ю., Принцевської Н.М.

секретар судового засідання Чеголя Є.О.

за участю:

ПрАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» - Сінявська Г.В.

ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» - Сурикова І.А., Білецька О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергопостачальна компанія «Укренерго»

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.04.2024

по справі №915/1308/23

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія»

про: стягнення 29139494,09 грн.

суддя суду першої інстанції Мавродієва М.В.

місце винесення рішення: м. Миколаїв, Господарський суд Миколаївської області, вул.Фалєєвська, 14.

Повний текст рішення складено та підписано: 29.04.2024.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою, в якій просило суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» грошові кошти в загальній сумі 138919407,17 грн, з яких: 111736757,81 грн основний борг за надані у березні 2021 року червні 2023 року по договору №0221-02024 від 01.01.2019 послуги з передачі електричної енергії, 19169586,26 грн інфляційні втрати, 8013063,10 грн 3% річних.

Ухвалою суду від 01.03.2024 задоволено заяву позивача та закрито провадження у справі в частині стягнення 234622817,44 грн основного боргу у зв`язку з відсутністю предмету спору.

З урахуванням уточнень позовних вимог, предметом розгляду даної справи є стягнення грошових коштів в загальній сумі 29136559,85 грн, з яких: 10240585,73 грн 3% річних, 18895974,12 грн інфляційні втрати, нарахованих на зобов`язання відповідача по спірному договору за березень 2021 року листопад 2023 року (8010194,63 грн - 3% річних та 16916038,75 грн інфляційних втрат, нарахованих на зобов`язання відповідача по спірному договору за березень 2021 року червень 2023 року + 2230391,10 грн - 3% річних та 1979935,37 грн інфляційних втрат, нарахованих на зобов`язання відповідача по спірному договору за липень листопад 2023 року).

У відзиві на позов відповідач, посилаючись на необхідність дотримання принципу справедливості та розумного балансу між інтересами боржника та кредитора, з метою недопущення стягнення із боржника надмірних грошових коштів, зокрема, просить суд зменшити розмір стягуваних 3% річних та інфляційних втрат на 99%.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 22.04.2024 позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» 18895974,12 грн інфляційних втрат, 5120292,87 грн відсотків річних.

В решті позовних вимог, - відмовити.

Обґрунтування судового рішення.

У даній справі судом встановлено, що заборгованість за послуги передачі електричної енергії в заявленій позивачем сумі виникла у відповідача з об`єктивних причин, які відбувались в результаті нестабільного стану на ринку електричної енергії, настання яких знаходилося поза волею відповідача.

З огляду на компенсаторний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, з огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій у вигляді 3% річних у значному розмірі - 10240585,73 грн, а також враховуючи, що під час розгляду справи відповідачем повністю погашено значну суму основного боргу у розмірі 346359575,25 грн, та відсутність доказів на підтвердження завдання збитків позивачу, суд першої інстанції заважав справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення, та наведеним вище критеріям, обмежити розмір відсотків річних до 1,5% в сумі 5120292,87 грн, які і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Суд також зазначив, що нарахування та стягнення з відповідача на користь позивача 18895974,12 грн інфляційних втрат та 5120292,87 грн відсотків річних у значній мірі компенсує позивачу негативні наслідки пов`язані з порушенням відповідачем умов спірного договору. Стягнення ж з відповідача відсотків річних у повному обсязі, на думку суду, не є співмірним з можливими негативними наслідками від порушення останнім зобов`язання.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.04.2024 по справі №915/1308/23 в частині обмеження розміру відсотків річних до 1,5% в сумі 5120292, 87 грн. та в цій частині прийняти нове рішення, яким позовні вимоги в частині стягнення 10240585, 73 грн. 3% річних задовольнити у повному обсязі та витрати по оплаті судового збору покласти на відповідача.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Скаржник вважає, що оскаржуване рішення в частині обмеження розміру відсотків річних до 1,5% підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанцій, при прийнятті рішення щодо часткового задоволення клопотання Відповідача про зменшення розмір 3% річних порушено норми матеріального права, не вірно застосовані висновки Великої палати Верховного суду та Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду викладені у постановах від 18.03.2020 по справі №902/417/18, від 18.04.2023 у справі №199/3152/20, від 03.10.2023 у справі №686/7081/21 та в ухвалі від 28.02.2024 у справі №915/534/22.

Позивач зазначає, що в укладеному сторонами Договору про передачу електричної енергії інший розмір процентів за порушення грошового зобов`язання не встановлювався, тому Позивач скористався правом стягнення інфляційних втрат і 3 % річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК.

Скаржник зазначає, що визначене ч. 2 ст. 625 ЦК право стягнення інфляційних втрат і 3 % річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг).

Процесуальний рух справи у суді апеляційної інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду заяви було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Філінюк І.Г. судді Аленін О.Ю., Принцевської Н.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.05.2024.

На момент надходження апеляційної скарги матеріали справи №915/1308/23 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.05.2024 доручено Господарському суду Миколаївської області невідкладно надіслати матеріали справи №915/1308/23 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Національна енергопостачальна компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.04.2024 по справі №915/1308/23 до надходження матеріалів справи з суду першої інстанції.

23.05.2024 матеріали справи №915/1308/23 надійшли на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.05.2024 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергопостачальна компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.04.2024 по справі №915/1308/23 - залишено без руху.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.06.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Національна енергопостачальна компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.04.2024 по справі №915/1308/23.

Призначено апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергопостачальна компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.04.2024 по справі №915/1308/23 до розгляду на 09.07.2024 о 12:00 год. 11.06.2024 до суду надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» на апеляційну скаргу, відповідно до якого зазначає, що судом першої інстанції було в повній мірі досліджено правову природу предмету стягнення, оцінено всі докази та матеріали, які мали значення по справі, внаслідок чого винесено рішення про часткове задоволення позову.

У судовому засіданні 09.07.2024 представник ПрАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Представники ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» заперечували щодо доводів та вимог апеляційної скарги, просили рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Фактичні обставини справи встановлені судом першої інстанції.

01.01.2019 між Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго», як оператором системи передачі, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія», як користувачем системи передачі, укладено договір №0221-02024 про надання послуг з передачі електричної енергії, який в подальшому додатковими угодами від 11.09.2019, від 21.09.2021, від 28.12.2021 та від 23.12.2022 викладався у новій редакції (далі - Договір).

За умовами Договору оператор взяв на себе зобов`язання надавати послугу з передачі електричної енергії (далі - послуга) відповідно до умов договору, а користувач взяв зобов`язання здійснювати оплату за послугу відповідно до умов цього договору (п.1.1 Договору).

Умовами розділу 6 Договору в редакції додаткової угоди від 11.09.2019 сторони узгодили порядок розрахунків, так, розрахунковим періодом за цим договором є один календарний місяць (п.6.1 Договору в редакції додаткової угоди від 11.09.2019).

Відповідно до п.6.2 Договору в редакції додаткової угоди від 11.09.2019, користувач здійснює поетапну передоплату планової вартості послуги оператору системи передачі наступним чином:

- перший платіж до 17:00 другого банківського дня розрахункового місяця у розмірі не менше 1/5 від планової вартості послуги, визначеної згідно з розділом 5 цього договору. Подальша оплата може здійснювались щоденно або шляхом сплати 1/5 від планової вартості послуг, яка визначена згідно з розділом 5 у кожен з наступних періодів;

- другий платіж з 06 до 10 числа розрахункового періоду;

- третій платіж з 11 до 15 числа розрахункового періоду;

- четвертий платіж з 16 до 20 числа розрахункового періоду;

- п`ятий платіж з 21 до 25 числа розрахункового місяця.

При цьому розмір оплати у вказані періоди повинен бути не меншим планової вартості послуг, яка визначена згідно з розділом 5 на п`ять днів наперед.

Користувач здійснює розрахунок з оператором системи передачі за фактичний обсяг послуги протягом 3 банківських днів з дати отримання та на підставі акта приймання-передачі послуги, який оператор системи розподілу надає користувачу протягом перших п`яти робочих днів місяця, наступного за розрахунковим. Оплата послуги здійснюється на підставі рахунків, наданих оператором або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою Системи управління ринком з використання кваліфікованого електронного підпису тієї особи, яка уповноважена підписувати документи в електронному вигляді, у порядку, визначеному законодавством (п.6.5 договору в редакції додаткової угоди від 11.09.2019).

Відповідно до умов п.6.6 договору в редакції додаткової угоди від 11.09.2019, у разі виникнення розбіжностей за отриманим від оператором системи передачі за попередній розрахунковий місяць актом приймання-передачі послуги користувач має право оскаржити зазначену в акті приймання-передачі послуги вартість послуги шляхом направлення оператору системи передачі повідомлення протягом п`яти робочих днів з моменту отримання акта. Процедура оскарження не звільняє користувача від платіжного зобов`язання у встановлений договором термін. Якщо користувач не надає оператору повідомлення з обґрунтуванням розбіжностей протягом п`яти робочих днів з дати отримання акта приймання-передачі послуги, то вважається, що цей акт прийнято без розбіжностей.

За умовами Договору в редакціях додаткових угод від 21.09.2021, від 28.12.2021 та від 23.12.2022, сторони узгодили інший порядок розрахунків.

Розрахунковим періодом за цим договором є 1 (один) календарний місяць (п.5.1 Договору в редакції додаткових угод від 21.09.2021, від 28.12.2021 та від 23.12.2022).

Згідно п.5.2 Договору в редакції додаткових угод від 21.09.2021, від 28.12.2021 та від 23.12.2022, користувач здійснює поетапну попередню оплату планової вартості послуги оператору таким чином:

- перший платіж - до 17:00 другого банківського дня розрахункового місяця у розмірі 1/5 від планової вартості послуги, визначеної згідно з розділом 3 цього договору. Подальша оплата здійснюється шляхом сплати 1/5 від планової вартості послуги, яка визначена згідно з розділом 3 цього договору, відповідно до такого алгоритму:

- другий платіж - до 10 числа розрахункового місяця;

- третій платіж - до 15 числа розрахункового місяця;

- четвертий платіж - до 20 числа розрахункового місяця;

- п`ятий платіж - до 25 числа розрахункового місяця.

У разі зміни планових обсягів послуги протягом розрахункового місяця користувач передає оператору повідомлення про зміну обсягів послуги. Оператор протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання такого повідомлення коригує розмір наступних планових платежів (п.5.3 Договору в редакції додаткових угод від 21.09.2021, від 28.12.2021 та від 23.12.2022).

У разі зміни тарифу на послуги з передачі електричної енергії оператор здійснює розрахунок належної до сплати вартості послуги за новим тарифом, починаючи з дня набрання чинності рішенням регулятора про зміну тарифу (п.5.4 Договору в редакції додаткових угод від 21.09.2021, від 28.12.2021 та від 23.12.2022).

Відповідно до п.5.5 Договору в редакції додаткових угод від 21.09.2021, від 28.12.2021 та від 23.12.2022, користувач здійснює розрахунок за фактичний обсяг послуги до 15 числа місяця наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання послуги, наданих оператором, або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою Системи управління ринком (далі - СУР), або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі - Сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису тієї особи, уповноваженої на підписання документів в електронному вигляді.

Вартість наданої послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі даних, що надаються Адміністратором комерційного обліку (далі - АКО). Акти приймання-передачі Послуги направляються користувачу до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно).

Коригування обсягів та вартості наданої Послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за уточненими даними комерційного обліку, що надаються АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в СУР, що здійснюється згідно з Правилами ринку.

Оплату вартості послуги, після коригування обсягів та вартості послуг, користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта приймання-передачі послуги (включно).

Акти приймання-передачі послуги та акти коригування до актів приймання-передачі послуги у відповідному розрахунковому періоді оператор направляє користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням Сервісу) або надає користувачу два примірники в паперовому вигляді, підписані власноручним підписом зі своєї сторони. Користувач здійснює підписання актів приймання-передачі Послуги та актів коригування до актів приймання-передачі послуги відповідного розрахункового періоду протягом трьох робочих днів та повертає їх оператору.

У разі виникнення розбіжностей за отриманим від оператора за попередній розрахунковий місяць актом приимання-передачі послуги користувач має право оскаржити зазначену в акті приимання-передачі послуги вартість послуги шляхом направлення оператору повідомлення протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня отримання акта. Процедура оскарження не звільняє користувача від платіжного зобов`язання у встановлений договором термін. Якщо користувач не надає оператору повідомлення з обґрунтуванням розбіжностей протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня отримання акта приимання-передачі послуги, то вважається, що цей акт прийнятий без розбіжностей (п.5.6 Договору в редакції додаткових угод від 21.09.2021, від 28.12.2021 та від 23.12.2022).

На підставі Договору протягом березня 2021 року - червня 2023 року, оператор системи передачі здійснював передачу електричної енергії користувачу, що підтверджується підписаними сторонами актами приимання-передачі послуг.

За розрахункові періоди з березня 2021 року по листопад 2023 року сторонами були підписані такі акти приимання-передачі послуг від 31.03.2021 за березень 2021 року на суму 65519734,43 грн; від 30.04.2021 за квітень 2021 року на суму 55246805,10 грн; від 31.05.2021 за травень 2021 року на суму 49524729,05 грн; від 30.06.2021 за червень 2021 року на суму 46490514,00 грн; від 31.07.2021 за липень 2021 року на суму 55166682,83 грн; від 31.08.2021 за серпень 2021 року на суму 52214170,56 грн; від 30.09.2021 за вересень 2021 року на суму 46304631,25 грн; від 31.10.2021 за жовтень 2021 року на суму 57578081,84 грн; від 30.11.2021 за листопад 2021 року на суму 60081434,63 грн; від 31.12.2021 за грудень 2021 року на суму 68036042,11 грн; від 31.01.2022 за січень 2022 року на суму 84877252,09 грн; від 28.02.2022 за лютий 2022 року на суму 66927883,19 грн; від 31.03.2022 за березень 2022 року на суму 51039395,28 грн; від 30.04.2022 за квітень 2022 року на суму 43044156,01грн; від 31.05.2022 за травень 2022 року на суму 35854699,39 грн; від 30.06.2022 за червень 2022 року на суму 37176321,96 грн; від 31.07.2022 за липень 2022 року на суму 141113001,59 грн; від 30.08.2022 за серпень 2022 року на суму 39940138,07 грн; від 30.09.2022 за вересень 2022 року на суму 36757769,62 грн; від 31.10.2022 за жовтень 2022 року на суму 42542969,03 грн; від 30.11.2022 за листопад 2022 року на суму 47032213,38 грн; від 31.12.2022 за грудень 2022 року на суму 50308397,78 грн; від 31.01.2023 за січень 2023 року на суму 61738912,21 грн; від 28.02.2023 за лютий 2023 року на суму 64365596,82 грн; від 31.03.2023 за березень 2023 року на суму 62144637,35 грн; від 30.04.2023 за квітень 2023 року на суму 61913478,56 грн; від 31.05.2023 за травень 2023 року на суму 50832450,74 грн; від 30.06.2023 за червень 2023 року на суму 46 528 028,72 грн; від 31.07.2023 за липень 2023 року на суму 67 883 647,87 грн; від 31.08.2023 за серпень 2023 року на суму 71637141,91 грн; від 30.09.2023 за вересень 2023 року на суму 66483795,38 грн; від 31.10.2023 за жовтень 2023 року на суму 69573901,98 грн; від 30.11.2023 за листопад 2023 року на суму 81887291,34 грн.

Також сторонами протягом серпня 2021 року - червня 2023 року здійснено врегулювання та підписані акти коригування за попередні розрахункові періоди, які сальдуються при здійсненні поточних розрахунків, а саме акт-коригування від 14.08.2021 до акту надання послуги від 31.10.2020 суму рахунку за серпень 2021 року збільшено на 1540126,34 грн; акт-коригування від 20.09.2021 до акту надання послуги від 30.11.2020 суму рахунку за вересень 2021 року зменшена на 732212,39 грн; акт-коригування від 27.09.2021 до акту надання послуги від 31.12.2020 суму рахунку за вересень 2021 року зменшено на 932126,37 грн; акт-коригування від 20.10.2021 до акту надання послуги від 31.01.2021 суму рахунку за жовтень 2021 року зменшено на 411069,34 грн; акт-коригування від 29.10.2021 до акту надання послуги від 28.02.2021 суму рахунку за жовтень 2021 року зменшено на 565136,39 грн; акт-коригування від 17.11.2021 до акту надання послуги від 31.03.2021 суму рахунку за листопад 2021 року зменшено на 230799,36 грн; акт-коригування від 17.12.2021 до акту надання послуги від 30.04.2021 суму рахунку за грудень 2021 року збільшено на 196555,57 грн; акт-коригування від 29.12.2021 до акту надання послуги від 31.05.2021 суму рахунку за грудень 2021 року збільшено на 646476,23 грн; акт-коригування від 30.12.2021 до акту надання послуги від 30.04.2021 суму рахунку за грудень 2021 року зменшено на 799159,57 грн; акт-коригування від 28.01.2022 до акту надання послуги від 31.07.2021 суму рахунку за січень 2022 року зменшено на 1341164,85 грн; акт-коригування від 21.02.2022 до акту надання послуги від 30.08.2021 року суму рахунку за лютий 2022 року зменшено на 157467,94 грн; акт-коригування від 21.03.2022 до акту надання послуги від 30.09.2021 суму рахунку за березень 2022 року збільшено на 224226,85 грн; акт-коригування від 19.05.2022 до акту надання послуги від 31.10.2021 суму рахунку за травень 2022 року зменшено на 681744,99 грн; акт-коригування від 30.05.2022 до акту надання послуги від 30.11.2021 суму рахунку за травень 2022 року збільшено на 381189,36 грн; акт-коригування від 16.06.2022 до акту надання послуги від 31.12.2021 суму рахунку за червень 2022 року зменшено на 1042013,35 грн; акт-коригування від 29.06.2022 до акту надання послуги від 30.01.2022 суму рахунку за червень 2022 року зменшено на 3515899,16 грн; акт-коригування від 27.07.2022 до акту надання послуги від 28.02.2022 суму рахунку за липень 2022 року збільшено на 2445747,54 грн; акт-коригування від 18.08.2022 до акту надання послуги від 31.03.2022 суму рахунку за серпень 2022 року зменшено на 24059,45 грн; акт-коригування від 20.09.2022 до акту надання послуги від 30.04.2022 суму рахунку за вересень 2022 року зменшено на 1356848,81 грн; акт-коригування від 20.10.2022 до акту надання послуги від 31.05.2022 суму рахунку за жовтень 2022 року збільшено на 458307,03 грн; акт-коригування від 18.11.2022 до акту надання послуги від 30.06.2022 суму рахунку за листопад 2022 року зменшено на 363946,07 грн; акт-коригування від 29.11.2022 до акту надання послуги від 30.07.2022 суму рахунку за листопад 2022 року зменшено на 462512,77 грн; акт-коригування від 21.12.2022 до акту надання послуги від 31.08.2022 суму рахунку за грудень 2022 року зменшено на 498015,27 грн; акт-коригування від 30.12.2022 до акту надання послуги від 30.09.2022 суму рахунку за грудень 2022 року збільшено на 394573,77 грн; акт-коригування від 21.02.2023 до акту надання послуги від 31.10.2022 суму рахунку за лютий 2023 року зменшено на 1163809,15 грн; акт-коригування від 17.03.2023 до акту надання послуги від 30.11.2022 суму рахунку за березень 2023 року збільшено на 1075392,64 грн; акт-коригування від 30.03.2023 до акту надання послуги від 31.12.2022 суму рахунку за березень 2023 року зменшено на 581934,02 грн; акт-коригування від 21.04.2023 до акту надання послуги від 31.01.2023 суму рахунку за квітень 2023 року зменшено на 1901036,46 грн; акт-коригування від 19.05.2023 до акту надання послуги від 28.02.2023 суму рахунку за травень 2023 року зменшено на 1942394,64 грн; акт-коригування від 29.05.2023 до акту надання послуги від 31.03.2022 суму рахунку за травень 2023 року зменшено на 8711,37 грн; акт-коригування від 16.06.2023 до акту надання послуги від 31.03.2023 суму рахунку за червень 2023 року зменшено на 2492839,90 грн; акт-коригування від 17.07.2023 до акту надання послуги від 30.04.2023 суму рахунку за квітень 2023 року зменшено на 1126346,13 грн; акт-коригування від 18.08.2023 до акту надання послуги від 31.05.2023 суму рахунку за травень 2023 року зменшено на 401192,47 грн; акт-коригування від 20.10.2023 до акту надання послуги від 30.06.2023 суму рахунку за червень 2023 року збільшено на 355410,09 грн; акт-коригування від 17.11.2023 до акту надання послуги від 31.07.2023 суму за липень 2023 року зменшено на 1007590,34 грн.

Норми права.

За приписами ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента, визначені умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За загальними приписами ч.1 ст.509, ст.ст.525, 526 ЦК України, ч.7 ст.193 ГК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до положень ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач стверджує, а відповідач не спростовує, що протягом березня 2021 року - листопада 2023 року розрахунки за надані по спірному договору послуги з передачі електричної енергії відповідач здійснював несвоєчасно та не у повному обсязі.

За прострочення з виконання грошового зобов`язання протягом березня 2021 року - листопада 2023 року за спірним договором позивачем на підставі ч.2 ст.625 ЦК України нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 10240585,73 грн 3% річних та 18895974,12 грн інфляційних втрат.

Розрахунки таких вимог знаходяться в матеріалах даної справи (т.3 а.с.168-205, т.4 а.с.40-42).

Судом першої інстанції перевірено розрахунки 3% річних, інфляційних втрат та встановлено, що такі розрахунки є арифметично та методологічно вірними.

Позиція суду апеляційної інстанції.

Оскільки позивач не погоджується із оскаржуваними рішенням виключно у частині обмеження розміру відсотків річних до 1,5% в сумі 5120292, 87 грн. та в цій частині просить прийняти нове рішення, яким позовні вимоги в частині стягнення 10240585, 73 грн. 3% річних задовольнити у повному обсязі, колегія суддів переглядає зазначене судове рішення лише в межах цих вимог апеляційної скарги.

Так, у відзиві на позов відповідач, посилаючись на необхідність дотримання принципу справедливості та розумного балансу між інтересами боржника та кредитора, з метою недопущення стягнення із боржника надмірних грошових коштів, зокрема, просить суд зменшити розмір стягуваних 3% річних та інфляційних втрат на 99%.

В обґрунтування такого клопотання, відповідач також посилається на те, що заборгованість за надані послуги передачі електричної енергії у спірний період виникла у відповідача з об`єктивних причин, які відбувались в результаті нестабільного стану на ринку електричної енергії, негативними подіями для всієї країни, такі як поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, а також початком збройної агресії Російської Федерації проти України, настання яких знаходиться поза волею відповідача.

Так, Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22, вирішуючи питання щодо застосування ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України, зазначив, що розмір неустойки (пені, штрафу) у зобов`язальних правовідносинах, право вимоги щодо якої набуде кредитор, обумовлений умовами для її застосування: 1) характером неустойки (договірний або встановлений законом); 2) підставами для її застосування (зазначення в договорі або в законі обставин, за яких її буде застосовано); 3) складом неустойки (пеня, штраф), відповідно, розміром кожної із цих складових; 4) умовами сплати неустойки внаслідок порушення зобов`язання, зокрема, у разі заподіяння збитків.

Отже, у правовідносинах, хоча і подібних між собою або навіть за участі одних і тих самих сторін, за відмінності, зокрема, в умовах договору, хоча б одного із наведених чинників, якими обумовлюється застосування неустойки за порушення зобов`язання, різниця у розмірі неустойки в кожних конкретних правовідносинах закладається вже на етапі формулювання умов виконання зобов`язання та виникнення зобов`язання.

У питаннях підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є відмінними, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, які водночас мають узгоджуватись з положенням ст. 233 ГК України і ст. 551 ЦК України, а також досліджуватись та оцінюватись судом в порядку ст. 86, 210, 237 ГПК України.

Такий підхід є усталеним в судовій практиці, зокрема Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (постанови від 11.07.2023 у справі № 914/3231/16, від 10.08.2023 у справі № 910/8725/22, від 26.09.2023 у справі № 910/22026/21, від 02.11.2023 у справі № 910/13000/22, від 07.11.2023 у справі № 924/215/23, від 09.11.2023 у справі № 902/919/22).

Індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки відповідно до ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України, а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, виключає формування єдиних критеріїв та алгоритму визначення підстав для зменшення розміру неустойки та критеріїв для встановлення розміру, до якого суд має право її зменшити, тому можливість зменшення заявленої до стягнення пені до певної суми (на відповідний відсоток) залежить виключно від оцінки судами фактичних обставин справи та обґрунтованості доводів і заперечень сторін.

Таким чином, питання про зменшення розміру пені у кожному конкретному випадку віднесено на розсуд суду і його вирішення залежить від обставин кожної справи, а також наданих сторонами доказів і наведених аргументів.

У постановах Верховного Суду у справах № 910/22964/17 та № 916/469/19, колегіями суддів при вирішенні питання щодо можливості зменшення розміру пені було застосовано ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України та наведено правовий висновок, який полягає у наступному.

Відповідно до ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України суд має право зменшити заявлений до стягнення розмір неустойки (пені, штрафу) у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора або якщо їх розмір значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен:

- з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків;

- об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків;

- взяти до уваги майновий стан як боржника, так і стягувача. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємств мають значення для вирішення питання про зменшення пені;

-оцінити співвідношення розміру заявленої до стягнення неустойки, зокрема з розміром збитків кредитора;

- врахувати інтереси обох сторін, відповідно, досліджуючи питання щодо зменшення неустойки суди повинні об`єктивно оцінювати, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів також й стягувача, а не лише боржника.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Колегія суддів погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду в цій частині та враховує наступні обставини:

У даній справі встановлено, що заборгованість за послуги передачі електричної енергії в заявленій позивачем сумі виникла у відповідача з об`єктивних причин, які відбувались в результаті нестабільного стану на ринку електричної енергії, настання яких знаходилося поза волею відповідача, враховуючи наступне.

Відповідач є постачальником універсальних послуг на території Миколаївської області, на якого відповідно до положень пунктів 3.1, 3.2 Розділу 3 Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, в редакції постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2801 від 13.12.2019, покладаються спеціальні обов`язки із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії.

Для надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел гарантований покупець або ПУП укладають з ОСП договір про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел відповідно до типової форми, затвердженої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №641 від 26.04.2019.

Так, між відповідачем, як постачальником послуг, та Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго», як замовником, укладено типовий договір №0221-09021 від 01.07.2019 про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.

З оборотно-сальдових відомостей по рахунку 361 вбачається, та не спростовується позивачем, що внаслідок невиконання зобов`язань за договором №0221-09021 від 01.07.2019, станом на 31.07.2023 заборгованість ДП НЕК Укренерго перед відповідачем складає 64852718,85 грн, та станом на 31.03.2024 складає 23223042,47 грн, які в свою чергу були б сплачені за послугу з передачі за спірний період.

Окрім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №483 від 05.06.2019 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії», з метою забезпечення загального економічного інтересу в електроенергетичній галузі України, необхідного для задоволення інтересів громадян, суспільства і держави, та забезпечення сталого довгострокового розвитку електроенергетичної галузі і конкурентоспроможності національної економіки, на учасників ринку відповідно до статті 62 Закону України «Про ринок електричної енергії», зокрема на гарантованого покупця та на постачальника універсальних послуг.

До спеціальних обов`язків належить: постачання електричної енергії побутовим споживачам постачальників універсальних послуг за фіксованими цінами; надання постачальниками універсальних послуг гарантованому покупцю послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів (далі - послуга постачальників універсальних послуг) за договорами про надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів постачальником універсальних послуг і відповідне прийняття та оплата послуг постачальників універсальних послуг гарантованим покупцем. Гарантований покупець зобов`язаний оплачувати своєчасно та у повному обсязі постачальникам універсальних послуг вартість надання постачальниками універсальних послуг гарантованому покупцю послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів.

Фіксована ціна на електричну енергію, що постачається побутовим споживачам, включає в себе вартість не тільки електричної енергії, а й послуг операторів системи розподілу, а також вартість послуг оператора системи передачі (позивача у даній справі). При цьому, оскільки реальна ринкова ціна електричної енергії значно вища за фіксовану, що встановлена для побутових споживачів, відповідач (в статусі ПУП) надає послугу із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів гарантованому покупцю, з подальшою компенсацією вартості своїх послуг гарантованим покупцем.

З оборотно-сальдових відомостей по рахунку 361 вбачається, та не спростовується позивачем, що станом на 31.07.2023 заборгованість гарантованого покупця перед відповідачем складала 395484249,14 грн, а станом на 31.03.2024 така заборгованість вже становить 425279493,62 грн.

Вказана сума фактично включає в себе і вартість послуг оператора системи передачі, яку відповідач, як постачальник універсальних послуг, не отримує безпосередньо (не є кінцевим споживачем цієї послуги).

Також судом прийнято до уваги, що місто Миколаїв та Миколаївська область з початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України опинились в зоні активних бойових дій. Внаслідок цих подій критично знизилась платоспроможність побутових споживачів електричної енергії, що в свою чергу стало підставою для збільшення дебіторської заборгованості перед відповідачем за спожиту електричну енергію.

Судом також враховано, що надскладна фінансова ситуація, в якій опинився відповідач, ускладнювалась також забороною припинення постачання електроенергії, що унеможливлювало зупинення накопичення заборгованості, та призупиненням всіх примусових виконавчих дій, що затримує стягнення боргів за попередні, довоєнні періоди.

Крім того, місцевим господарським судом вірно враховано, що деякі населені пункти Миколаївської області, в яких проживають споживачі відповідача знаходились під тимчасовою окупацією, багато населених пунктів взагалі зруйновані. Такий фактор також впливає на платоспроможність споживачів відповідача. Договором передбачені умови, які змушують відповідача здійснювати оплату позивачу за надані послуги 5-ма плановими платежами у місяці надання послуг з передачі, в нинішніх умовах є взагалі неможливим для виконання, оскільки електропостачальнику переважна кількість споживачів універсальної послуг здійснює оплату за поставлену електроенергію в період 15-30 числа місяця наступного за місяцем надання послуг з передачі. Тобто, період між термінами виконання зобов`язання щодо здійснення планових платежів та фактичним надходженням коштів становить 30 та більше днів, що спричиняє непоправний касовий розрив.

Отже, оскільки послуга передачі електричної енергії є невід`ємною складовою вартості електричної енергії, спожитої побутовими споживачами, за об`єктивних підстав відповідач опинився в умовах неможливості здійснення попередньої оплати за послугу з передачі електричної енергії.

Незважаючи на зазначені обставини, відповідачем вживались всі можливі дії щодо належного виконання умов даного Договору.

Крім того, відповідно до положень ст.4 Закону України «Про ринок електричної енергії», учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається і договір про надання послуг з передачі.

Договір про надання послуг з передачі електричної енергії є типовим договором, що є додатком 6 до Кодексу системи передачі, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №309 від 14.03.2018, від змісту якого за приписами ч.4 ст.179 ГК України сторони не можуть відступати, а мають лише право конкретизувати його умови.

Тобто, умови спірного договору, в тому числі відносно здійснення планових платежів, - є заздалегідь визначеними, які сторонами такого договору неможливо змінити.

Разом з тим, відповідач є постачальником універсальних послуг на території Миколаївської області. Більшість його споживачів є побутовими споживачами.

З наданих відповідачем інформаційних довідок вбачається, що станом на 01.08.2023 кількість споживачів відповідача становила 502981, з яких 488450 побутові споживачі, 14531 непобутові споживачі; та станом на 01.04.2024 кількість споживачів відповідача становить 500086, з яких 485497 побутові споживачі, 14589 непобутові споживачі.

Відповідно до пункту 4.10 Правил, побутові споживачі та суб`єкти господарювання, предметом діяльності яких є надання житлово-комунальних послуг населенню, у межах наданих населенню послуг, установи та організації, які утримуються за рахунок коштів (внесків) населення, здійснюють повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії, як правило, один раз за фактичними показами засобів комерційного обліку електричної енергії на початку періоду, наступного за розрахунковим, відповідно до договору про постачання електричної енергії.

Пунктом 3.3.1 Правил встановлено, що постачальник надає універсальні послуги за економічно обґрунтованими, прозорими та недискримінаційними цінами, що включають, зокрема, ціну купівлі електричної енергії на ринку електричної енергії, ціну (тариф) на послуги постачальника універсальних послуг, ціни (тарифи) на послуги оператора системи передачі, оператора системи розподілу та постачальника послуг комерційного обліку відповідно до укладених договорів про надання відповідних послуг.

Отже, послуга з передачі електричної енергії фактично надається позивачем споживачам, які сплачують її через постачальника універсальних послуг за фактично спожиту електричну енергію, тоді як постачальник (відповідач) має здійснювати оплату цієї послуги оператору системи (позивачу) за споживачів наперед плановими платежами. При таких обставинах спостерігається значний касовий розрив, який об`єктивно призводить до затримки оплати вказаної послуги.

Так, заявлений у позові період заборгованості за послуги з передачі - березень 2021 року - липень 2023 року. Такий період супроводжувався негативними подіями для всієї країни, такі як поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, а також початок збройної агресії Російської Федерації проти України.

У зв`язку з такими подіями значно знизилась платоспроможність споживачів електричної енергії, що, в свою чергу призвело до збільшення дебіторської заборгованості перед відповідачем за спожиту електричну енергію.

Крім того, у вказаний період були встановлені певні обмеження для надавачів комунальних послуг, зокрема заборона припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг громадянам України, у разі їх несплати або оплати не в повному обсязі, заборона нарахування штрафних санкцій тощо.

З наданих відповідачем інформаційних довідок вбачається, що станом на 01.08.2023 дебіторська заборгованість перед відповідачем складала 467,041 млн.грн, з яких 223,317 млн.грн заборгованість побутових споживачів, 243,724 млн.грн заборгованість непобутових споживачів; та станом на 01.04.2024 така дебіторська заборгованість перед відповідачем збільшилась та вже складає 695,096 млн.грн, з яких 290,136 млн.грн заборгованість побутових споживачів, 404,960 млн.грн заборгованість непобутових споживачів.

Отже, наслідок таких обставин відповідач об`єктивно опинився в умовах неможливості проведення своєчасної та повної оплати за послугу передачі електричної енергії, яка фактично входить до складу ціни на електричну енергію, встановленої для побутових споживачів, та оплачується споживачами через постачальника.

Колегією суддів враховано, що відповідач був постачальником універсальних послуг на ті частини території України, які перебували у тимчасовій окупації, що в подальшому, враховуючи визначену Верховним Судом позицію щодо нікчемності правочинів стороною яких є суб`єкт господарювання, місцезнаходженням якого є тимчасово окупована територія, може мати наслідком корегування сторонами спірного Договору №0221-02024 від 01.01.2029 вже підписаних актів приймання-передачі послуг, через зміни фактичних обсягів переданої електричної енергії.

В той же час, судом першої інстанції також вірно взято до уваги, що під час розгляду даної справи відповідачем повністю погашена значна сума основного боргу за спірним договором у розмірі 346359575,25 грн.

В свою чергу, позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження завдання йому збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги та зауважує, що Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22 зазначав, що застосоване у ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України словосполучення «суд має право» та «може бути зменшений за рішенням суду» свідчить про те, що саме суди першої та апеляційної інстанцій користуються певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення.

Ураховуючи викладене колегія суддів, що право на зменшення розміру пені, надане ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України, було обґрунтовано застосовано судом першої інстанції у цій справі. Обсяг зменшення пені відповідає принципам добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності.

Доводи апеляційної скарги вказаний висновок суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Висновки апеляційного господарського суду:

Доводи апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Національна енергопостачальна компанія «Укренерго» не спростовують висновків, викладених в рішенні Господарського суду Миколаївської області від 22.04.2024 у справі № 915/1308/23.

Будь-яких інших доводів, що могли б бути підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення в порядку статей 277 - 279 ГПК України, скаржником не наведено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Національна енергопостачальна компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.04.2024 по справі № 915/1308/23 без задоволення, а оскаржуваного рішення без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергопостачальна компанія «Укренерго» - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.04.2024 у справі №915/1308/23 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство «Національна енергопостачальна компанія «Укренерго».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 10.07.2024.

Головуючий суддя Філінюк І.Г.

Суддя Аленін О.Ю.

Суддя Принцевська Н.М.