РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.07.2024Справа № 910/4215/24
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., за участі секретаря судового засідання Саруханян Д.С., розглянувши за правилами загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Група Енергопостачання"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нью Енерджі Юкрейн"

про визнання недійсним договору в частині та зобов`язання вчинити дії

за участі представників:

від позивача: Багдасарова Г.М.

від відповідача: Лєщинський К.Д.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Група Енергопостачання" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нью Енерджі Юкрейн", в якому просило: визнати недійсним підпункт 3.2 пункту 3 додаткової угоди №1 від 29.12.2023 до двостороннього договору купівлі-продажу електричної енергії №23/12/28-01 укладеного 28.12.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Група Енергопостачання" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нью Енерджі Юкрейн"; зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Нью Енерджі Юкрейн", з огляду на недійсність підпункту 3.2 пункту 3 додаткової угоди №1 від 29.12.2023 до двостороннього договору купівлі-продажу електричної енергії №23/12/28-01 від 28.12.2023, провести розрахунок вартості поставленої електричної енергії за додатковою угодою №1 від 29.12.2023 до двостороннього договору купівлі-продажу електричної енергії № 23/12/28-01 від 28.12.2023 за ціною, визначеною в п. 3.1 додаткової угоди № 1 від 29.12.2023 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.04.2024 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.

12.04.2024 через відділ діловодства та документообігу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

У відзиві на позовну заяву відповідач наголосив, що оспорювання позивачем дійсності пункту додаткової угоди №1 здійснено внаслідок того, що в судовому порядку в межах справи № 910/2386/24 здійснюється стягнення з позивача на користь відповідача надлишково сплачених грошових коштів за договором із додатковою угодою № 1. У той же час, відповідний пункт додаткової угоди містить порядок визначення ціни електричної енергії та не суперечить вимогам закону.

У відповіді на відзив позивач зауважив, що формулювання в оспорюваному пункті додаткової угоди визначення остаточної ціни в залежності від коефіцієнту коригування, який визначається додатково, суперечить вимогам чинного законодавства.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач звернув увагу на недобросовісність поведінки позивача та відсутності його порушеного права.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

28.12.2023 між позивачем, як продавцем, та відповідачем, як покупцем, укладено двосторонній договір купівлі-продажу електричної енергії №23/12/28-01, умови якого розроблені відповідно до вимог Закону України «Про ринок електричної енергії», Правил ринку, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 307, законодавства, що регулює ринок електричної енергії.

Згідно з п. 2.1 договору продавець продає, а покупець купує електричну енергію як товар, в обсягах, графіках погодинного обсягу, за ціною та на умовах, що визначені цим договором, додатками та додатковими угодами до цього договору, що є його невід`ємними частинами.

Відповідно до п. 2.2 договору обсяг електричної енергії, щогодинні обсяги електричної енергії, ціна електричної енергії, період та/або етапи періоди купівлі-продажу електричної енергії за цим договором регулюються додатковими угодами до договору, що укладені на розрахунковий місяць.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що ціна електричної енергії на заявлений покупцем в порядку, передбаченому розділом ІІ цього договору обсяг електричної енергії, а також графік розрахунків покупця зазначаються продавцем у відповідній додатковій угоді до цього договору. Сторони узгодили, що ціна за одиницю електричної енергії визначається в гривнях з точністю до двох знаків після коми згідно з правилами математичного заокруглення.

Покупець самостійно здійснює розрахунок розмірів платежів без надання продавцем окремих відповідних рахунків для оплати. Підставою для оплати покупцем вартості електричної енергії є відповідна додаткова угода до договору (пункт 3.2 договору).

У п. 3.4. договору вказано, що в платіжному дорученні у графі призначення платежу Покупець повинен вказувати номер цього Договору, дату та номер Додаткової угоди до Договору, розрахунковий місяць, а саме: «оплата за електричну енергію за _____ (місяць поставки, рік), згідно з умовами Договору №23/12/28-01 від 28.12.2023 р. Та Додаткової угоди № __ від ____ р., в т.ч. ПДВ (вказати суму)». У разі, якщо Покупець невірно вказав призначення платежу, то оплата зараховується лише на підставі листа-уточнення про зміну призначення платежу.

Відповідно до п.3.5. договору оплата Покупцем вартості електричної енергії вважається здійсненою після того, як на рахунок Продавця надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за придбану електричну енергію, відповідно до умов цього Договору.

Згідно п.3.6. договору розрахунковий місяць є звітним місяцем та згідно з умовами цього Договору є періодом звірки остаточних обсягів, графіків погодинного обсягу електричної енергії, розрахунків, за наслідками чого між Сторонами складається Акт передачі-прийому обсягу купівлі-продажу електричної енергії, в якому фіксується кінцевий обсяг та середньозважена ціна електричної енергії, що була продана Покупцю протягом звітного календарного місяця.

Відповідно до п.3.7., п.3.8. договору, якщо сума здійсненої Покупцем оплати перевищує вартість вказаної в Акті передачі-прийому обсягу купівлі-продажу електричної енергії, Покупець має право на повернення цих надлишково сплачених коштів (суми переплати) або ж за згодою Сторін на виконання інших зобов`язань перед Продавцем в межах цього Договору. У випадку, якщо Покупець має намір повернути надлишково сплачені кошти (суму переплати) або ж зарахувати суму надлишково сплачених коштів (суму передоплати) в рахунок виконання інших зобов`язань перед Продавцем в рамках цього Договору, він зобов`язаний надіслати Продавцю про це листа, у відповідь на який Продавець надсилає Покупцю в порядку, встановленому п.1.5. цього Договору Акт звірки взаєморозрахунків. Покупець, отримавши Акт звірки взаєморозрахунків забезпечує їх підписання уповноваженою особою Покупця в порядку, встановленому п.1.5. цього Договору.

Відповідно до п. 3.9. договору Продавець зобов`язаний повернути надлишок сплачених коштів (суму переплати) протягом 5 (п`яти) робочих днів, після отримання Продавцем від Покупця у порядку, передбаченому п.1.5. Договору належним чином підписаного уповноваженою особою Покупця примірника Акта звірки взаєморозрахунків та листа, передбаченого п.3.8. Договору

29.12.2023 сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору, в якій визначено період постачання електричної енергії з 00-00 год. 01.01.2024 по 24-00 год. 31.01.2024, обсяг постачання - 38 040 МВт*год.

Відповідно до пункту 3.1 додаткової угоди №1 попередня ціна за 1 МВТ*год електричної енергії (ПЦ) становить 3 731 грн. 40 коп. (без ПДВ) та підлягає зміні за результатом закінчення Розрахункового місяця в порядку передбаченому пп.3.2. п.3 цієї додаткової угоди як Остаточна ціна за 1 МВТ*год електричної енергії.

Згідно з пунктом 3.2 додаткової угоди №1 остаточна ціна за 1 МВт*год електричної енергії (ОЦ) у Розрахунковому місяці обчислюється шляхом множення Попередньої ціни, зазначеної у п.п.3.1. п.3 цієї Додатковї угоди, на коефіцієнт коригування «N», де: N = (ЦРДН*k) / ПЦ, де: ЦРДН - ціна купівлі-продажу електричної енергії (за 1 МВт*год) без ПДВ, що склалась за підсумками торгів на ринку «на добу наперед» на відповідну годину, відповідної доби Розрахункового місяця, у відповідній торговій зоні, згідно даних, що публікуються на веб-сайті ДП «ОПЕРАТОР РИНКУ» за посиланням: https://www.oree.com.ua/index.php/pricectr у розділі «Погодинні ціни купівлі-продажу електричної енергії»; K - коефіцієнт Продавця, який становить 0,99; ПЦ - попередня ціна за 1 МВт*год електричної енергії (без ПДВ), зазначена у пп.3.1 п.3 цієї Додаткової угоди.

Відповідно до п. 4 та п. 5 додаткової угоди №1 оплата за електричну енергію проводиться Покупцем шляхом перерахування грошових коштів у національній валюті України на розрахунковий рахунок Продавця, зазначений у Розділі 9 Договору. Покупець здійснює оплату за електричну енергію на умовах Д-2 у сумі не менше добової вартості електричної енергії торгового дня «Д».

31.01.2024 сторонами підписано акт № 1 прийому-передачі обсягу купівлі-продажу електричної енергії за договором від 28.12.2023 №23/12/28-01 за січень 2024 року на суму 88645562,98 грн., за ціною 2767,13 грн. за 1 МВт*год.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають з договорів та інших правочинів.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Укладаючи договір, сторони у межах законодавства на власний розсуд погоджують умови, на яких вступають у договірні правовідносини.

Положеннями ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до частини 2 статті 275 ГК України окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Виходячи зі змісту статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 1 статті 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Якщо договором купівлі-продажу встановлено, що ціна товару підлягає зміні залежно від показників, що зумовлюють ціну товару (собівартість, затрати тощо), але при цьому не визначено способу її перегляду, ціна визначається виходячи із співвідношення цих показників на момент укладення договору і на момент передання товару (частина 3 статті 691 ЦК України).

На обґрунтування недійсності оспорюваного пункту 3.2 додаткової угоди №1 до договору позивач зазначив, що вимогами частини 3 статті 66 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено заборону зміни ціни в залежності від складових та інших чинників.

За положеннями частини 1, 2 статті 66 Закону України «Про ринок електричної енергії» (тут і надалі в редакції, чинній станом на дату укладення додаткової угоди від 29.12.2023 № 1) купівлю-продаж електричної енергії за двосторонніми договорами здійснюють виробники, електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, трейдери, гарантований покупець, оператори установок зберігання енергії та споживачі. Учасники ринку мають право вільно обирати контрагентів за двосторонніми договорами, укладати ці договори у довільній формі та на умовах, що визначаються за домовленістю сторін з урахуванням наведених у цій частині обмежень.

У частині 3 статті 66 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що відповідний двосторонній договір має встановлювати: 1) предмет договору; 2) ціну електричної енергії, визначену у грошових одиницях; 3) обсяг електричної енергії та графіки погодинного обсягу купівлі-продажу електричної енергії; 4) строки та порядок постачання електричної енергії; 5) порядок повідомлення про договірні обсяги купівлі-продажу електричної енергії за укладеним двостороннім договором; 6) порядок та форму розрахунків; 7) строки та порядок оформлення актів приймання-передачі обсягів купівлі-продажу електричної енергії; 8) права, обов`язки та відповідальність сторін; 9) строк дії договору.

Відтак, вимогами пункту 3 частини 3 статті 66 Закону України «Про ринок електричної енергії» не встановлено імперативної заборони на зміну ціни, та лише зазначено, що двосторонній договір має встановлювати ціну електричної енергії, визначену у грошових одиницях.

Відповідно до частин першої, третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені у статті 203 ЦК України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх і непрацездатних дітей.

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Тобто для того, щоби визнати той чи інший правочин недійсним, позивач у справі має довести, що такий правочин саме у момент його укладання, зокрема, суперечив ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

При цьому невідповідність правочину актам законодавства як підстава його недійсності повинна ґрунтуватися на повно та достовірно встановлених судами обставинах справи про порушення певним правочином (чи його частиною) імперативного припису законодавства; саме по собі відступлення сторонами від положення законодавства, регулювання їх іншим чином не свідчить про суперечність змісту правочину цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Таким чином, для визнання недійсним у судовому порядку правочину (господарського зобов`язання) необхідно встановити, що правочин не відповідає вимогам закону, або ж його сторонами (стороною) при укладенні було порушено господарську компетенцію.

Близька за змістом правова позиція наведена в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 31.05.2019 у справі № 924/296/18.

Як слідує з оспорюваного пункту 3.2 додаткової угоди №1 до договору, даний пункт містить формулу визначення остаточної ціни за 1 МВТ*год електричної енергії, а також посилання на те, що одна зі складових - попередня ціна, зазначена в пункті 3.1 додаткової угоди.

Так, у пункті 3.1 додаткової угоди №1 до договору наведене грошове визначення попередньої ціни за 1 МВТ*год електричної енергії - 3731,40 грн. без ПДВ, що підлягає зміні за наведеним у пункті 3.2 порядком.

Із матеріалів справи слідує, що 31.01.2024 сторонами підписано акт № 1 прийому-передачі обсягу купівлі-продажу електричної енергії за договором від 28.12.2023 №23/12/28-01 за січень 2024 року на суму 88645562,98 грн., за ціною 2767,13 грн. за 1 МВт*год.

Отже, визначення ціни електричної енергії наведено в декількох пунктах додаткової угоди № 1, а саме пунктах 3.1, 3.2, що об`єднані розділом 3 «Ціна за 1 МВТ*год електричної енергії».

Таким чином, сторонами в додатковій угоді №1 до договору погоджено визначення ціни електричної енергії на січень 2024 року, шляхом зазначення грошового вираження попередньої ціни в розмірі 3731,40 грн. без ПДВ та її множення на коефіцієнт коригування «N», де: N = (ЦРДН*k) / ПЦ, де: ЦРДН - ціна купівлі-продажу електричної енергії (за 1 МВт*год) без ПДВ, що склалась за підсумками торгів на ринку «на добу наперед» на відповідну годину, відповідної доби Розрахункового місяця, у відповідній торговій зоні, згідно даних, що публікуються на веб-сайті ДП «ОПЕРАТОР РИНКУ» за посиланням: https://www.oree.com.ua/index.php/pricectr у розділі «Погодинні ціни купівлі-продажу електричної енергії»; K - коефіцієнт Продавця, який становить 0,99; ПЦ - попередня ціна за 1 МВт*год електричної енергії (без ПДВ), зазначена у пп.3.1 п.3 цієї Додаткової угоди.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що зміст спірного пункту 3.2 додаткової угоди №1 від 29.12.2023 до двостороннього договору купівлі-продажу електричної енергії від 28.12.2023 №23/12/28-01 не суперечить актам цивільного законодавства, зокрема, частині 3 статті 66 Закону України «Про ринок електричної енергії».

Отже, у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним пункту 3.2 додаткової угоди №1 від 29.12.2023 до двостороннього договору купівлі-продажу електричної енергії від 28.12.2023 №23/12/28-01 суд дійшов висновку відмовити.

З огляду на те, що позовна вимога про зобов`язання відповідача провести розрахунок вартості поставленої електричної енергії за додатковою угодою №1 від 29.12.2023 до договору за ціною, визначеною в п. 3.1 додаткової угоди № 1 від 29.12.2023, має похідний характер від основної позовної вимоги про визнання пункту 3.2 додаткової угоди № 1 від 29.12.2023 недійсним, суд дійшов висновку в задоволенні даної похідної вимоги відмовити.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За приписами статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Група Енергопостачання" відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено: 16.07.2024 року.

Суддя К.В. Полякова