ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" липня 2024 р. Справа № 924/1351/20 (924/378/24)

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Танасюк О.Є., секретаря судового засідання Андрєєва В.І., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Сіті Кепітал, м. Хмельницький

Товариства з обмеженою відповідальністю „Шірінєр, Хмельницька область, Хмельницький район, с. Розсоша

до Колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів, м. Хмельницький

про - скасування державної реєстрації права власності та рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 27797364 від 30.12.2015 на підставі якого внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності: 12862825 від 25.12.2015 року та зареєстровано за Агрофірмою „Проскурів () право власності на земельну ділянку: кадастровий номер :06:012:0722, загальною площею 7,9343 га, що знаходиться за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, Розсошанська сільська рада (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 50);

- визнання припиненим права колективної власності, зареєстрованого за Агрофірмою „Проскурів (), на земельну ділянку: кадастровий номер :06:012:0722, загальною площею 7,9343 га, що знаходиться за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, Розсошанська сільська рада (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 50)

в межах справи №924/1351/20 про банкрутство колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів

Представники сторін: не з`явилися

Рішення ухвалюється 16.07.2024, оскільки 02.07.2024 постановлялася ухвала про відкладення судового засідання та 11.07.2024 постановлялася ухвала про оголошення перерви, які занесені до протоколів судових засідань.

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 06.05.2024 відкрито провадження у справі №924/1351/20 (924/378/24) в межах справи №924/1351/20 про банкрутство колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті.

Ухвалою суду від 28.05.2024 задоволено частково клопотання (заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного провадження) ТОВ „Сіті Кепітал від 24.05.2024. Постановлено розгляд справи №924/1351/20 (924/378/24) здійснювати з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 10:00 год. 13.06.2024 року. Встановлено ТОВ „Сіті Кепітал додатковий строк для подання доказів та долучено до матеріалів справи висновок експерта №257Е-05/24 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи.

В судовому засіданні 13.06.2024, постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про оголошення перерви на 12:00 год. 27.06.2024 відповідно до ст. 216 ГПК України.

Ухвалою суду від 21.06.2024 у зв`язку з відпусткою судді Танасюк О.Є., судове засідання у справі №924/1351/20 (924/378/24) призначено на 12:00 год. 02.07.2024.

В судовому засіданні 02.07.2024, постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про відкладення на 10:00 год. 11.07.2024.

Ухвалою суду від 09.07.2024 залишено без задоволення клопотання Колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів від 08.07.2024 про витребування доказів.

В судовому засіданні 11.07.2024, постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про оголошення перерви на 12:00 год. 16.07.2024 відповідно до ст. 216 ГПК України.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Також Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Враховуючи обставини даної справи, розгляд справи здійснювався в розумні строки.

Позиція позивачів.

Позивачі у позові зазначають, що на даний час за ТОВ „Шірінєр та ТОВ „Сіті Кепітал зареєстровано право власності на комплекс будівель та споруд загальною площею 4121,80 кв.м, що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :06:012:0722, загальною площею 7,9343 га, за адресою: Хмельницька обл., Хмельницький р-н., с/рада Розсошанська, зокрема, 428/1000 частини комплексу за ТОВ „Шірінєр на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 03.10.2013, укладеного з ПАТ „Проскурів та 572/1000 частини комплексу за ТОВ „Сіті Кепітал на підставі акту прийому-передачі нерухомого майна до статутного капіталу ТОВ „Сіті Кепітал від 08.06.2021, виданого ПАТ „Проскурів.

Вказують, що речове право на земельну ділянку кадастровий номер: :06:012:0722, яка знаходиться під комплексом будівель та споруд, які належать на праві спільної часткової власності позивачам, зареєстровано на праві власності за іншою особою - Агрофірмою „Проскурів на підставі рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 27797364 від 30.12.2015 та на підставі Державного акту про право колективної власності на землю від 20.02.1996.

Наголошують, що рішенням зборів уповноважених Агрофірми „Проскурів від 22.11.1996, оформленого протоколом №3 від 22.11.1996, вирішено питання щодо розподілу земель агрофірми „Проскурів, що не підлягають паюванню. Зокрема, визначено, що землі, які перебувають під господарськими будівлями не підлягає розпаюванню, та, вирішено вище вказані земельні ділянки, що не увійшли в пайовий фонд, які належать Агрофірмі „Проскурів на підставі Державного акту на право колективної власності на землю від 20.02.1996, передати у власність САТ „Проскурів.

Крім того, позивачі зазначають, що чинним на сьогодні законодавством, зокрема, ст. 14-1 Закону України „Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) імперативно визначено, що землі, які знаходяться під будівлями та спорудами не підлягають паюванню та підлягають передачі в комунальну власність відповідної територіальної громади, що є самостійною підставою для припинення права власності Агрофірми „Проскурів на зазначені землі.

Також вказують, що у судовій практиці при застосуванні приписів ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України сформувався принцип єдності юридичної долі земельної ділянки разом зі збудованим на ній об`єктом нерухомого майна, в основу якого покладено слідування землі за об`єктом нерухомості у разі переходу права власності на такий об`єкт на підставі того чи іншого юридичного факту.

Повідомляють, що 12.01.2024 позивачі звернулися до Розсошанської сільської ради із заявою про передачу в оренду земельної ділянки, кадастровий номер: :06:012:0722, що знаходиться під будівлями належними позивачам на праві спільної часткової власності. Проте, 18.01.2024 Розсошанською сільською радою було відмовлено у наданні в оренду земельної ділянки, та, повідомлено, що земельна ділянка, кадастровий номер: :06:012:0722, не може бути передана в оренду до скасування права власності на зазначену земельну ділянку КП „Агрофірма „Проскурів.

Таким чином, позивачі зазначають, що внаслідок незаконної реєстрації права власності на земельну ділянку за Агрофірмою „Проскурів, ТОВ „Шірінєр та ТОВ „Сіті Кепітал позбавлені можливості реалізувати своє право на отримання в оренду земельної ділянки (відповідної частини земельної ділянки), яка знаходиться безпосередньо під будівлями та спорудами, які належать на праві спільної часткової власності позивачам та яка необхідна для їх обслуговування.

Позиція відповідача.

Відповідач у відзиві від 20.05.2024 проти позову заперечує. Зазначає, що згідно чинного законодавства КП "Агрофірма "Проскурів" 25.12.2015 було внесено до реєстру речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку №:06:012:0722, шляхом подання державному реєстратору заяви про внесення запису до реєстру, до якої додавався документ, що підтверджує право власності на земельну ділянку (акт на право власності на земельну ділянку) та документ, що підтверджує присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру. Вказує, що реєстраційна дія була вчинена задля того, щоб право власності КП "Агрофірма Проскурів" було підтверджено в новому електронному реєстрі речових прав на нерухоме майно, адже станом на момент виникнення права власності (1996 формування акту права власності на земельну ділянку) даний електронний реєстр, ще не існував.

Наголошує, що вже на стадії підписання договору купівлі-продажу від 03.10.2013 та акту прийому передачі від 14.06.2021 позивачам було відомо, що нерухоме майно, яке вони набули перебуває на земельній ділянці, що їм не належить.

Звертає увагу, що з позиції позивачів слідує, що їм потрібна земельна ділянка для обслуговування майнового комплексу площею 4121,8 кв. м., однак у позовній заяві міститься вимога про скасування реєстрації права власності на земельну ділянку належну відповідачу площею 7,9343 га, що є значно більшою за потреби позивачів.

Більше того, зазначає, що право власності на вказане позивачами нерухоме майно, першочергово було зареєстровано за ВАТ "Проскурів" ще у 2009році, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію права власності додане позивачами до позовної заяви. Ще на той момент у набувача нерухомості мало виникнути питання, щодо земельної ділянки для обслуговування відповідної нерухомості.

Враховуючи викладене, відповідач вважає, що позивачами пропущений трирічний строк позовної давності та просить при розгляді справи застосувати строки позовної давності.

Вказує, що надбання позивачами об`єктів нерухомості ніяким чином не може порушувати недоторкане право приватної власності КП „Агрофірма „Проскурів на землю.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

20.02.1996 Розсошанською сільською радою Агрофірмі „Проскурів видано державний акт на право колективної власності на землю Серія ХМ, згідно якого відповідачу передано у колективну власність 3411,8 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за ХМ №1. В Акті зазначено, що додатком №1 є Список громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства.

28.09.1996 року створено сільськогосподарське акціонерне товариство „Проскурів, що підтверджується Установчим договором сільськогосподарського акціонерного товариства „Проскурів.

Згідно п. 1.1. Установчого договору САТ „Проскурів, товариство створено шляхом внесення майнових внесків засновниками та особами, які підписалися на акції Товариства для оплати акцій, що випускалися Товариством для формування статутного фонду.

Згідно п. 3.4. Установчого договору САТ „Проскурів засновниками товариства були, зокрема, засновники, які мають долю власності в майні акціонерного товариства Агрофірми „Проскурів, вносять в рахунок оплати акцій свої частки в майні цього підприємства. Інші засновники вносять грошові кошти або майнові внески на основі окремих договорів Товариства.

Згідно п. 3.5. Установчого договору підписання засновниками цього договору є достатнім підтвердженням передачі Товариству засновником права власності на свою майнову частку в майні агрофірмі „Проскурів та волевиявлення про її передачу з агрофірми „Проскурів в Товариство в натурі. Майнові внески засновників у вигляді майнових часток передаються Товариству у вигляді частини майна агрофірми „Проскурів в натурі, що припадає на загальну суму часток засновників Товариства і оцінюються згідно номінальної вартості акцій, що припадають на кожного з засновників.

Рішенням зборів уповноважених Агрофірми „Проскурів від 22.11.1996, оформленого протоколом №3 від 22.11.1996, вирішено питання щодо розподілу земель Агрофірми „Проскурів, що не підлягають паюванню. Як вбачається із протоколу, голова Агрофірми „Проскурів Рудик І.Л. повідомив, що частина земель, що перебуває під господарськими будівлями, під шляхами, несільськосподарські угіддя не підлягають розпаюванню та залишаються у власності Агрофірми „Проскурів. Зборами прийнято рішення про передачу земельних ділянок, що не увійшли в пайовий фонд та належать Агрофірмі „Проскурів на підставі Державного акту на права колективної власності на землю, від 20.02.1996 року у власність сільськогосподарського акціонерного товариства „Проскурів.

25.04.1999 між засновниками САТ „Проскурів в особі Рудика І.Л. та фізичними особами, згідно підписного списку, що додається до договору (громадяни) укладено договір №13 купівлі-продажу акцій ВАТ „Проскурів в порядку відкритої підписки.

Згідно п. 2, п. 4 договору акції ВАТ „Проскурів є простими іменними. Громадяни вносять на підставі цього договору в якості оплати вартості акцій ВАТ „Проскурів майно згідно переліку вказаному в додатку №1 до цього договору. Вказане майно отримане громадянами в натурі на належні їм майнові паї в майні колективного сільськогосподарського підприємства агрофірми „Проскурів (м. Хмельницький, вул. Кам`янецька, 257).

Згідно п.5 договору підписання нього договору громадянами підтверджує передачу майна в натурі.

Як вбачається із додатку №1 до договору до переліку внесено, зокрема, будівлі звіроферми, будівлю будинку для бригадира, будівлю кормо цеху, будівлю піднавісу.

05.05.1999 між засновниками САТ „Проскурів в особі Рудика І.Л. та фізичними особами, згідно підписного списку, що додається до договору (громадяни) укладено договір №22 купівлі-продажу акцій ВАТ „Проскурів в порядку відкритої підписки.

Згідно п. 2, п. 4 договору акції ВАТ „Проскурів є простими іменними. Громадяни вносять на підставі цього договору в якості оплати вартості акцій ВАТ „Проскурів майно згідно переліку вказаному в додатку №1 до цього договору. Вказане майно отримане громадянами в натурі на належні їм майнові паї в майні колективного сільськогосподарського підприємства агрофірми „Проскурів (м. Хмельницький, вул. Кам`янецька, 257).

Згідно п.5 договору підписання нього договору громадянами підтверджує передачу майна в натурі.

Як вбачається із додатку №1 до договору до переліку внесено, зокрема, будівлю складу.

19.05.1999 між засновниками САТ „Проскурів в особі Рудика І.Л. та фізичними особами, згідно підписного списку, що додається до договору (громадяни) укладено договір №36 купівлі-продажу акцій ВАТ „Проскурів в порядку відкритої підписки.

Згідно п. 2, п. 4 договору акції ВАТ „Проскурів є простими іменними. Громадяни вносять на підставі цього договору в якості оплати вартості акцій ВАТ „Проскурів майно згідно переліку вказаному в додатку №1 до цього договору. Вказане майно отримане громадянами в натурі на належні їм майнові паї в майні колективного сільськогосподарського підприємства агрофірми „Проскурів (м. Хмельницький, вул. Кам`янецька, 257).

Згідно п.5 договору підписання нього договору громадянами підтверджує передачу майна в натурі.

Як вбачається із додатку №1 до договору до переліку внесено, зокрема, телятник.

Згідно п. 1.3. Статуту ВАТ „Проскурів (нова редакція), затвердженого загальними зборами акціонерів ВАТ „Проскурів, протокол №3 від 10.07.2004, Товариство є правонаступником усіх майнових та немайнових прав та зобов`язань САТ „Проскурів (Хмельницька обл., Хмельницький р-н., с. Розсоша, код 23839113), яке реорганізувалося шляхом приєднання до нього.

Розпорядженням Хмельницької районної державної адміністрації №1039/07-р від 19.09.2007 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) із земель колективної власності Агрофірми „Проскурів на території Розсошанської сільської ради власникам земельних часток (паїв) згідно додатку.

28.08.2009 Розсошанською сільською радою видано свідоцтво про право власності ВАТ „Проскурів на нерухоме майно - комплекс приміщень, загальною площею 4121,80 кв.м, що знаходиться за адресою: Хмельницька обл., Хмельницький р-н., с/рада Розсошанська. Також в матеріалах справи наявний Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23696914 від 28.08.2009, виданий Хмельницьким БТІ Відкритому акціонерному товариству „Проскурів.

У 2012 році було створено Публічне акціонерне товариство „Проскурів шляхом перетворення, відкритого акціонерного товариства „Проскурів відповідно до Розділу XVII „Прикінцеві та перехідні положення Закону України „Про акціонерні товариства.

Згідно п.1.2 Статуту ПАТ „Проскурів, затвердженого рішенням загальних зборів акціонерів ПАТ „Проскурів, оформленого протоколом №5 від 19.10.2012, ПАТ „Проскурів є правонаступником усіх майнових та немайнових прав та обов`язків ВАТ „Проскурів.

27.04.2010 розпорядженням Хмельницької районної державної адміністрації Хмельницької області №595/10-р вирішено погодити проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) Агрофірми „Проскурів на території Розсошанської сільської ради, проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) подати на затвердження власників земельних часток (паїв).

04.06.2010 загальними зборами власників земельних часток (паїв) із колективної власності Агрофірми „Проскурів (852 учасників або 85%) прийнято рішення про затвердження проекту землеустрою щодо організації земельних часток (паїв) із земель колективної власності Агрофірми „Проскурів на території Розсошанської сільської ради. Вирішено передати у приватну власність 2833,26 га земель, в тому числі 2002,86 га орних земель, 147,39 га багаторічних насаджень, 554,04 га сіножатей, 128,97 га пасовища. Також загальні збори прийняли рішення про передачу до державної власності на території Розсошанської сільської ради сільськогосподарські землі, що не ввійшли до поділу на земельні частки (паї), для користування громадою.

03.10.2013 між ПАТ „Проскурів (продавець) та ТОВ „Шірінєр (покупець) укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, згідно п. 1 якого продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти у власність 428/1000 частини комплексу будівель та споруд загальною площею 4121,80 кв.м, які складаються з нежитлових приміщень площею: 815,5 кв.м., 796,0 кв.м., 151,0 кв.м., що знаходиться за адресою: Хмельницька обл., Хмельницький р-н., с/рада Розсошанська (нерухоме майно) та сплатити за них обумовлену договором грошову суму.

Пунктом 2 договору передбачено, що нерухоме майно розташовано на земельній ділянці, площею 7,9343 га, кадастровий номер :06:012:0722, яка на праві власності продавцю не належить, до покупця переходить право користування земельною ділянкою площею 2,4000 га.

Договір підписаний представниками сторін та посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Твердохліб В.П. 03.10.2013

08.06.2021 між ПАТ „Проскурів та ТОВ „Сіті Кепітал складено акт прийому-передачі нерухомого майна до статутного капіталу ТОВ „Сіті Кепітал, згідно якого ПАТ „Проскурів передало до статутного капіталу ТОВ „Сіті Кепітал нерухоме майно: 572/1000 частини комплексу будівель та споруд загальною площею 4121,80 кв.м, шо знаходиться за адресою: Хмельницька обл., Хмельницький р-н., с/рада Розсошанська.

10.06.2021 в державному реєстрі речових прав було зареєстровано право спільної часткової власності ТОВ „Сіті Кепітал на 572/1000 частини комплексу будівель та споруд загальною площею 4121,80 кв.м, що знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер :06:012:0722, за адресою: Хмельницька обл., Хмельницький р-н., с/рада Розсошанська, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №261349948 від 14.06.2021.

Як слідує з експлікації земельних угідь, що міститься у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, земельна ділянка кадастровий номер: :06:012:0722 знаходиться під сільськогосподарськими будівлями та іншими господарськими будівлями і дворами.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (довідка №354432557 від 15.11.2023) земельна ділянка з кадастровим номером :06:012:0722, площею 7,9343 га зареєстрована 25.12.2015 на праві власності за Агрофірмою „Проскурів на підставі державного акту про право колективної власності на землю, серія та номер: ХМ, виданий 20.02.1996, видавник: Розсошанська сільська рада. На вказаній земельній ділянці розташований комплекс будівель та споруд загальною площею 4121,8 кв.м, право власності на який зареєстровано за ТОВ „Шірінєр 03.10.2013 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 1276 (ВТМ №141943) від 03.10.2013, розмір частки 428/100 (нежитлові приміщення площею: 815,5 кв.м., 796,0 кв.м., 151,0 кв.м.) та за ТОВ „Сіті Кепітал 10.06.2021 на підставі акту прийому-передачі нерухомого майна до статутного капіталу ТОВ „Сіті Кепітал. Серія та номер: 7. виданий 08.06.2021, видавник: ПАТ „Проскурів. ТОВ „Сіті Керітал.

В матеріалах справи наявний технічний паспорт на комплекс будівель та споруд, виготовлений 17.01.2024 ТОВ „ПРОФ-ІНВ на замовлення ТОВ „Шірінєр та ТОВ „Сіті Кепітал.

Листом від 28.11.2023 за №1554 Розсошанська сільська рада на запит №1057121 від 27.11.2023 щодо надання інформації, повідомила адвоката Вагіна Д.С., що на підставі рішення виконавчого комітету Розсошанської сільської ради №6 від 30.07.2009, внаслідок процесу розпаювання та передачі з колективної власності, ВАТ „Проскурів було видано свідоцтво про право власності ВАТ „Проскурів на нерухоме майно - комплекс приміщень, загальною площею 4121,80 кв.м, що знаходиться за адресою: Хмельницька обл., Хмельницький р-н., с/рада Розсошанська, до вказаного комплексу увійшли: будівля будинку для бригадира, будівля звіроферми; будівля звіроферми; будівля навісу; кормоцех; телятник; склад; телятник. Вказані приміщення знаходяться на землях щодо яких Розсошанською сільською радою виданий державний акт на право колективної власності на землю від 20.02.1996, а саме, на земельній ділянці площею 7,9343 га, кадастровий номер :06:012:0722. Дана земельна ділянка не була розпайована, оскільки не підлягала паюванню. Згідно протоколу загальних зборів власників земельних часток/паїв із земель колективної власності Агрофірми „Проскурів на території Розсошанської сільської ради від 04.06.2010, зокрема, вирішено передати до державної власності на території Розсошанської сільської ради сільськогосподарські землі, що не увійшли до поділу на земельні частки/паї/, для користування громадою. Відповідно землі під господарськими будівлями і дворами не передавалися у приватну власність під час розподілу земель колективної власності.

Листом від 18.01.2024 №113 Розсошанська сільська рада на заяву ТОВ „Шірінєр та ТОВ „Сіті Кепітал від 12.01.2024 про надання в оренду земельної ділянки, кадастровий номер :06:012:0722 повідомила, що вказана земельна ділянка, яка знаходиться під належними ТОВ „Шірінєр та ТОВ „Сіті Кепітал на праві власності сільськогосподарськими будівлями та іншими господарськими будівлями і дворами, може бути передана в оренду після скасування державної реєстрації права власності на зазначену земельні ділянку за КП „Агрофірма „Проскурів.

На запит адвоката Вагіна Д.С. №1058377/1 від 09.05.2024, який діє в інтересах ТОВ „Сіті Кепітал та ТОВ „Шірінєр, судовим експертом Попроцьким С.С. 23.05.2024 складено висновок експерта №257Е-05/24 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи по справі Господарського суду Хмельницької області №924/1351/20 (924/378/24), в якому надані наступні висновки:

1. У відповідності до фактичного розташування комплексу будівель і споруд в межах земельної ділянки кадастровий номер :06:012:0722, та даними Держгеокадастру про земельну ділянку кадастровий номер :06:012:0722 (експлікація земельних угідь), експерт в повній мірі може стверджувати, що земельна ділянка, загальною площею 7,9343 га, кадастровий номер :06:012:0722, знаходиться під сільськогосподарськими та іншими господарськими будівлями і дворами, а саме: під комплексом будівель і споруд загальною площею 4121,8 кв.м. та двором (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 50), який належить на праві спільної часткової власності ТОВ „Сіті Кепітал та ТОВ „Шірінєр.

2. Комплекс будівель і споруд загальною площею 4121,8 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 50), який належить на праві спільної часткової власності ТОВ „Сіті Кепітал та ТОВ „Шірінєр, фактично (згідно координат поворотних точок периметру будівель комплексу) знаходиться в межах земельної ділянки, кадастровий номер :06:012:0722, загальною площею 7,9343 га (згідно координат, що внесені до Держгеокадастру).

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Зазначені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який має відповідати тим фактичним обставинам, які склалися, виходячи із тих відносин, які відповідають відповідним нормам права. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 24.03.2024 у справі 911/1375/22.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Відповідно, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Вирішуючи спір по суті, господарський суд має встановити наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, для захисту якого звернувся позивач.

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права та/або інтересу позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12.01.2023 у справі №917/559/21.

Вирішуючи спір по суті, господарський суд має встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, для захисту якого звернувся позивач, тобто, встановити чи є особа, за позовом якої порушено провадження у справі, належним позивачем. При цьому, відсутність права на позов в матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин, оскільки лише наявність такого права обумовлює виникнення у інших осіб відповідного обов`язку перед особою, якій таке право належить, і яка може вимагати виконання такого обов`язку (вчинити певні дії) від зобов`язаних осіб. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 13.09.2022 у справі № 910/9727/21, від 25.05.2021 у справі № 910/91/20.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення прав і відповідно приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 24.03.2024 у справі 911/1375/22.

Задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) цього права відповідачами з урахуванням належно обраного способу судового захисту. (Постанова Верховного Суду від 13.03.2024 у справі №910/431/23).

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Предметом позову у даній справі є вимоги позивачів про скасування державної реєстрації права власності та рішення державного реєстратора, на підставі якого 25.12.2015 внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності та зареєстровано за Агрофірмою „Проскурів право власності на земельну ділянку кадастровий номер :06:012:0722, загальною площею 7,9343 га, а також визнання припиненим права колективної власності, зареєстрованого за Агрофірмою „Проскурів на вказану земельну ділянку.

Частиною 1 статті 47 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо іншої сторони діє в судовому процесі самостійно.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивачі зазначають, що внаслідок незаконної реєстрації права власності на вище вказану земельну ділянку за Агрофірмою „Проскурів, ТОВ „Сіті Кепітал та ТОВ „Шірінєр позбавлені можливості реалізувати своє право на отримання в оренду земельної ділянки, яка знаходиться безпосередньо під будівлями та спорудами, які належать позивачам на праві спільної часткової власності та яка необхідна для їх обслуговування.

Щодо скасування державної реєстрації за відповідачем права власності на земельну ділянку та скасування рішення державного реєстратора.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.10.2013 за ТОВ „Шірінєр на підставі договору купівлі-продажу №1276 (ВТМ №141943) від 03.10.2013, укладеного з ПАТ „Проскурів зареєстровано право власності на 428/100 комплексу будівель та споруд, який розташований за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, с/рада Розсошанська.

10.06.2021 право власності на 572/1000 комплексу будівель та споруд зареєстровано за ТОВ „Сіті Кепітал на підставі акту прийому-передачі нерухомого майна до статутного капіталу ТОВ „Сіті Кепітал №7 від 08.06.2021, видавник: ПАТ „Проскурів.

Таким чином, станом на момент звернення з даним позовом до суду, власниками комплексу будівель та споруд загальною площею 4121,8 кв.м., який розташований за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, с/рада Розсошанська є ТОВ „Шірінєр та ТОВ „Сіті Кепітал.

До відчуження комплексу приміщень загальною площею 4121,80 кв.м його власником було ВАТ „Проскурів (правонаступник ПАТ „Проскурів), що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії САС №680171, виданим 28.08.2009 Розсошанською сільською радою та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23696914 від 28.08.2009.

Зазначений комплекс будівель та споруд знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :06:012:0722, площею 7,9343 га, про що свідчить інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно (довідка №354432557 від 15.11.2023) та висновок судового експерта Попроцького С.С. від 23.05.2024 №257Е-05/24 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи по справі Господарського суду Хмельницької області №924/1351/20 (924/378/24).

25.12.2015 земельна ділянка з кадастровим номером :06:012:0722, площею 7,9343 га зареєстрована на праві власності за Агрофірмою „Проскурів на підставі державного акту про право колективної власності на землю, серія та номер: ХМ, виданий 20.02.1996, видавник: Розсошанська сільська рада.

На момент реєстрації за Агрофірмою „Проскурів права власності на вище вказану земельну ділянку, власниками розташованого на ній комплексу будівель були ПАТ „Проскурів (частка 572/1000) та ТОВ „Шірінєр (частка 428/100).

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України (тут і надалі в редакції станом на момент набуття ВАТ „Проскурів права власності на комплекс приміщень) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Частиною 5 ст. 120 ЗК України передбачено, що при переході права власності на будівлю або споруду до громадян або юридичних осіб, які не можуть мати у власності земельні ділянки, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташована будівля чи споруда.

Згідно з ч. 1 ст. 377 ЦК України (в редакції станом на момент набуття ВАТ „Проскурів права власності на комплекс приміщень). До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або

споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування (ч. 2 ст. 377 ЦК у відповідній редакції).

При застосуванні приписів ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України у судовій практиці сформувався принцип єдності юридичної долі земельної ділянки разом зі збудованим на ній об`єктом нерухомого майна, в основу якого покладено слідування землі за об`єктом нерухомості у разі переходу права власності на такий об`єкт на підставі того чи іншого юридичного факту.

Зазначений принцип був та залишається актуальним у судовій практиці, як на момент набуття ВАТ „Проскурів (28.08.2009) та ТОВ „Шірінєр (03.10.2013) права власності на комплекс будівель, так і на момент здійснення спірної реєстрації за відповідачем права власності на земельну ділянку (25.12.2015), а також на момент набуття ТОВ „Сіті Кепітал (10.06.2021) права власності на частину комплексу будівель та на момент вирішення даного спору.

Так, у постанові Верховного Суду України від 12.10.2016 у справі №6-2225цс16 зроблено висновок, що частина друга ст. 120 ЗК України закріплює принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За приписом цієї частини визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на відповідні житловий будинок, будівлю чи споруду.

Згаданий принцип застосовано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 у справі №910/18560/16 в якій зазначено, що особа, яка набула право власності на об`єкт нерухомості, розташований у межах земельної ділянки, якою користувався попередній власник нерухомого майна, набуває право вимагати оформлення на своє ім`я документів на користування всією земельною ділянкою на умовах і в обсязі, які були встановлені для попереднього землекористувача-власника об`єкта нерухомості, або частиною земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування об`єкта нерухомості розташованого на ній.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на важливість принципу superficies solo cedit (збудоване на поверхні слідує за нею). Принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, хоча безпосередньо і не закріплений у такому вигляді в законі, знаходить вияв у правилах ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України, інших положеннях законодавства (постанови від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16, від 03.04.2019 у справі № 921/158/18, від 22.06.2021 у справі № 200/606/18, від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19).

Згідно з вказаним принципом особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття (аналогічні висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №921/158/18, від 18.12.2019 у справі №263/6022/16-ц, від 31.08.2021 у справі №903/1030/19).

З моменту переходу права власності на розташоване на земельній ділянці нерухоме майно до нового власника у правовідносинах користування земельною ділянкою, на якій знаходиться це майно, відбувається фактична заміна землекористувача: права й обов`язки землекористувача переходять до нового власника відповідного нерухомого майна (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі №263/6022/1б-ц).

Такий же принцип слідування юридичної долі земельної ділянки долі нерухомості застосовано у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.10.2019 у справі №921/99/18, від 18.02.2020 у справі №907/132/19, від 16.06.2020 у справі №914/1101/19, від 23.06.2020 у справі №910/14057/18.

Отже, наведене розуміння положень ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України як норм, які закріплюють принцип слідування юридичної долі земельної ділянки долі розміщеного на ній об`єкту нерухомості є усталеним.

Таким чином, після набуття першочергово ВАТ „Проскурів, а в подальшому ТОВ „Шірінєр та ТОВ „Сіті Кепітал права власності на комплекс будівель, який знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :06:012:0722, до власників будівель перейшло право користування вказаною земельною ділянкою, що розташована під будівлями.

Як вбачається із висновку судового експерта Попроцького С.С. від 23.05.2024 №257Е-05/24 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи по справі Господарського суду Хмельницької області №924/1351/20 (924/378/24), земельна ділянка, загальною площею 7,9343 га, кадастровий номер :06:012:0722, знаходиться під сільськогосподарськими та іншими господарськими будівлями і дворами, а саме: під комплексом будівель і споруд загальною площею 4121,8 кв.м. та двором (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 50).

Враховуючи, що станом на 25.12.2015 власниками комплексу будівель, розташованих на земельній ділянці з кадастровим номером :06:012:0722, загальною площею 7,9343 га, були ПАТ „Проскурів та ТОВ „Шірінєр, 25.12.2015 КП „Агрофірма „Проскурів не мало законних підстав для здійснення реєстрації права власності на вищевказану земельну ділянку.

Як було зазначено вище, земельна ділянка з кадастровим номером :06:012:0722, площею 7,9343 га зареєстрована на праві власності за Агрофірмою „Проскурів на підставі державного акту про право колективної власності на землю, серія та номер: ХМ, виданий 20.02.1996, видавник: Розсошанська сільська рада.

Аналіз законодавства чинного на час видачі Агрофірмі „Проскурів державного акта на право колективної власності на землю свідчить про таке.

Статтею 20 Закону України "Про власність" визначено, що суб`єктами права колективної власності є трудові колективи державних підприємств, колективи орендарів, колективні підприємства, кооперативи, акціонерні товариства, господарські товариства, господарські об`єднання, професійні спілки, політичні партії та інші громадські об`єднання, релігійні та інші організації, що є юридичними особами. Суб`єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство", об`єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. Майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Суб`єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства.

Статтею 8 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" визначено, що підприємство самостійно володіє, користується і розпоряджається належними йому об`єктами власності. Право колективної власності здійснюють загальні збори членів підприємства, збори уповноважених або створений ними орган управління підприємства, якому передано окремі функції по господарському управлінню колективним майном.

Редакція Земельного кодексу України, яка набула чинності 01.01.2002 року, встановила, що земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності, та не передбачала колективної форми власності на землю.

Враховуючи форми власності, які існували в законодавстві на момент реєстрації (25.12.2015) за Агрофірмою „Проскурів земельної ділянки з кадастровим номером :06:012:0722, фактично за відповідачем було зареєстровано право приватної власності на вище вказану земельну ділянку.

Разом з тим, суд наголошує, що автоматичного переходу права колективної власності у приватну власність у зв`язку зі змінами законодавства, якими визначено інші форми власності, ніж ті, що існували раніше, відповідне законодавство не передбачало.

У контексті зазначеного необхідно враховувати правовий режим права колективної власності та права приватної власності, які є різними з огляду, зокрема на те, що майно у колективному підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам і право колективної власності здійснюють загальні збори членів підприємства (статті 7, 8 Закону України „Про колективне сільськогосподарське підприємство), натомість право приватної власності, в цьому випадку юридичної особи, здійснюється такою особою за своєю волею, незалежно від волі інших осіб та на власний розсуд (статті 316 - 319 ЦК України).

При цьому, здійснення права колективної власності у спосіб, відмінний від передбаченого статтею 8 Закону України „Про колективне сільськогосподарське підприємство, законодавство не містить.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 13.09.2022 у справі № 925/461/21 та від 20.12.2022 у справі №924/250/19.

Відповідач зазначає, що у 2015 році Агрофірма „Проскурів підтвердила право власності на земельну ділянку шляхом внесення запису до реєстру речових прав на нерухоме майно. Однак, посилаючись на державний акт про право колективної власності на землю 1996 року, який як вказує відповідач, подавався державному реєстратору на підтвердження права власності на земельну ділянку, Агрофірма „Проскурів не довела дотримання порядку, передбаченого статтею 8 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство", а саме прийняття загальними зборами членів підприємства, зборами уповноважених або створеним ними органом управління підприємства, якому передано окремі функції по господарському управлінню колективним майном, рішення про передання землі, що залишилась у колективній власності відповідача, у приватну власність останнього.

З огляду на вище зазначене, реєстрація права приватної власності на землю, що належить підприємству на праві колективної власності, яке не було припинено, без відповідних рішень уповноважених законодавством суб`єктів, які (рішення) були би підставою для такої реєстрації, суперечить чинному на час такої реєстрації законодавству.

Крім того, необхідність дотримання передбачених статтею 8 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" умов слідує також і з положень Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", які набрали чинності пізніше 01.01.2019 та більш детально визначають, що землі під будівлями та спорудами (до яких відноситься земельна ділянка з кадастровим номером :06:012:0722, загальною площею 7,9343 га) не підлягали паюванню та які після 01.01.2019 залишилися у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства (що не припинені), у визначеному Законом порядку та строк підлягають передачі до комунальної власності.

Так, ст. 7 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" визначено, що із площі земельних ділянок, що підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв), виключаються землі, що підлягають передачі у комунальну власність територіальної громади села, селища, міста, на території якої вони розташовані, зокрема, землі під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна.

Статтею 14-1 вказаного Закону передбачено, що у разі якщо власники земельних часток (паїв) після розподілу земельних ділянок, що підлягали паюванню, до 1 січня 2019 року не прийняли рішення про розподіл інших земель, що залишилися у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, що не було припинено як юридична особа, та якщо такі землі не передані у власність у порядку, визначеному законом, розподіл таких земель проводиться згідно з вимогами цієї статті за згодою більшості осіб, визначених абзацами другим - четвертими частини першої статті 1 цього Закону, яким були виділені земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю). Організація розподілу земель, що залишилися у колективній власності, здійснюється сільською, селищною, міською радою, на території якої такі землі розташовані.

З метою інформування осіб, зазначених у частині першій цієї статті, про проведення розподілу земель, що залишилися у колективній власності, сільська, селищна, міська рада розміщує у загальнодоступних місцях відповідних населених пунктів, публікує у друкованих засобах масової інформації районної державної адміністрації або районної ради та оприлюднює на власному офіційному веб-сайті (за наявності) оголошення про проведення зборів осіб, визначених абзацами другим - четвертим частини першої статті 1 цього Закону, яким були виділені земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю).

В оголошенні повідомляються: мета, дата, місце і час проведення зборів; прізвище, номер службового телефону особи, в якої можна отримати інформацію щодо проведення зборів.

Розподіл земельних ділянок проводиться за умови реєстрації більшості осіб, визначених в абзацах другому - четвертому частини першої статті 1 цього Закону, яким були виділені земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю).

Збори веде сільський, селищний, міський голова або уповноважена відповідною радою особа.

Землі, зазначені у частині четвертій статті 7 цього Закону, які залишилися у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, підлягають безоплатній передачі до комунальної власності територіальної громади, на території якої вони розташовані.

Сільськогосподарські угіддя, які підлягали паюванню, однак не були передані до приватної, державної або комунальної власності у порядку, визначеному законом, за рішенням зборів осіб, визначених абзацами другим - четвертим частини першої статті 1 цього Закону, яким були виділені земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю), можуть бути розпайовані у порядку, встановленому цим Законом.

За результатами розподілу оформляється протокол, що підписується особами, які брали участь у зборах, головуючим та секретарем зборів.

Після отримання протоколу зборів сільська, селищна, міська рада протягом місяця приймає рішення про затвердження протоколу розподілу земельних ділянок та прийняття у комунальну власність відповідних земель. Це рішення та протокол зборів є підставою для державної реєстрації права власності територіальної громади та/або громадян на відповідні земельні ділянки.

До державної реєстрації права власності на земельні ділянки, що залишилися у колективній власності, сільська, селищна, міська рада може надати такі земельні ділянки в оренду на строк до державної реєстрації права власності на такі земельні ділянки.

Розподіл між власниками земельних часток (паїв) та їх спадкоємцями земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок, має бути здійснений до 1 січня 2025 року.

У разі якщо до 1 січня 2025 року протокол про розподіл земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок між особами, визначеними абзацами другим - четвертим частини першої статті 1 цього Закону, яким були виділені земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю), не оформлений у порядку, визначеному цією статтею, та не поданий на затвердження органу місцевого самоврядування, вважається, що суб`єкти права колективної власності відмовилися від права колективної власності на землю, а зазначені землі (крім невитребуваних часток (паїв) і сформованих за їх рахунок земельних ділянок, а також нерозподілених земельних ділянок) передаються у комунальну власність в порядку визнання майна безхазяйним.

Отже, з аналізу вище зазначених положень Закону слідує, що земельна ділянка з кадастровим номером :06:012:0722, загальною площею 7,9343 га не підлягала паюванню та залишилася у колективній власності КП „Агрофірма „Проскурів та у визначеному Законом порядку та строк така земельна ділянка підлягає передачі до комунальної власності. Разом з тим, до моменту державної реєстрації права власності територіальної громади на відповідну земельну ділянку, Розсошанська сільська рада, на території якої знаходиться вказана земельна ділянка, уповноважена надавати таку земельну ділянку в оренду на строк до державної реєстрації права власності на неї. Проте, наявність державної реєстрації права власності за Агрофірмою „Проскурів на земельну ділянку з кадастровим номером :06:012:0722, загальною площею 7,9343 га унеможливлює передачу її в оренду та можливість розпоряджатися нею в інший спосіб.

Як вбачається з матеріалів справи, листом від 18.01.2024 №113 Розсошанська сільська рада на заяву ТОВ „Шірінєр та ТОВ „Сіті Кепітал від 12.01.2024 про надання в оренду земельної ділянки, кадастровий номер :06:012:0722 повідомила, що вказана земельна ділянка, яка знаходиться під належними ТОВ „Шірінєр та ТОВ „Сіті Кепітал на праві власності сільськогосподарськими будівлями та іншими господарськими будівлями і дворами, може бути передана в оренду після скасування державної реєстрації права власності на зазначену земельну ділянку за КП „Агрофірма „Проскурів.

Таким чином, внаслідок незаконної реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :06:012:0722, загальною площею 7,9343 га за Агрофірмою „Проскурів, на даний час позивачі позбавлені можливості реалізувати своє право на отримання в оренду земельної ділянки, яка знаходиться під будівлями та спорудами, які належать на праві спільної часткової власності ТОВ „Шірінєр та ТОВ „Сіті Кепітал та яка необхідна для їх обслуговування.

З матеріалів справи слідує, що запис про право власності за Агрофірмою „Проскурів на земельну ділянку з кадастровим номером :06:012:0722, загальною площею 7,9343 га, що знаходиться за адресою: Хмельницька область, Хмельницький р-н., Розсошанська сільська рада (25.12.2015) внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області Андрієвської М.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 27797364 від 30.12.2015.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що, зокрема, підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, задекларувавши в нормах Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту (подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 905/650/19, від 15.05.2019 у справі № 912/1984/17, від 15.05.2019 у справі № 912/3810/16, від 13.02.2024 у справі №140/2667/19).

Відповідно до частин 1, 4 статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Згідно положень ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі Закон, тут і надалі в редакції станом на дату спірної реєстрації) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державній реєстрації прав підлягають, зокрема, право власності на нерухоме майно (п. 1 ч.1 ст. 4 Закону).

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов`язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації (ч. 4 ст. 9 Закону).

На момент прийняття рішення державного реєстратора про реєстрацію за Агрофірмою „Проскурів права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :06:012:0722, загальною площею 7,9343 га, власниками будівель, які розташовані на вказаній земельній ділянці були ПАТ „Проскурів та ТОВ „Шірінєр. Тому у державного реєстратора були відсутні законні підстави для прийняття оскаржуваного рішення.

Здійснюючи аналіз норм Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.12.2022 у справі № 914/2350/18 (914/608/20) зазначала, що сама по собі державна реєстрація не є окремою підставою набуття особою права власності, а є офіційним засвідченням державою набуття особою права власності.

Державна реєстрація права власності не породжує права власності, в силу державної реєстрації право власності не виникає, вона визначає лише момент, з якого право власності виникає, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності. Факт набуття права власності має передувати державній реєстрації, оскільки юридичний зміст державної реєстрації полягає у визнанні і підтвердженні державою цього факту (постанова Верховного Суду від 03.04.2024 у справі № 916/2938/21).

Як було зазначено вище, автоматичного переходу права колективної власності у приватну власність у зв`язку зі змінами законодавства, якими визначено інші форми власності, ніж ті, що існували раніше, відповідне законодавство не передбачало.

Таким чином, прийняття рішення про реєстрацію за Агрофірмою „Проскурів права приватної власності на землю на підставі державного акту про право колективної власності, без відповідних рішень уповноважених законодавством суб`єктів, які (рішення) були би підставою для такої реєстрації, суперечить чинному на час такої реєстрації законодавству.

Відповідно до абзаців 1-2 ч. 3 ст. 26 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (в редакції, чинній станом на момент звернення з позовом та вирішення спору) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Отже, у розумінні положень наведеної норми у редакції, яка діяла як на час подання позивачем позову, так і станом на момент розгляду спору способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

З огляду на вище зазначене, враховуючи, що за відповідачем здійснено державну реєстрацію права власності земельної ділянки, на якій знаходився (знаходиться) комплекс будівель, який на момент спірної реєстрації належав на праві власності ПАТ „Проскурів та ТОВ „Шірінєр, а на момент вирішення спору позивачам, неможливість автоматичного переходу права власності з колективної у приватну та здійснення реєстрації за відсутності рішення уповноваженого органу Агрофірми „Проскурів про передання землі у приватну власність, а також зважаючи на те, що на даний час розпорядником відповідної земельної ділянки є Розсошанська сільська рада, вимоги позивачів про скасування державної реєстрації права власності та рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 27797364 від 30.12.2015 на підставі якого внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності: 12862825 від 25.12.2015 року та зареєстровано за Агрофірмою „Проскурів () право власності на земельну ділянку: кадастровий номер :06:012:0722, загальною площею 7,9343 га, що знаходиться за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, Розсошанська сільська рада (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 50) є належним та ефективним способом захисту, який сприятиме відновленню прав позивачів на отримання в оренду земельної ділянки, яка знаходиться під належними їх на праві спільної часткової власності будівлями та необхідна для їх обслуговування.

Таким чином, в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо визнання припиненим права колективної власності на земельну ділянку, зареєстрованого за Агрофірмою „Проскурів.

Позивачі у позові зазначають, що протоколом №3 від 22.11.1996 уповноважених Агрофірми „Проскурів підтверджується волевиявлення зборів уповноважених Агрофірми „Проскурів щодо передачі земельних ділянок, які не увійшли в пайовий фонд, зокрема, землі під господарськими будівлями та спорудами, у власність САТ „Проскурів, та відповідно на припинення права колективної власності Агрофірми „Проскурів на зазначені землі.

Однак суд не погоджується з таким твердженням позивачів, з огляду на наступне.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 28 ЗК України 1990 року (в редакції чинній на момент прийняття рішення, оформленого протоколом №3 від 22.11.1996) передбачалося, що право колективної та приватної власності на земельну ділянку чи її частину припиняється, зокрема, у разі добровільної відмови від земельної ділянки.

Припинення права власності на земельну ділянку у випадках, передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті, провадиться за рішенням відповідної Ради народних депутатів (ч. 2 ст. 28 ЗК України 1990 року)

Як було встановлено судом, земельна ділянка з кадастровим номером :06:012:0722 знаходиться під сільськогосподарськими будівлями та іншими господарськими будівлями і дворами та .

Рішенням зборів уповноважених Агрофірми „Проскурів від 22.11.1996, оформленого протоколом №3 від 22.11.1996, вирішено питання щодо розподілу земель Агрофірми „Проскурів, що не підлягають паюванню. Зборами прийнято рішення про передачу земельних ділянок, що не увійшли в пайовий фонд та належать Агрофірмі „Проскурів на підставі Державного акту на права колективної власності на землю, від 20.02.1996 року у власність сільськогосподарського акціонерного товариства „Проскурів.

Однак, зазначене рішення в подальшому не було реалізовано та право власності на земельні ділянки, що не увійшли в пайовий фонд, зокрема, з кадастровим номером :06:012:0722, не перейшло до САТ „Проскурів.

Також позивачі посилаються на рішення загальних зборів власників земельних часток /паїв/ із земель колективної власності агрофірми „Проскурів на території Розсошанської сільської Ради від 04.06.2010 року, яким на думку позивачів підтверджується волевиявлення зборів уповноважених агрофірми „Проскурів щодо передачі земельних ділянок, що не увійшли в пайовий фонд, які належать агрофірмі „Проскурів, зокрема, землі під господарськими будівлями та спорудами, до державної власності на території Розсошанської сільської ради сільськогосподарські землі, що не увійшли до поділу на земельні частки/паї/ для користування громадою, та відповідно, на припинення права колективної власності агрофірми „Проскурів на зазначені землі.

04.06.2010 загальними зборами власників земельних часток (паїв) із колективної власності Агрофірми "Проскурів" (852 учасників або 85%) прийнято рішення про затвердження проекту землеустрою щодо організації земельних часток (паїв) із земель колективної власності агрофірми "Проскурів" на території Розсошанської сільської ради. Вирішено передати у приватну власність 2 833,26 га земель, в тому числі 2 002,86 га орних земель, 147,39 га багаторічних насаджень, 554,04 га сіножатей, 128,97 га пасовища. Також загальні збори прийняли рішення про передачу до державної власності на території Розсошанської сільської ради сільськогосподарські землі, що не ввійшли до поділу на земельні частки (паї), для користування громадою.

Суд звертає увагу, що вище зазначене рішення загальних зборів власників земельних часток (паїв) із колективної власності Агрофірми "Проскурів" було предметом розгляду та оцінки судами під час розгляду справи №924/1351/20 (924/620/20).

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 03.05.2023 у справі №924/1351/20 (924/620/20), яке залишено без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.08.2023 та постановою Верховного Суду від 11.01.2024 було, зокрема, відмовлено у позові заступника прокурора Хмельницької області в інтересах держави в особі Розсошанської сільської ради у визнанні права комунальної власності Розсошанської сільської ради на 31 земельну ділянку загальною площею 159,0194 га, серед яких земельна ділянка з кадастром номером :06:012:0722 площею 7,9343 га.

Судовими рішеннями у справі №924/1351/20 (924/620/20) встановлено, що Агрофірма „Проскурів є суб`єктом права колективної власності, зокрема, на земельну ділянку з кадастровим номером :06:012:0722.

Під час розгляду справи №924/1351/20 (924/620/20) суди оцінюючи рішення загальних зборів власників земельних часток (паїв) із колективної власності Агрофірми "Проскурів" від 04.06.2010, дійшли висновку, що в даному випадку не відбулося добровільної відмови власника землі на користь держави, як визначено статтею 142 Земельного Кодексу України (редакція станом на момент прийняття рішення загальними зборами власників земельних часток (паїв) Агрофірми "Проскурів").

У судових рішеннях у справі №924/1351/20 (924/620/20) встановлено, що спірні земельні ділянки (зокрема, земельна ділянка з кадастровим номером :06:012:0722) залишилися у колективній власності Агрофірми "Проскурів" та не було здійснено передачі цих земельних ділянок у власність інших осіб (держави, територіальної громади).

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 23.05.2018 у справі №910/9823/17.

Отже, виходячи з вищевикладеного, враховуючи принцип обов`язковості судових рішень згідно ст. 129-1 Конституції України, а також принцип правової певності як основний елемент верховенства права, судове рішення у справі № 924/1351/20 (924/620/20), яке набрало законної сили, не може бути поставлене під сумнів та має преюдиціальне значення у даній справі, а обставини, встановлені у вище вказаному рішенні не потребують повторного доказування у даній справі в силу ч. 4 ст. 75 ГПК України.

Отже, на даний час Агрофірма „Проскурів є суб`єктом права колективної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :06:012:0722 площею 7,9343 га та підстави для припинення у відповідача такого права, як на момент прийняття рішення загальних зборів власників земельних часток (паїв) із колективної власності Агрофірми "Проскурів" від 04.06.2010, так і на момент звернення з даним позовом до суду, відсутні.

Крім того, з урахуванням положень ст. 14-1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" землі під будівлями та спорудами, які не підлягають паюванню (до яких відноситься земельна ділянка з кадастровим номером :06:012:0722, загальною площею 7,9343 га) та які після 01.01.2019 залишилися у колективній власності у строк до 1 січня 2025 року підлягають передачі до комунальної власності.

Наявність в КП „Агрофірма „Проскурів права колективної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :06:012:0722, загальною площею 7,9343 га ніяким чином не порушує права позивачів та не є перешкодою для оформлення ТОВ „Шірінєр та ТОВ „Сіті Кепітал права користування (оренди).

З огляду на вище зазначене, у задоволенні позовних вимог про визнання припиненим права колективної власності, зареєстрованого за Агрофірмою „Проскурів на земельну ділянку: кадастровий номер :06:012:0722, загальною площею 7,9343 га, що знаходиться за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, Розсошанська сільська рада (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 50) необхідно відмовити.

Щодо позовної давності.

Відповідач у відзиві просить при розгляді справи застосувати строки позовної давності. Вважає, що позивачами пропущений трирічний строк позовної давності посилаючись на те, що право власності на набуте позивачами нерухоме майно, першочергово було зареєстровано за ВАТ "Проскурів" ще у 2009 році, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію права власності додане позивачами до позовної заяви.

Згідно із ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК), перебіг якої, відповідно до частини 1 статті 261 ЦК починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 року у справі №372/1036/15-ц викладено висновок про те, що виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права із зазначенням в якості додаткової підстави для відмови в задоволенні позову спливу позовної давності не відповідає вимогам закону.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення від 20.12.2007 у справі "Фінікарідов проти Кіпру").

Суд зазначає, що хоча питання дослідження обставин пропуску позовної давності вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням відповідних обставин справи, проте з урахуванням висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 22.09.2020 у справі №925/756/19, позивач повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 74 ГПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, має довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13.04.2021 року у cправі №910/18541/19.

Отже, встановлення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить застосування норм матеріального права, правила обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

Як слідує з матеріалів справи, ТОВ „Сіті Кепітал набуло право власності на 572/1000 комплексу будівель та споруд на підставі акту прийому-передачі нерухомого майна до статутного капіталу ТОВ „Сіті Кепітал №7 від 08.06.2021, видавник: ПАТ „Проскурів. Право власності було зареєстровано 10.06.2021.

Таким чином, ТОВ „Сіті Кепітал не пропустило трирічний строк позовної давності на звернення з даним позовом до суду.

ТОВ „Шірінєр набуло право власності на 428/100 комплексу будівель та споруд на підставі договору купівлі-продажу №1276 (ВТМ №141943) від 03.10.2013, укладеного з ПАТ „Проскурів.

Пунктом 2 договору передбачено, що нерухоме майно розташовано на земельній ділянці, площею 7,9343 га, кадастровий номер :06:012:0722, яка на праві власності продавцю не належить, до покупця переходить право користування земельною ділянкою площею 2,4000 га.

Таким чином, ТОВ „Шірінєр під час придбання 428/100 комплексу будівель та споруд набув право користування на земельною ділянкою з кадастровим номером :06:012:0722, площею 2,4000 га.

З метою оформлення права оренди на земельної ділянки на якій знаходиться комплекс будівель, позивачів звернулися до Розсошанської сільської ради, яка на даний час є розпорядником вказаної земельної ділянки відповідно до положень ст. 14-1 Закону України Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)".

Як вбачається з матеріалів справи, листом від 18.01.2024 №113 Розсошанська сільська рада на заяву ТОВ „Шірінєр та ТОВ „Сіті Кепітал від 12.01.2024 про надання в оренду земельної ділянки, кадастровий номер :06:012:0722 повідомила, що вказана земельна ділянка, яка знаходиться під належними ТОВ „Шірінєр та ТОВ „Сіті Кепітал на праві власності сільськогосподарськими будівлями та іншими господарськими будівлями і дворами, може бути передана в оренду після скасування державної реєстрації права власності на зазначену земельну ділянку за КП „Агрофірма „Проскурів.

Таким чином, про порушення своїх прав позивачам стало відомо 18.01.2024, після отримання відмови Розсошанської сільської ради в переданні в оренду земельної ділянки з кадастровим номером :06:012:0722, яка необхідна позивачам для обслуговування приміщень, належних їм на праві власності.

З огляду на вище викладене, позивачами не пропущено строк позовної давності.

Посилання відповідача на початок перебігу позовної давності з 2009 року, з моменту набуття права власності ПАТ „Проскурів на комплекс будівель є необґрунтованим, оскільки позивачами у справі є ТОВ „Шірінєр та ТОВ „Сіті Кепітал.

Враховуючи вище зазначене, заява відповідача про застосування строку позовної давності задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 20, 24, 73, 74, 126, 129, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати державну реєстрацію права власності та рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 27797364 від 30.12.2015 на підставі якого внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності: 12862825 від 25.12.2015 року та зареєстровано за Агрофірмою „Проскурів () право власності на земельну ділянку: кадастровий номер :06:012:0722, загальною площею 7,9343 га, що знаходиться за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, Розсошанська сільська рада (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 50).

Стягнути з Колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів (29008, м. Хмельницький, вул. Кам`янецька, 257, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Сіті Кепітал (29000, м. Хмельницький, вул. Київська, буд. 4, ) 6056,00 грн. (шість тисяч п`ятдесят шість гривень 00 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Стягнути з Колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів (29008, м. Хмельницький, вул. Кам`янецька, 257, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Шірінєр (31362, Хмельницька область, Хмельницький район, с. Розсоша, вул. Леніна, буд. 26, код 38803746) 6056,00 грн. (шість тисяч п`ятдесят шість гривень 00 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Видати накази після набранням рішення законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України)

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Повне рішення складено 16.07.2024.

Суддя О.Є. Танасюк