ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у порушенні провадження у справі про банкрутство

Від "04" липня 2024 р. м. Житомир Справа № 906/471/24

Господарський суд Житомирської області у складі судді Макаревича В.А.,

за участю секретаря судового засідання Підгаєцької М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву

ОСОБА_1

(Житомирська обл., Попільнянський район, с.Котлярка);

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність

у засіданні суду прийняли участь:

- від заявника - адвокат Цимбал А.А. - ордер серії АІ №1599041 від 26.04.2024, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №4531/10 від 26.05.2011 (у режимі відеокнференції);

30.04.2024 на адресу Господарського суду Житомирської області, надійшла заява від ОСОБА_1 від 26.04.2024 про неплатоспроможність з додатками.

Ухвалою суду від 20.05.2024 прийнято заяву фізичної особи ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та призначено її до розгляду у підготовчому судовому засіданні; прийнято клопотання фізичної особи ОСОБА_1 про призначення арбітражного керуючого Бігдана Олексія Антоновича керуючим реструктуризацією у справі та призначено його до розгляду у підготовчому судовому засіданні; призначено підготовче судове засідання на 10 червня 2024 р. о 11:00 год. Зобов`язано фізичну особу ОСОБА_1 у термін до 07.06.2024 надати (надіслати) суду:

- докази припинення погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців у відповідності до пункту 2 частини 2 статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства, з доданням належних розрахунків заборгованості та зазначенням строків припинення погашення;

- докази наявності інших підстав, передбачених статтею 115 Кодексу України з процедур банкрутства, для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність;

- належні та допустимі докази (засвідчені; підписані ЕЦП), які стали підставою для виникнення грошових зобов`язань та підтверджують розмір заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штраф, пеня) по кожному кредитору (у тому числі виписки за картковими рахунками; правочини; первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення (зокрема, банківські виписки, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки, листи, протоколи) та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання боржником своїх зобов`язань;

Ухвалою суду від 10.06.2024 клопотання №б/н представника заявника адвоката Цимбал А.А. від 06.06.2024 про відкладення розгляду справи задоволено. Відкладено до наступного судового засідання розгляд заяви фізичної особи ОСОБА_1 про призначення арбітражного керуючого Бігдана Олексія Антоновича керуючим реструктуризацією у справі. Прийнято до розгляду в наступне судове засідання заяву №б/н від 09.06.2024 арбітражного керуючого Бігдана Олексія Антоновича про участь у справі. Відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 04 липня 2024 р. о 10:00 год.

26.06.2024 на електронну пошту, через систему "Електронний суд", від представника заявника ОСОБА_2 надійшло клопотання №б/н від 26.06.2024 про витребування:

- від АТ "Сенс Банк" (, адреса: 03150, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, будинок 100, мail: ) засвідчених належним чином копій кредитних договорів та додатків до них, що стосуються кредитних відносин між кредитором та ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 );

- від АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КБ "ПРИВАТБАНК" (Україна, 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д, ) засвідчених належним чином копій кредитних договорів та додатків до них, що стосуються кредитних відносин між кредитором та ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Ухвалою суду від 26.06.2024 прийнято та призначено до розгляду клопотання №б/н від 25.06.2024 представника заявника ОСОБА_2 про витребування доказів у судове засідання, яке призначено на 04 липня 2024 р. о 10:00 год.

У судовому засіданні представник заявника адвокат Цимбал А.А. підтримала клопотання про витребування доказів, пояснивши, що нею до АТ "Сенс Банк", АТ "КБ "ПРИВАТБАНК", ТОВ "ФК Сіті Фінанс" були надіслані запити з проханням надати засвідчені належним чином копії кредитних договорів та додатків до них з дозволом на розкриття банківської таємниці. Відповідь надійшла тільки від ТОВ "ФК Сіті Фінанс". Від АТ "Сенс Банк" та від АТ "КБ "ПРИВАТБАНК" також надійшли відповіді з відмовою у наданні таких документів, оскільки до надісланих запитів не надано, оформленого відповідно до чинного законодавства дозволу на розкриття банківської таємниці. Вважає, що до матеріалів справи надано докази безпідставної відмови АТ "Сенс Банк" та АТ "КБ "ПРИВАТБАНК" у наданні таких документів, оскільки до надісланих запитів представником заявника було надано підписані електронно-цифровим підписом дозволи від ОСОБА_1 на розкриття банківської таємниці. Зазначила, що сам ОСОБА_1 був позбавлений можливості з`явитись у відділення зазначених банків для оформлення відповідно до чинного законодавства дозволу на розкриття банківської таємниці, оскільки проживає у сільській місцевості на значній віддалі від найближчих банківських установ та не може з`явитись для оформлення відповідних документів.

Дослідивши матеріали клопотання №б/н від 25.06.2024 представника заявника про витребування доказів, суд встановив таке.

Як повідомила в усних поясненнях представник заявника та убачається з матеріалів заяви, представник заявника звернулась 03.06.2024 до АТ "Сенс Банк" та АТ "КБ "ПРИВАТБАНК" із запитами про надання інформації стосовно ОСОБА_1 (копій запитів до АТ "Сенс Банк" та АТ "КБ "ПРИВАТБАНК" представник заявника до суду не надала).

З письмових відповідей від 04.06.2024 АТ "Сенс Банк" та від 07.06.2024 АТ "КБ "ПРИВАТБАНК" убачається, що підставою для відмови у наданні документів банками стало не надання необхідних документів, оформлених відповідно до вимог чинного законодавства, які регламентують роботу банківських установ з клієнтами банків.

Разом з тим банки у письмовій відповіді роз`яснили заявнику, що надання банком інформації, що містить банківську таємницю стосовно фізичної особи можливо, зокрема, на підставі, оформленого належним чином, дозволу від клієнта або за рішенням суду.

У письмових відповідях на запити представника заявника від 04.06.2024 АТ "Сенс Банк" та від 07.06.2024 АТ "КБ "ПРИВАТБАНК" повідомлено, зокрема, що вимоги, щодо оформлення дозволу на розкриття інформації, що містить банківську таємницю встановлені Правилами зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, що затверджені постановою Правління Національного банку України 14.07.2006 № 267 (далі - Правила).

Згідно з пунктом 1 Розділу 3 Правил Банк розкриває інформацію, що становить банківську таємницю, на письмовий запит власника або з його письмового дозволу в обсязі, визначеному в такому письмовому запиті або дозволі.

Пунктом 2 Розділу 3 Правил встановлено, що письмовий запит (дозвіл) фізичної особи - клієнта банку, письмовий запит фізичної особи-бенефіціара та/або обтяжувача підписується:

1) у паперовому вигляді цією особою. Її власноручний підпис засвідчується підписом керівника банку чи уповноваженою ним особою або нотаріально:

2) в електронному вигляді в порядку, передбаченому нормативно-правовими актами Національного банку з питань застосування цифрового власноручного підпису, електронного підпису в банківській системі України.

Тобто для розкриття банком інформації, що становить банківську таємницю, до запиту мають бути додані наступні документи:

- посвідчена копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю;

- посвідчена копія ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги;

- письмовий дозвіл особи-клієнта банку, щодо якої запитується інформація, на розкриття банківської таємниці, підпис якої, засвідчений підписом керівника банку чи уповноваженою ним особою та скріплений відбитком печатки банку або нотаріально, або в електронному вигляді в порядку, передбаченому, зокрема в Положенні "Про застосування електронного підпису та електронної печатки", постанова Правління Національного банку України 14.08.2017 №78 (у редакції постанови Правління національного банку України 25.02.2019 №42).

У відповіді на запит від 07.06.2024 АТ "КБ "ПРИВАТБАНК", додатково зазначено, що направлений електронним каналом запит на надання інформації не містить сканкопії дозволу від клієнта на розкриття банківської таємниці. До запиту надано лише електронний файл підпису, у зв`язку з чим банк не мав змоги розглянути звернення в повному обсязі.

Відтак, підставою для відмови у наданні запитуваної інформації стосовно ОСОБА_1 АТ "Сенс Банк" та АТ "КБ "ПРИВАТБАНК" стало не надання необхідних документів, оформлених відповідно до вимог чинного законодавства, які регламентують роботу банківських установ з клієнтами банків.

Суд критично відноситься до твердження представника заявника, що сам ОСОБА_1 був позбавлений можливості з`явитись у відділення зазначених банків для оформлення відповідно до чинного законодавства дозволу на розкриття банківської таємниці з посиланням на те, що проживає у сільській місцевості (село Котлярка Попільнянського району Житомирської області) на значній віддалі від найближчих банківських установ та не може з`явитись для оформлення відповідних документів.

Як убачається з доданих матеріалів відповіді на запити представнику заявника направлені банками на електронну адресу 04.06.2024 - АТ "Сенс Банк" та 07.06.2024 - АТ "КБ "ПРИВАТБАНК". При цьому із клопотанням до суду про витребування доказів представник заявника звернулась лише 25.06.2024

Відтак, у заявника було достатньо часу на оформлення запитів для отримання інформації та документів відповідно до вимог чинного законодавства, які регламентують роботу банківських установ з клієнтами банків.

При цьому суд враховує, що відповідно до заяви про відкриття провадження у справі та поданих декларацій заявник повідомив, що місце фактичного проживання - село Котлярка Попільнянського району Житомирської області. При цьому, зокрема, у 2023 році останнім місцем роботи заявника є посада менеджера у ТОВ "Грозбер Трейд" у місті Києві.

Відтак, відстань від проживання у сільській місцевості (село Котлярка Попільнянського району Житомирської області) заявника до найближчих відділень банків у селищі Попільня та місті Житомирі є значно меншою, ніж відстань від місця його проживання до місця постійної роботи у місті Києві.

Також, до суду не надано доказів неможливості з`явитись заявнику до найближчих банківських установ для оформлення відповідних документів та надання доказів у справі.

Зважаючи на вищевикладене, суд, дослідивши матеріали справи, у судовому засіданні постановляє ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання про відмову у задоволенні клопотання №б/н від 26.06.2024 представника заявника ОСОБА_2 про витребування доказів.

Представник заявника у судовому засіданні підтримала подану до суду заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи та надала усні пояснення у справі. Повідомила, що заявником надані до матеріалів справи усі наявні докази.

Розглянувши у підготовчому засіданні суду матеріали справи, заслухавши усні пояснення представника заявника, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 113 Кодексу України з процедур банкрутства, провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Згідно з приписами ст. 119 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - Кодекс) у підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, з`ясовує наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а також вирішує інші питання, пов`язані з розглядом заяви. Підготовче засідання проводиться у порядку, передбаченому цим Кодексом. За наслідками підготовчого засідання господарський суд постановляє ухвалу про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність або про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність.

Частиною 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що неплатоспроможність - це неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом.

Застосування судами законодавства про банкрутство зобов`язує суди відповідно до частини першої статті 3 ГПК України також використовувати відображені у нормах цього законодавства особливі принципи інституту банкрутства (неплатоспроможності) для забезпечення мети законодавства про банкрутство (неплатоспроможність).

Одним із принципів, які характерні для правового інституту неплатоспроможності є принцип судового контролю у процедурах банкрутства (неплатоспроможності) щодо повноти та належності дій учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), що зобов`язує суд з достатньою повнотою встановити об`єктивні обставини правовідносин сторін по множинних предметах спорів, які виникають у процедурах банкрутства (неплатоспроможності).

Тож на відміну від справ позовного провадження, в яких господарський суд більш жорстко обмежений принципами диспозитивності та змагальності сторін, у справах про банкрутство (неплатоспроможність) судовий контроль є невід`ємною складовою цього провадження (схожий за змістом висновок, викладений у постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.09.2021 у справі № 911/2043/20).

Застосування судами принципу судового контролю процедур банкрутства (неплатоспроможності) щодо повноти та належності дій учасників справи про банкрутство, єдиного правового захисту інтересів кредиторів в межах процедур банкрутства та пропорційності надає суду правові важелі, які можуть забезпечити дотримання балансу інтересів кредиторів та боржника на кожному з етапів процедур банкрутства (неплатоспроможності).

Відповідно до норм КУзПБ кожна судова процедура у справі про банкрутство (неплатоспроможність) має своє завдання та мету, а їх запровадження має здійснюватися із дотриманням правил (наявності визначених КУзПБ для цього умов) переходу від однієї судової процедури до наступної.

При цьому інститут неплатоспроможності фізичних осіб розрахований на надання допомоги саме добросовісному боржнику, фінансово-майновий стан якого свідчить про його дійсну неплатоспроможність, тому суд повинен вчиняти виважені, послідовні та обґрунтовані процесуальні дії в тому числі і при перевірці наявності підстав для застосування щодо боржника судових процедур, передбачених Книгою четвертою КУзПБ.

Також суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20, в якій Верховний Суд акцентував, що з огляду на мету та цілі КУзПБ інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при неефективності таких заходів - забезпечити дієвий механізм продажу активів боржника.

У судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, поведінка та подані документи якого не викликатимуть сумнівів у його доброчесності. Тому до фізичної особи-боржника нормами КУзПБ установлено спеціальні вимоги щодо його добросовісності, оскільки інше суперечило б засадам цивільного законодавства, зокрема таким, як добросовісність у здійсненні відповідного права та недопустимість зловживання правом (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 13 ЦК України).

Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 26.05.2022 у справі № 903/806/20 сформулював принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог. При цьому боржник повинен демонструвати ефективне прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживати заходів до задоволення їх вимог.

Отже, до боржника - фізичної особи КУзПБ установлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків (саме такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.05.2023 у справі № 916/1885/22).

Щодо добросовісної поведінки боржника, у постанові Верховного Суду від 26.05.2022 у справі №903/806/20 з цього приводу зазначено наступне.

"59. Тому до боржника - фізичної особи КУзПБ установлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.

60. Зокрема, задля отримання бажаного результату - відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів КУзПБ покладає на боржника обов`язки:

- повідомити про обставини, що стали підставою для звернення до суду (пункт 3 частини другої статті 116 КУзПБ), отже обґрунтувати природу і причини неплатоспроможності, надати інформацію щодо витрачання коштів, отриманих від кредитора (кредитодавця, позикодавця), та/або щодо руху основних активів з часу виникнення зобов`язань перед кредиторами тощо;

- надати повну і достовірну інформацію про власний майновий стан та членів його сім`ї, щодо розміру та джерел доходів (пункти 4 -11 частини третьої статті 116 КУзПБ), тому у разі необхідності і додаткові пояснення чи документи на підтвердження належного виконання цих вимог;

- подати проєкт плану реструктуризації боргів та співпрацювати з керуючим реструктуризацією і зборами кредиторів при погодженні його змісту (частина четверта статті 116, частина сьома статті 126 КУзПБ);

- повністю погасити окремі види заборгованості до затвердження судом плану реструктуризації боргів боржника (стаття 125 КУЗПБ);

- погашати вимоги кредиторів згідно з умовами плану реструктуризації боргів у разі його затвердження (частина перша статі 128 КУзПБ).

62. Системне тлумачення цих приписів свідчить, що за їх змістом законодавець закріпив у спеціальних нормах КУзПБ принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.

63. Саме такий боржник реалізує право ініціювати провадження у справі про власну неплатоспроможність не на шкоду кредиторам, а для досягнення легітимної мети цього провадження - соціальної реабілітації добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності."

У своїй заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 зазначає, що протягом 2017 - 2023 років перебував у кредитних відносинах з банківськими та іншими фінансовими установами України та укладав привочини, за якими отримував послуги споживчого кредитування у вигляді грошових коштів з метою придбання споживчих товарів, робіт та послуг для задоволення власних потреб.

При цьому, починаючи з липня 2022 року, заявник повністю припинив погашення своїх кредитів, тобто у продовж більш, ніж двох місяців він не мав фінансової можливості виконувати свої грошові зобов`язання перед кредиторами у розмірі 100% місячних платежів по всім кредитним зобов`язанням.

Крім того, заявник зазначає, що на даний час існують й інші обставини, які свідчать, що найближчим часом він не зможе відновити погашення своїх кредитів, що виникли внаслідок пандемії нової коронавірусної інфекції з 19.12.2020 та внаслідок повномасштабного вторгнення росії на територію України з 24.02.2022.

Повідомляє, що на момент подачі даної заяви загальна сума заборгованості перед всіма кредиторами складає 225 275, 73 грн.

На підтвердження зазначеного, заявником у якості підтвердження укладення договорів з кредиторами та наявності відповідної заборгованості наданий, зокрема, список кредиторів та боржників ОСОБА_1 , виписку з Українського бюро кредитних історій (з актуальною інформацією станом на 22.05.2024), довідку АТ "ТАСКОМБАНК" №2602/578 від 23.02.2024 про заборгованість, виписки по кредитам АТ "КБ ПРИВАТБАНК" від 25.01.2024, довідку АТ "КБ ПРИВАТБАНК" від 25.01.2024 про заборгованість, відповіді на запити від ТОВ "ФК Сіті Фінанс"з додатками та від АТ "Сенс Банк", та АТ "КБ "ПРИВАТБАНК".

Представник ОСОБА_1 у судовому засіданні повідомила, що нею були направлені запити до відповідних банківських установ для отримання підтвердження наявності заборгованості боржника перед кредиторами, її актуального розміру та підтверджуючих документів. Однак, відповідь було отримано лише від ТОВ "ФК "СІТІ ФІНАНС" з копією кредитного договору від 12.11.2021, довідкою №1-107293 від 04.06.2024 про заборгованість.

Правовою підставою для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність заявник зазначає пункти 2, 4 ч. 2 ст. 115 Кодексу України з процедур банкрутства.

На підставі зазначеного, ОСОБА_1 та його представник просить суд відкрити провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Згідно з наданими даними заявником, як боржником інформації, витягом з Українського Бюро Кредитних історій (УБКІ) (звіт актуальний станом на 22.05.2024) є заборгованість ОСОБА_1 перед 4 фінансовими установами: ТОВ "ФК "СІТІ ФІНАНС", АТ "ТАСКОМБАНК", АТ"КБ "ПРИВАТБАНК", АТ "СЕНС БАНК" на загальну суму 224 854, 46 грн.

Крім того, з наданого у якості доказу до матеріалів заяви, витягу УБКІ вбачається, що кредитні договори АТ"КБ "ПРИВАТБАНК" є пролонговані.

Отже, ОСОБА_1 , уклав кредитні договори, по яких існує заборгованість згідно конкретизованого списку кредиторів та боржників (який додано до заяви) з фінансовими установами.

Завданням підготовчого засідання господарського суду при розгляді заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи є перевірка підтвердження належними та допустимими доказами обставин, що вказані боржником як ознаки його неплатоспроможності чи її загрози відповідно до вищезазначених положень частини другої статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства.

Водночас при ініціюванні справи про неплатоспроможність фізичної особи наявність простроченої заборгованості чи можливість невиконання грошових зобов`язань найближчим часом (загроза неплатоспроможності) має підтверджуватися доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором. Такими доказами, серед іншого, можуть бути судові рішення, правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про фінансову операцію та підтверджують її здійснення (зокрема банківські виписки, платіжні доручення, довідки) та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання боржником своїх зобов`язань, а у випадку загрози неплатоспроможності - потенційну можливість такого невиконання.

У відповідності до положень статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства обов`язок подання документів, на підставі яких виникла заборгованість заявника, покладений на заявника.

Звертаючись до господарського суду із заявою про відкриття справи про неплатоспроможність фізична особа - боржник повинна розкрити повну та вичерпну інформацію про загальну суму заборгованості та строк виконання зобов`язань, а також документально підтвердити таку інформацію належними та допустимими доказами у розумінні вимог статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, що також передбачено пунктами 3, 14 частини третьої статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства.

Окрім того, положення Кодексу України з процедур банкрутства визначають обов`язок боржника у своїй заяві про відкриття справи навести всі обставини неплатоспроможності та документально їх підтвердити.

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність. Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

В свою чергу, п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 встановлює, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Відтак, доказами, які підтверджують факт надання кредитних коштів, наявність заборгованості, її розмір та строк прострочки по платежам, є первинні документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність. (Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 30.01.2018 року у справі №161/16891/15-ц та від 25.05.2021 у справі №554/4300/16-ц).

Боржник зобов`язаний надати суду докази припинення погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців, зокрема:

- докази на підтвердження факту отримання та строків платежу по кожному кредитору (договори; виписки по рахунку, тощо);

- докази припинення погашення кредитів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців (довідка фінансової установи про заборгованість; розрахунок фінансової установи про заборгованість (у усіма складовими), тощо).

У даному випадку заявником у якості підтвердження укладення договорів з кредиторами та наявності заборгованості наданий конкретизований список кредиторів, виписки по картах (рахунках), довідку АТ "ТАСКОМБАНК" №2602/578 від 23.02.2024 з актуальною інформацією станом на 23.02.2024 про заборгованість, виписки по кредитам АТ "КБ ПРИВАТБАНК" від 25.01.2024, довідку АТ "КБ ПРИВАТБАНК" від 25.01.2024 з актуальною інформацією станом на 25.01.2024 про заборгованість, відповіді на запити від ТОВ "ФК Сіті Фінанс" з додатками та від АТ "Сенс Банк", АТ "КБ "ПРИВАТБАНК", частково - договори з кредиторами.

Проте, проаналізувавши подані заявником документи, суд дійшов висновку, що надані докази мають неточну та неповну інформацію, на підставі якої, суд позбавлений можливості встановити наявність підстав для відкриття провадження у справі.

Слід зазначити, що боржником, не надано належних доказів з актуальною інформацією на момент звернення до суду в частині (всіх копій договорів, квитанцій, банківських виписок тощо), що підтверджують суми грошових вимог кредиторів (заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором, через їх відсутність. Так, взагалі не надано договорів, на які посилається заявник, з кредитором АТ"КБ "ПРИВАТБАНК".

Представником заявника надано суду докази про направлені запити кредиторам, з метою отримання (докази про неможливість отримання) підтвердження наявності заборгованості боржника перед кредиторами, його актуального розміру та підтверджуючих документів, на підставі яких можна було б встановити реальну та актуальну суму боргу.

Однак, як вбачається з матеріалів справи до суду не надані самі запити, які були направлені кредиторам; дані запити, як вбачається з відповідей банків, направлені 04.06.2024 на електронну пошту фінансових установ (додано скріншот-копію про підтвердження направлення запиту від 04.06.2024 АТ "КБ ПРИВАТБАНК" та зазначено: "Запит по Назарук з дозволами". Проте до скріншот-копії не надано тексту самого запиту.

Заявником не отримано актуальної інформації на подані запити від АТ "Сенс Банк" та АТ "КБ "ПРИВАТБАНК". Як було встановлено вище з письмових відповідей від 04.06.2024 АТ "Сенс Банк" та від 07.06.2024 АТ "КБ "ПРИВАТБАНК" убачається, що підставою для відмови у наданні документів стало не надання заявником необхідних документів, оформлених відповідно до вимог чинного законодавства, які регламентують роботу банківських установ з клієнтами банків, а надання банком інформації, що містить банківську таємницю стосовно фізичної особи можливо, зокрема, на підставі, оформленого належним чином, дозволу від клієнта.

Також слід зазначити, що заявником до заяви додано виписки по кредитам та довідку від 25.01.2024 про заборгованість перед АТ "КБ ПРИВАТБАНК" станом на 25.01.2024, відповідно до яких ОСОБА_1 не має заборгованості перед банком. Однак, зазначена інформація не є актуальною на момент звернення до суду (26.04.2024), тобто через три місяці. Також не є актуальною довідка АТ "ТАСКОМБАНК" №2602/578 від 23.02.2024 з інформацією станом на 23.02.2024 про заборгованість перед кредитором.

Відтак, подані ОСОБА_1 виписки по кредитам та довідка про заборгованість АТ "КБ ПРИВАТБАНК" станом на 25.01.2024 не є належними доказами про відсутність заборгованості по зобов`язаннях з банком станом на 26.04.2024 (день звернення із заявою до суду, згідно штемпеля на поштовому конверті).

Надані заявником у якості доказів договори, укладені фізичною особою з фінансовими установами, можуть свідчити про домовленість сторін договорів та можуть бути доказами у справі про наявність дійсного основного зобов`язання боржника перед фінансовими установами, суми заборгованості та строку прострочки по платежам за основним зобов`язанням лише у сукупності з іншими доказами, зокрема, первинними документами.

Роздруківка кредитної історії не є належним доказом припинення погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців, як цього вимагає п. 2 ч. 2 ст. 115 Кодексу України з процедур банкрутства.

Судом досліджено, що заявником не надано належних доказів припинення погашення ним кредитів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців, що унеможливлює дослідити строк непогашення більше двох місяців).

З огляду на зазначене, без необхідних доказів, суд позбавлений можливості встановити факт наявності заборгованості і як наслідок, що боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців.

Враховуючи, що боржник зобов`язаний надати суду докази припинення погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за к о ж н и м з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців, суд не приймає посилання боржника на те, що не може бути підставою для відмови у відкритті проваджений у справі про неплатоспроможність боржника сам лише факт ненадання кредитних договорів зі всіма заявленими кредиторами, виписок по рахунках та довідок банків та інших фінансових установ щодо розміру заборгованості та часткове надання кредитних договорів та виписок по рахункам щодо стану заборгованості.

З огляду на зазначене, без необхідних доказів, суд позбавлений можливості встановити факт наявності заборгованості і як наслідок те, що боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців.

Заявником, також, не доведено належними та допустимими доказами наявності інших підстав, передбачених ст. 115 Кодексу України з процедур банкрутства, для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Суд вважає за необхідне звернути увагу, що у всіх наданих до суду деклараціях заявника у розділі 3 пункту Б, п.п. 23, 24 ОСОБА_1 взагалі не зазначено відомості про нерухоме майно членів сім`ї, а саме про земельну ділянку, житловий будинок (також не зазначено, що члени сім`ї не надали такі відомості), тобто заявником не розкрито всіх даних стосовно членів сім`ї.

Крім того, в декларації станом на 01.03.2024 заявником не зазначено даних про отриману заробітну плату, адже як вбачається з копії трудової книжки, ОСОБА_1 01.11.2023 прийнятий на посаду менеджера відділу продажу ТОВ "Грозбер Трейд" (м.Київ). Інших даних та доказів про звільнення з ТОВ "Грозбер Трейд"або обґрунтованих пояснень щодо не зазначення інформації про заробітну плату у 2024 році до матеріалів справи не надано.

Посилання на пандемію та військовий стан, як на підставу для звернення із даною заявою, суд не приймає, так як зазначені факти є загальновідомими та розповсюджуються на усіх громадян України.

Військовий стан у даному випадку не є підставою для припинення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором.

Отже, зазначені заявником обґрунтування інших підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не знайшло свого документального підтвердження, тобто не доведено належними доказами.

Суд звертає увагу заявника на поданий ним нереалістичний проект плану реструктуризації боргів, у якому зазначено, що загальний дохід боржника в місяць становить 18 245, 99 грн, загальна сума витрат боржника в місяць - 17 705 грн. Сума, яка буде виділятися для погашення вимог кредиторів в місяць - 540,99 грн.

У проекті плану реструктуризації боргів ОСОБА_1 зазначає про погашення заборгованості протягом 5 років; доходи, які боржник отримує (заробітна плата, пенсія, тощо) - 5 845, 80 грн (з вирахуванням податків), доходи, які боржник розраховує отримати протягом процедури реструктуризації боргів - 6 000,00 грн, розмір суми, яка щомісяця виділятиметься для погашення вимог кредиторів - 3 000,00 грн (за рахунок доходів та допомоги друзів), вимоги кредиторів, які будуть прощені у разі виконання плану реструктуризації боргів - 45 275,73 грн, розмір суми, яка щомісяця залишатиметься боржнику на задоволення побутових потреб - 3 000,00 грн.

Однак ОСОБА_1 не доведено та не зазначено джерело отримання доходів, які перевищують його заробітну плату, не надано належних доказів про можливість сплати друзями боргів заявника. Також викликає сумніви щодо реальності суми, зазначеної заявником, яка буде щомісячно виділятися на задоволення побутових потреб - 3000,00 грн протягом 5 років, оскільки не надано доказів та пояснень, що вказана сума буде покривати витрати на проживання у приватному будинку (село Котлярка Попільнянського району Житомирської області) за комунальні послуги, господарські потреби, видатки на харчування, медичні потреби, тощо. Зазначений план не містить положень про можливість реалізації нерухомого майна, яке належить заявнику, з метою погашення вимог кредиторів тощо.

Відтак, відсутні докази вважати поданий заявником проект плану реструктуризації боргів ОСОБА_1 реальним, який надалі може бути прийнятий за основу та підстави вважати, що він поданий заявником з метою його виконання.

Суд звертає увагу, що у відповідності до ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства реструктуризація боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника.

Крім того, суд критично ставиться до викладених у договорі №4 від 25.04.2024, укладеного між ОСОБА_1 та арбітражним керуючим Бігдан О.А., положень щодо порядку виплати винагороди та відшкодування витрат арбітражному керуючому. Відповідно до умов договору сума авансування винагороди арбітражному керуючому за виконання повноважень керуючого реструктуризацією протягом трьох місяців становить 45 420,00 грн; оплата послуг відстрочується до моменту реалізації майна боржника. У разі відсутності майна у боржника, з моменту його призначення.

Однак, у поданому до суду плану реструктуризації не передбачено реалізацію майна боржника. При цьому боржник відповідно до наданих матеріалів справи та доказів не планує отримати доходи, які б дозволяли протягом трьох місяців з моменту призначення арбітражного керуючого виплатити йому належну суму винагороди 45 420 грн, оскільки взагалі не передбачає таких доходів та не повідомляє про їх джерела.

Зазначене може свідчити, що заявник ухиляється від обов`язку оплатити винагороду арбітражному керуючому у сумі 45 420 грн. Угода про оплату основної винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого повинна бути реалістична та відповідати положенням Кодексу України з процедур банкрутства, якими передбачена оплата саме боржником основної винагороди арбітражного керуючого (зокрема і на умовах відстрочення або розстрочення такої оплати).

Слід зазначити, що законодавець закріпив у спеціальних нормах КУзПБ принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.

Саме такий боржник реалізує право ініціювати провадження у справі про власну неплатоспроможність не на шкоду кредиторам, а для досягнення легітимної мети цього провадження - соціальної реабілітації добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності.

Суд зауважує, що провадження у справах про банкрутство є самостійним видом судового провадження і характеризується особливим процесуальним порядком розгляду справ, специфічністю цілей і завдань, особливим суб`єктним складом, тривалістю судового провадження, що істотно відрізняють це провадження від позовного.

З огляду на положення процесуального закону, господарський суд, здійснюючи правосуддя, обмежений принципами диспозитивності та змагальності сторін, водночас у справах про банкрутство (неплатоспроможність) судовий контроль є невід`ємною складовою цього провадження.

У справах про неплатоспроможність фізичних осіб існує ризик ігнорування боржниками мети і завдань процедури реструктуризації боргів, що може полягати у наданні фіктивного та не виконуваного плану реструктуризації, який не відповідатиме вимогам статті 124 КУзПБ, пасивній участі боржника в цій процедурі.

Суд звертає увагу, що вказане вище не може залишатись поза судовим контролем, оскільки господарський суд не позбавлений можливості надавати оцінку поведінці боржника у разі розгляду судом заяви боржника про його неплатоспроможність у підготовчому засіданні: чи є вона відкритою, зрозумілою, своєчасною та добросовісною чи, навпаки, недобросовісною, такою, що містить ознаки ухилення від виконання зобов`язань, маючи на меті лише фактичне списання заборгованості перед кредиторами, що свідчить про зловживання правом боржника на доступ до суду зі зверненням із заявою про неплатоспроможність.

Згідно ч.4 ст. 119 Кодексу про банкрутство, господарський суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність, якщо, відсутні підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Враховуючи те, що заявник не довів наявності підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, суд дійшов до висновку про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Заявником не доведено відсутності у нього, чи неможливості отримання інших доказів (судові рішення, правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення (зокрема, банківські виписки з усіх банківських установ, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки з актуальною інформацією, листи - відповіді кредиторів на запити заявника про наявність заборгованості з додатками, що її підтверджують, протоколи), інші належні докази з актуальною інформацією на момент звернення із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника) на підтвердження наявності у нього заборгованості, які б доводили факт невиконання ним своїх зобов`язань, а у випадку загрози неплатоспроможності - потенційну можливість такого невиконання.

Збирання доказів у справі не є обов`язком суду, крім випадків, які прямо встановлено нормами Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на те, що судом відмовлено у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність боржника, господарський суд залишає без розгляду заяву № б/н арбітражного керуючого Бігдана Олексія Антоновича про участь у справі.

З урахуванням частини 7 статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства, відмова у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність не перешкоджає повторному зверненню до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність за наявності підстав, встановлених цим Кодексом.

Керуючись статтями 1, 2, 9, 113, 115, 119 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Житомирської області

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність.

2. Залишити без розгляду клопотання фізичної особи ОСОБА_1 про призначення арбітражного керуючого Бігдана Олексія Антоновича керуючим реструктуризацією у справі.

3. Залишити без розгляду заяву №б/н від 09.06.2024 арбітражного керуючого Бігдана Олексія Антоновича про участь у справі.

Ухвала набрала законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст.ст.254- 257 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію у справі, що розглядається: http://court.gov.ua/fair/sud5007/

Дата підписання ухвали: 09.07.2024

Суддя Макаревич В.А.