ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" червня 2024 р. Cправа №902/246/24

Господарський суд Вінницької області у складі головуючої судді Нешик О.С., при секретарі судового засідання Шаравській Н.Л., за участю:

представника позивача: Печенюка М.М. (довіреність б/н від 01.11.2023),

відповідач - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кеарфілд", м.Київ

до Фермерського господарства "Карат", смт Чернівці Могилів-Подільського району Вінницької області

про стягнення 10479175,10 грн заборгованості за договором поставки

ВСТАНОВИВ:

Процесуальні дії у справі, стислий виклад позицій сторін.

До Господарського суду Вінницької області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Кеарфілд" з позовом про стягнення з Фермерського господарства "Карат" 10479175,10 грн заборгованості, нарахованої в зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки №CR-04225 від 03.05.2023 в частині здійснення платежів за отриманий товар, а саме: 5925753,91 грн - основного боргу; 2962876,95 грн - штрафу; 770386,70 грн - пені; 705801,70 грн - 30% річних та 114355,84 грн - інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 21.03.2024 відкрито провадження у справі №902/246/24, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 25.04.2024.

Однак, 25.04.2024 розгляд справи №902/246/24 не відбувся в зв`язку з масштабною та тривалою повітряною тривогою, а також загрозою ракетних ударів по всій території України, а тому 29.04.2024 судом прийнята ухвала про відкладення підготовчого судового засідання до 16.05.2024.

За наслідками слухання справи, 16.05.2024, судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи №902/246/24 до судового розгляду по суті на 27.06.2024.

На визначену судом дату, 27.06.2024, з`явився представник позивача. Відповідач правом участі в судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином, що підтверджується підписом його представника на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.117).

Враховуючи викладене є достатні підстави вважати, що судом вжито належних заходів до повідомлення учасників справи про дату, час та місце слухання справи. Слід зауважити, що відповідно до положень ч.3 ст.202 ГПК України, неявка в судове засідання учасників справи без поважних причин або без повідомлення причин неявки є підставою розгляду справи за відсутності таких учасників справи.

В судовому засіданні, 27.06.2024, представник позивача позов підтримав.

У зв`язку з ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, відповідно до положень ч.2 ст.178 ГПК України, судом вирішено спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч.4 ст.240 ГПК України, 27.06.2024 судом підписано вступну та резолютивну частини рішення без його проголошення.

Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин.

03.05.2023 між позивачем (надалі за текстом також - Постачальник) та відповідачем (надалі за текстом також - Покупець) укладено договір поставки №CR-04225 (а.с.8-14), за умовами п.1.1 якого Постачальник зобов`язується в строки, визначені договором, передати у власність Покупця (поставити) насіння сільськогосподарських культур та/або засоби захисту рослин, добрива (надалі - Товар), а Покупець зобов`язується прийняти Товар і оплатити його вартість.

За умовами п.1.2, 1.3 Договору вид, асортимент, ціна за одиницю товару, кількість, загальна вартість поставленого товару зазначаються у видатковій накладній на кожну партію товару. Право власності на товар та ризик випадкової загибелі або псування товару переходить до Покупця з моменту підписання його представником видаткової накладної.

Згідно з пп.2.1.1 Договору остаточний перелік, найменування, кількість по кожному виду Товару визначається (узгоджується) Сторонами па підставі заявки Покупця на момент відвантаження Товару та відображається у видаткових накладних.

Відповідно до п.4.1 Договору строк поставки Товару орієнтовно визначається у Додатках до цього Договору та може бути скоригований Постачальником одноособово.

За правилами п.5.1 Договору ціна за одиницю Товару кожного найменування визначається у гривні та в її еквіваленті в іноземної валюти кожного найменування наводиться у Додатках до Договору.

Згідно з п.5.2 Договору загальна сума Договору є орієнтовною визначається сукупністю додатків та видаткових накладних, які є невід`ємною частиною цього Договору. Видаткова накладна є невід`ємною частиною Договору та підписується з боку Покупця уповноваженою особою на підставі довіреності на отримання матеріальних цінностей (Товару).

Сторони домовились, що загальна вартість поставленого за цим договором Товару визначається сторонами на момент проведення остаточного та повного розрахунку Покупцем з Постачальником за поставлений Товар в порядку, визначеному Сторонами у Додатках до цього Договору. При цьому видані Постачальником податкові та видаткові накладні підлягають обов`язковому та безумовному коригуванню на дату проведення остаточного та повного розрахунку (оплати) за поставлений Товар. Покупець безумовно погоджується на таке коригування видаткових та податкових накладних та зобов`язаний отримати та підписати їх не пізніше дня їх отримання.

Якщо Додатками до Договору передбачається відчуження Товару на умовах відстрочки або розстрочки платежу, ціна товару і його загальна вартість може бути змінена Постачальником, шляхом виставлення Покупцеві відповідного рахунку-фактури, який дійсний 1 календарний день (п.5.3 Договору).

Відповідно до п.6.1 Договору загальна вартість Товару повинна бути сплачена Покупцем у строк, встановлений в Додатках до цього Договору.

За умовами п.6.6 Договору незалежно від призначення платежу у банківському переказі, у разі порушення Покупцем платіжних зобов`язань за цим або будь-яким іншим Договором, Постачальник має право на свій розсуд зарахувати оплати грошовими коштами, що надійшли від Покупця, в оплату простроченої заборгованості.

Товар вважається прийнятим за кількістю та якістю (цілісність упаковки та інші видимі дефекти) відповідно до товарно-транспортних документів: видаткової накладної та/або товарно-транспортної накладної (п.9.3 Договору).

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками та засвідчення печатками Сторін. Строк дії цього Договору становить 12 (дванадцять) місяців. У разі, якщо визначені цим Договором зобов`язання не будуть виконані в повному обсязі та належним чином, строк дії цього Договору продовжується на тих самих умовах до повного їх виконання (п.10.1 Договору).

Відповідно до п.12.2 Договору за порушення строків виконання зобов`язань за цим Договором Сторона, яка допустила прострочку, сплачує другій Стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, нарахованої на суму простроченого зобов`язання за кожен день прострочки.

В разі прострочення дати оплати вартості товару Покупець, крім пені, сплачує Постачальнику штраф в розмірі 50% (п`ятдесяти відсотків) від вартості неоплаченого товару. Умови даного пункту не поширюються на поставку товару, що здійснюється на умовах 100% попередньої оплати (п.12.3 Договору).

Покупець, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплачує Постачальнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 30% річних від простроченої суми. Умови даного пункту не поширюються на поставку товару, що здійснюється на умовах 100% попередньої оплати (п.12.7 Договору).

За правилами п.12.9 Договору: нарахування штрафних санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим Договором здійснюється без обмеження строку. Строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим Договором становить 3 (три) роки.

На виконання умов Договору, з метою конкретизації його умов, сторони уклали такі додатки (специфікації) (а.с.21-27):

- додаток №1 від 03.05.2023 щодо поставки товару на суму 4555829,29 грн;

- додаток №2 від 04.05.2023 щодо поставки товару на суму 78173,52 грн;

- додаток №3 від 10.05.2023 щодо поставки товару на суму 30776,64 грн;

- додаток №4 від 23.05.2023 щодо поставки товару на суму 683141,95 грн;

- додаток №5 від 01.06.2023 в редакції додаткової угоди №1 від 27.07.2023 щодо поставки товару на суму 777832,51 грн;

- додаток №6 від 12.06.2023 щодо поставки товару на суму 10415,52 грн.

Згідно умов укладених додатків №1 від 03.05.2023, додатку №2 від 04.05.2023, додатку №3 від 10.05.2023 оплата за товар здійснюється у розмірі 100% вартості товару в строк до 20.10.2023; згідно умов укладеного додатку №4 від 23.05.2023 оплата за товар здійснюється у розмірі 100% вартості товару в строк до 20.09.2023; згідно умов укладеного №5 від 01.06.2023 в редакції додаткової угоди №1 від 27.07.2023 оплата за товар здійснюється у розмірі 100% вартості товару в строк до 01.09.2023; згідно умов укладеного додатку №6 від 12.06.2023 оплата за товар здійснюється у розмірі 100% вартості товару в строк до 12.06.2023.

Позивачем виконано взяті на себе зобов`язання та здійснено поставку товару відповідачу, що підтверджується складеними та підписаними між сторонами видатковими накладними (а.с.29-41), а саме:

- видаткова накладна №5033011 від 03.05.2023 на загальну суму 459705,00 грн відносно товару, визначеного в додатку №1 від 03.05.2023;

- видаткова накладна №5043010 від 04.05.2023 на загальну суму 777728,20 грн відносно товару, визначеного в додатку №1 від 03.05.2023;

- видаткова накладна №5053001 від 05.05.2023 на загальну суму 78173,52 грн відносно товару, визначеного в додатку №2 від 04.05.2023;

- видаткова накладна №5053007 від 05.05.2023 на загальну суму 727552,19 грн відносно товару, визначеного в додатку №1 від 03.05.2023;

- видаткова накладна №5053008 від 05.05.2023 на загальну суму 969668,84 грн відносно товару, визначеного в додатку №1 від 03.05.2023;

- видаткова накладна №5083002 від 08.05.2023 на загальну суму 1564864,40 грн відносно товару, визначеного в додатку №1 від 03.05.2023;

- видаткова накладна №5103007 від 10.05.2023 на загальну суму 56310,66 грн відносно товару, визначеного в додатку №1 від 03.05.2023;

- видаткова накладна №5173004 від 17.05.2023 на загальну суму 30776,64 грн відносно товару, визначеного в додатку №3 від 10.05.2023;

- видаткова накладна №5253006 від 25.05.2023 на загальну суму 367416,00 грн відносно товару, визначеного в додатку №4 від 23.05.2023;

- видаткова накладна №5253017 від 25.05.2023 на загальну суму 315725,95 грн відносно товару, визначеного в додатку №4 від 23.05.2023;

- видаткова накладна №6023001 від 02.06.2023 на загальну суму 558964,75 грн відносно товару, визначеного в додатку №5 від 01.06.2023 в редакції додаткової угоди №1 від 27.07.2023;

- видаткова накладна №6023003 від 02.06.2023 на загальну суму 203603,84 грн відносно товару, визначеного в додатку №5 від 01.06.2023 в редакції додаткової угоди №1 від 27.07.2023;

- видаткова накладна №6133001 від 13.06.2023 на загальну суму 10415,52 грн відносно товару, визначеного в додатку №6 від 12.06.2023.

В матеріалах справи також наявний обопільно підписаний між сторонами документ "Коригування ціни №CH-08103001 від 10 серпня 2023 р. до видаткової накладної СR-06023001 від 02.06.2023" (а.с.28), відповідно до якого погоджено збільшити вартість одного з поставлених товарів за видатковою накладною №6023003 від 02.06.2023 на 15263,92 грн з ПДВ.

Отже позивачем здійснено поставку товару відповідачу на загальну суму 6136169,43 грн з ПДВ.

Наявними у справі платіжними документами підтверджується часткове виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором (а.с.43-44):

- відповідно до платіжної інструкції №2048 від 12.06.2023 відповідачем сплачено 10415,52 грн;

- згідно з платіжною інструкцією №20 від 22.09.2023 відповідачем сплачено 200000,00 грн.

Норми права, які застосував суд, висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Як зазначено вище: предметом позову у цій справі є матеріально-правова вимога про стягнення 5925753,91 грн - основного боргу; 2962876,95 грн - штрафу; 770386,70 грн - пені; 705801,70 грн - 30 % річних та 114355,84 грн - інфляційних втрат, що нараховані в зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №CR-04225 від 03.05.2023.

Суд зазначає, що укладений між сторонами Договір, за своєю правовою природою є договором поставки, положення якого врегульовано главою 54 ЦК України.

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ч.1 ст.662 ЦК України).

Відповідно до ст.633 ЦК України: продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.689 ЦК України покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

За правилами ч.1 ст.691 ЦК України: покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Розглядаючи вимоги позивача про стягнення 5925753,91 грн - основної заборгованості, суд враховує таке.

Згідно зі ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства. Вказана норма за своїм змістом кореспондується з приписами ч.1 ст.193 ГК України.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Наявними у справі видатковими накладними, а також коригуванням ціни №CH-08103001 від 10 серпня 2023 р. до видаткової накладної СR-06023001 від 02.06.2023 (а.с.28-41) підтверджується поставка відповідачу товару на загальну суму 6136169,43 грн. Водночас на виконання умов Договору відповідачем сплачено 210415,52 грн (а.с.43-44).

Як встановлено ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до п.6.1 Договору загальна вартість Товару повинна бути сплачена Покупцем у строк, встановлений в Додатках до цього Договору.

З огляду на наведені умови Договору та його додатків, суд доходить висновку, що відповідач є таким, що прострочив виконання своїх зобов`язань:

- за додатком №1 від 03.05.2023 - з 21.10.2023;

- за додатком №2 від 04.05.2023 - з 21.10.2023;

- за додатком №3 від 10.05.2023 - з 21.10.2023;

- за додатком №4 від 23.05.2023 - з 21.09.2023;

- за додатком №5 від 01.06.2023 - з 01.09.2023;

- за додатком №6 від 12.06.2023 - з 13.06.2023.

Враховуючи викладене, беручи до уваги відсутність доказів проведення остаточних розрахунків за отриманий товар, суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення 5925753,91 грн - основної заборгованості є правомірними та обґрунтованими, а отже підлягають задоволенню.

Стосовно вимог позивача про стягнення штрафу в розмірі 2962876,95 грн, суд враховує наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст.230 ГК України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.1, 2 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

За правилами п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

В разі прострочення дати оплати вартості товару Покупець, крім пені, сплачує Постачальнику штраф в розмірі 50% (п`ятдесяти відсотків) від вартості неоплаченого товару. Умови даного пункту не поширюються на поставку товару, що здійснюється на умовах 100% попередньої оплати (п.12.3 Договору).

Суд зауважує, що наявними у справі доказами підтверджується обставина прострочення відповідачем сплати платежів за Договором.

Враховуючи викладене, вимоги про стягнення штрафу в сумі 2962876,95 грн є правомірними та обґрунтованими.

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення 770386,70 грн - пені, нарахованої за період з 02.09.2023 по 01.03.2024, суд виходить з наступного.

У відповідності до ч.3 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до ч.1, 2 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до п.12.2 Договору за порушення строків виконання зобов`язань за цим Договором Сторона, яка допустила прострочку, сплачує другій Стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, нарахованої на суму простроченого зобов`язання за кожен день прострочки.

Судом встановлено, що відповідач є таким, що прострочив виконання своїх зобов`язань, а саме:

- за додатком №1 від 03.05.2023 - з 21.10.2023;

- за додатком №2 від 04.05.2023 - з 21.10.2023;

- за додатком №3 від 10.05.2023 - з 21.10.2023;

- за додатком №4 від 23.05.2023 - з 21.09.2023;

- за додатком №5 від 01.06.2023 - з 01.09.2023;

- за додатком №6 від 12.06.2023 - з 13.06.2023.

При перевірці правомірності визначення позивачем періоду у часі, протягом якого нараховані проценти суд враховує положення п.1.12. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013, згідно з яким суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Враховуючи наведені вище висновки, здійснивши перерахунок розміру пені, суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача в частині вимог про стягнення 731593,64 грн пені, а тому в задоволенні вимог про стягнення 38793,06 грн пені слід відмовити.

Щодо стягнення 705801,70 грн - 30% річних за період з 02.09.2023 по 01.03.2024, суд зазначає таке.

За правилами ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Покупець, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплачує Постачальнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 30% річних від простроченої суми. Умови даного пункту не поширюються на поставку товару, що здійснюється на умовах 100% попередньої оплати (п.12.7 Договору).

При перевірці правомірності визначення позивачем періоду у часі, протягом якого нараховані проценти суд враховує викладені вище висновки відносно дати, з якої відповідач вважається таким, що прострочив виконання своїх зобов`язань.

Перевіривши обрахунок 30% річних, враховуючи наведені вище висновки, не виходячи за межі періоду у часі, визначеного у позовній заяві, судом встановлено, що правомірним до стягнення з відповідача є 690366,32 грн. Відтак, позивачем неправомірно нараховано 15435,38 грн 30% річних, в зв`язку з чим в позові в цій частині слід відмовити.

Розглянувши вимогу позивача стосовно заявлених 114355,84 інфляційних втрат за період з 02.09.2023 по 31.01.2024, суд зазначає таке.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив строк виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання, згідно ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

При перевірці правильності нарахування позивачем суми, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів, суд враховує висновки щодо застосування ст.625 ЦК України, викладену у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19 та від 20.11.2020 у справі №910/13071/19, згідно з якими.

При розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 (далі - Постанова КМУ №1078) та Методики розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженої наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007.

Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування ст.625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ №1078).

Сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Враховуючи наведені висновки, здійснивши перевірку правильності нарахування заявленої суми, суд дійшов висновку про правомірність вимог в частині стягнення 109281,69 грн суми, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів, а отже в частині вимог про стягнення 5074,15 грн інфляційних втрат слід відмовити.

Згідно з ч.1 ст.129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013 слідує, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Відтак, інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Згідно із ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. Водночас повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст. 625 ЦК України, викладені у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18, згідно яких суд з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст.625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника.

Такими чином вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені) та відсотків річних, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) та відсотків річних таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Тобто з системного аналізу вищевказаних норм слідує, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки та відсотків річних є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки та відсотків річних.

Отже, якщо порушення зобов`язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб`єкта, то суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Слід зазначити, що законодавчо не врегульований розмір можливого зменшення штрафних санкцій. Водночас вирішення питання про зменшення неустойки та відсотків річних та розмір, до яких вони підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Приймаючи рішення про зменшення розміру компенсаційних нарахувань суд взяв до уваги те, що сукупний розмір штрафних та компенсаційних нарахувань становить понад 75% розміру основної заборгованості, а покладення надмірного фінансового тягаря на відповідача може призвести до погіршення його матеріального становища, що може мати наслідком його неплатоспроможність.

Також суд критично оцінює посилання позивача на те, що розмір завданих збитків становить суму штрафних та компенсаційних нарахувань (4553421,19 грн), оскільки за приписам ч.2 ст.22 ЦК України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Отже, за відсутності будь-яких доказів, суд констатує, що позивачем не доведено розмір збитків, завданих невиконанням зобов`язання відповідачем.

Судом враховано правовий зміст інституту неустойки, основною метою якого є стимулювання боржника до виконання основного грошового зобов`язання; при цьому остання не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Аналогічної позиції стосовно застосування приписів ст.233 ГК України, ст.551 ЦК України дотримується Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах від 26.07.2018 у справі №924/1089/17, від 12.12.2018 у справі №921/110/18, від 14.01.2019 у справі №925/287/18, від 22.01.2019 у справі №908/868/18, Велика Палата Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц.

Отже, з урахуванням засад добросовісності, справедливості, пропорційності та розсудливості, наявні достатні правові підстави для зменшення розміру штрафу та пені на 50% і таким чином стягненню підлягає штраф в розмірі 1481438,48 грн, а також пеня в сумі 365796,82 грн.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Положення ст.76, 77 ГПК України передбачають, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо судових витрат.

За правилами ст.129 ГПК України на відповідача покладається судовий збір в частині правомірно заявлених позовних вимог в сумі 156298,09 грн.

В зв`язку з відмовою позову в частині стягнення 38793,06 грн - пені; 15435,38 грн - 30% річних; 5074,15 грн - інфляційних втрат судовий збір в сумі 889,54 грн слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 87, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фермерського господарства "Карат" (вул.Святомиколаївська, буд.2Г, смт Чернівці, Могилів-Подільський р-н, Вінницька обл., 24100, ідентифікаційний код юридичної особи: 32067642) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кеарфілд" (б.Гавела Вацлава, буд.8, м.Київ, 03124, ідентифікаційний код юридичної особи: 43296758) 5 925 753,91 грн - основної заборгованості; 1 481 438,48 - штрафу; 365796,82 грн - пені; 690 366,32 грн - 30% річних; 109 281,69 грн - суми, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів, та 156298,09 грн витрат по сплаті судового збору.

3. У задоволенні позову в частині стягнення 1 481 438,47 - штрафу; 404 589,88 грн - пені; 15435,38 грн - 30% річних; 5074,15 грн - інфляційних втрат - відмовити.

4. Судовий збір в розмірі 889,54 грн залишити за позивачем.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

6. Повний текст судового рішення направити згідно переліку.

7. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 256, 257 ГПК України).

8. Повне рішення складено 08 липня 2024 р.

Суддя Нешик О.С.

кількість прим. рішення:

1 - до справи;

2, 3 - Товариству з обмеженою відповідальністю "Кеарфілд" - в електронній формі до електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС та на адресу електронної пошти ();

4 - Фермерському господарству "Карат" (вул.Святомиколаївська, буд.2Г, смт Чернівці, Могилів-Подільський р-н, Вінницька обл., 24100) - рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення