ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2024 р.м. ХарківСправа № 922/1548/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Споживчого кооперативу Сосна, 61037, Харківська обл., м. Харків, просп. Героїв Харкова, буд. 128 А, кв. 138
до Харківського квартирно-експлуатаційного управління, 61024, Харківська обл., м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 61 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 )
простягнення 171 605.64 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Споживчий кооператив Сосна звернувся до Господарського суду Харківської області із позовом до Харківського квартирно-експлуатаційного управління про стягнення заборгованості за спожиту військовою частиною електричну енергію у сумі 171 605,64 грн. з ПДВ.

Також до стягнення заявлені судові витрати.

Позивачем у пункті 3 прохальної частини позовної заяви заявлено клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 06.05.2024 року позовну заяву Споживчого кооперативу Сосна (вх. № 1548/24) залишено без руху. Встановлено Споживчому кооперативу Сосна строк на усунення недоліків позовної заяви - п`ять дні з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

07.05.2024 року від позивача через канцелярію суду надійшло клопотання (вх. № 11930/24) про долучення документів.

07.05.2024 року від позивача через канцелярію суду надійшла заява про усунення недоліків (вх. № 12030/24) у якій останній просить суд, відкрити провадження у справі. Залучити у якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Військову частину НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 13.05.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/1548/24. Задоволено клопотання позивача про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Розгляд справи № 922/1548/24 призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу 15 (п`ятнадцятиденний) строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Встановлено відповідачу 5-ти денний строк з дня отримання даної ухали, щодо надання заперечень щодо клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов. Задоволено клопотання позивача про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Військову частину НОМЕР_1 . Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Військову частину НОМЕР_1 . Встановлено третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, строк на подачу пояснень по суті спору протягом 5 (п`яти) днів з моменту отримання копії позовної заяви та доданих до неї документів (із доказами направлення їх учасникам справи, опис вкладення у цінний лист, або використання електронних кабінетів у ЄСІТС). Зобов`язано позивача у триденний строк з дня отримання даної ухали направити на адресу 3-ї особи копію позовної заяви та доданих до неї документів (із доказами направлення їх учасникам справи, опис вкладення у цінний лист, або використання електронних кабінетів у ЄСІТС), та докази надати до суду.

16.05.2024 року від позивача через канцелярію суду надійшла заява на виконання вимог ухвали суду (вх. № 12759/2).

16.05.2024 року від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву (вх.. № 12839/24) у якому останній. просить суд, у позові відмовити.

Згідно вимог статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

При цьому, будь-яких клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до вимог статті 252 Господарського процесуального кодексу України від учасників справи не надходило.

Разом з тим, за висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

Як зазначає позивач, 21.09.2023 року між Споживчим кооперативом Сосна (позивач, сторона 1), Військовою частиною НОМЕР_2 (3-я особа, сторона 2) та Харківським квартирно-експлуатаційним управлінням (відповідач, сторона 3) було укладено № 372 спільного тимчасового безоплатного користування нерухомим майном.

Згідно пункту 10.1. договору, дія цього договору відповідно до частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України з 21.09.2023 року до 31.12.2024 року включно, але не довше дії воєнного стану.

Пунктом 1.1. договору, сторони погодили, що сторона 1 надає стороні 2 можливість на спільне тимчасове безоплатне користування нерухомим майном сторони 1: нежитлові приміщення загальною площею 1100 кв.м., розташовані на земельній ділянці загальною площею 2,16 Га за адресою: Харківська обл., Чугуївський р-н., с. Хотімля, Споживчий кооператив «Сосна», а саме:

1.2. сторона 1 надає стороні 2 можливість скористатись своїм майном для власних потреб.

1.3. Стан майна на момент укладання цього договору не потребує поточного або капітального ремонту.

Пунктом 3.1. договору, сторони визначили, що спільне тимчасове користування майном здійснюється на безоплатній основі.

Сторона 3 зобов`язується відшкодувати стороні 1 усі витрати за комунальні послуги за договорами про відшкодування комунальних послуг, які були отримані стороною 2 за час дії договору (пункт 3.2. договору).

Відшкодування за спожиті комунальні послуги стороною 2 сплачуються стороні 3, на підставі укладених договорів на відшкодування окремо за кожним видом наданих комунальних послуг (електричної енергії, водовідведення, водопостачання, теплової енергії або природного газу, вивіз ТБО) за відповідним пакетом документів до них (пункт 3.3 договору).

Між сторонами було підписано акт приймання - передачі нерухомого майна, згідно договору спільного тимчасового безоплатного використання від 21.09.2023 року № 372.

Також позивач зазначає, що між сторонами було укладено тристоронні договори, а саме:

Між Споживчим кооперативом Сосна (позивач, сторона 2), Військовою частиною НОМЕР_2 (3-я особа, сторона 3) та Харківським квартирно-експлуатаційним управлінням (відповідач, сторона 1) було укладено договір про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії / перетікання реактивної енергії.

Згідно пункту 1.1. договору, сторона 2 (позивач) забезпечує постачання електричної енергії, що використовується стороною 3 (3-я особа), а сторона 1 (відповідач) відшкодовує витрати, понесені стороною 2 (позивачем) з оплати електричної енергії, яка була спожита стороною 3 (3-ю особою), за встановленими тарифами та в терміни, передбачені даним договором.

Відшкодування витрат за спожиту електричну енергію здійснюється відповідно до показників лічильників або розрахунку згідно договору на безкоштовне тимчасове використання приміщення № 372 від 21.09.2023 року (пункт 1.2. договору).

Пунктом 2.1. сторони погодили, що вартість постачання електричної становить: - 01.11.2023 року за 1 кВт./год. 6,1214652 грн. з ПДВ.

Згідно пункту 2.2. вартість розподілу електричної енергії становить: 01.11.2023 року за 1 квт./год. 2,01936 грн. з ПДВ;

Відповідно до пункту 2.3. договору, вартість перетікання реактивної енергії становить: з 01.11.2023 року за 1 квт./год. 4,9902036 грн. з ПДВ.

Загальна вартість цього договору на дату його складання становить 171 605,64 грн. у т.ч. ПДВ 28 600,77 грн. (пункт 2.4. договору).

Оплата за цим договором згідно пункту 3.6. здійснюється згідно статей 46, 48, 49 Бюджетного кодексу України, на підставі належним чином оформленого акту виконаних робіт (наданих послуг) протягом 30 календарних днів (за умови надходження бюджетних коштів на рахунок сторони 1 за відповідним кодом видатків).

За твердженнями позивача, останнім була надіслана на адресу відповідача претензія від 03.04.2024 року про сплату заборгованості за листопад 2023 року, так як через не вчасну оплату за використану електричну енергію АТ «Харківобленерго» відключило постачання електричної енергії позивачу, додатками до претензії були підписані позивачем та Військовою частиною проект договору про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії, акт виконаних робіт, акт фіксації показників лічильників, повідомлення про відключення, які підтвердила Військова частина, та надавалися документи, що підтверджували суму зазначену у претензії.

Проте, відповідачем в порушення умов договору так і не були компенсовані витрати за листопад 2023 року.

Відповідачем у відповідь на звернення про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію за договором № 372 від 21.09.2023 року було зокрема зазначено, що останній є бюджетною установою, яка у своїй діяльності фінансується із державного бюджету, та є розпорядником бюджетних коштів виключно у рамках взятих на себе зобов`язань бюджетного періоду. Фактично проведення бюджетних платежів здійснюється органами Казначейства України в рамках бюджетного періоду за затвердженого бюджету розпорядника бюджетних коштів. У зв`язку із чим, останній не може передати до органу Казначейства України доручення на здійснення платежу згідно зі звернення голови правління СК «Сосна» від 03.04.2024 року за договором № 372 від 21.09.2023 року. Також. відповідачем зазначено, що щодо відшкодування заборгованості за спожиту електричну енергію, заявнику необхідно звернутися до суду.

Вищевказані обставини, стали причиною звернення позивача із відповідним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

В статті 174 Господарського кодексу України визначено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до частини 1 статті 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України) майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу стаття 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

За змістом статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом. Аналогічні застереження містить стаття 525 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України також встановлено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, позивачем належним чином виконано свої зобов`язання за договором та передав у спільне безоплатне користування нерухоме майно. Проте відповідач в порушення умов договору, свої зобов`язання не виконав належним чином, та не здійснив відшкодування позивачу витрат за спожиту електричну енергію відповідно до укладеного між сторонами договору про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії / перетікання реактивної енергії.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Судом здійснено перевірку заявленої до стягнення позивачем із відповідача суми у загальному розмір 171 605,64 грн., та встановлено, що відповідно до наявних у матеріалах справи документів, а саме: акту № 1 виконаних робіт (наданих послуг) про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії на суму 171 604, 64 грн., акту фіксації показників лічильника електричної енергії згідно якого спожито 20918 кВт. За період з 01.11.2023 року по 20.11.2023 року, рахунку на оплату послуги із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії за листопад 2023 року на суму 1 314,86 грн., рахунку за електричну енергію нараховану у листопаді 2023 року на суму 170 289,78 грн., акту приймання передачі за договором за перетікання реактивної електроенергії за договором про надання послуги з розподілу електричної енергії на суму 1 314,86 грн., акту приймання передачі за договором про постачання електричної енергії на суму 170 289,78 грн. (яка включає: за спожиту електричну енергію 106 707,34 грн., за розподілену електричну енергію 35 200,81 грн., ПДВ на електроенергію 0 28 381,63 грн.), акту про обсяги розподіленої електричної енергії з якого вбачається що загальна кількість електроенергії складає 20918 кВт., повідомлення № 10 від 12.02.2024 року про припинення розподілу електроенергії, загальна сума яка підтверджує суму боргу становить 171 604,64 грн., а не як зазначено позивачем у позовній заяві 171 605, 64 грн.

Крім того, судом встановлено, що згідно пункту 1.2.1 договору 372 спільного тимчасового безоплатного користування нерухомим майном, сторони погодили, що запланований обсяг споживання та розподілу електричної енергії складає 20918 кВт/год. та із урахуванням пункту 2.1. вартість постачання електричної становить: - 01.11.2023 року за 1 кВт./год. 6,1214652 грн. з ПДВ. за розрахунком суду складає суму розмірі 128 048,81 грн.

Згідно пункту 2.2. вартість розподілу електричної енергії становить: 01.11.2023 року за 1 квт./год. 2,01936 грн. з ПДВ за розрахунком суду складає суму розмірі 42 240,97 грн., що загалом становить суму 170 289,78 грн. що підтверджується також наявними у матеріалах справи рахунками та актами.

Також, судом встановлено, що згідно пункту 1.3 договору 372 спільного тимчасового безоплатного користування нерухомим майном, сторони погодили, що запланований обсяг перетікання реактивної енергії складає 263,3922 квт./год. та із урахуванням пункту 2.3. вартість перетікання реактивної енергії становить: з 01.11.2023 року за 1 квт./год. 4,9902036 грн. з ПДВ за розрахунком суду складає суму розмірі 1 314,86 грн., що Також підтверджується також наявними у матеріалах справи рахунками та актами.

Враховую вищевикладене, за розрахунком суду загальна сума становить 171 604,64 грн., (128 048,81 грн. + 42 240,97 грн. + 1 314,86 грн.) а не як помилково зазначено позивачем 171 605,64 грн.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно вимог пунктів 1.2., 3.6. договору про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії / перетікання реактивної енергії, відшкодування витрат за спожиту електричну енергію здійснюється відповідно до показників лічильників або розрахунку згідно договору на безкоштовне тимчасове використання приміщення № 372 від 21.09.2023 року.

Оплата за цим договором здійснюється згідно статей 46, 48, 49 Бюджетного кодексу України, на підставі належним чином оформленого акту виконаних робіт (наданих послуг) протягом 30 календарних днів (за умови надходження бюджетних коштів на рахунок сторони 1 за відповідним кодом видатків).

Враховуючи вищевикладене, сума боргу, яка підтверджується наявними у матеріалах справи документами, за розрахунком складає суму у розмірі 171 604,64 грн.

В частині стягнення суми у розмірі 1,00 грн. - відмовити, як необґрунтовано заявлені.

При цьому, заперечую проти позовних вимог, відповідач у наданому до суду відзиві на позовну заяву (вх. № 12839/24 від 16.05.2024 року) зазначає, що останній заперечує проти позовних вимог, оскільки останній є неприбутковою установою, тобто утримується за рахунок коштів відповідного (державного) бюджету, та усі витрати такої установи узгоджуються з органом, який уповноважений здійснювати фінансування такої установи, для чого складається кошторис, в який вносяться всі статті витрат.

За твердженнями відповідача, останній у своїй діяльності фінансується із державного бюджету, та є розпорядником бюджетних коштів виключно в рамках взятих на себе зобов`язань бюджетного періоду. Фактично проведення бюджетних платежів здійснюється органами Казначейства України в рамках бюджетного періоду та затвердженого бюджету розпорядника бюджетних коштів. Відповідальність особи може наступати за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання приписами статті 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Відповідач після початку повномасштабної воєнної агресії, введення воєнного стану, виконував покладені на нього обов`язки забезпечення оборони Держави Україна та належного функціювання військових частин та установ Міністерства оборони України на території Харківської області, здійснював вагому діяльність стосовно забезпечення потреб військовослужбовців в зоні проведення бойових дій, зокрема, організовує постачання та зведення укріплень, наметових містечок, казарм, обладнання для проживання військовослужбовців тощо. Виходячи з вищенаведеного можна зробити висновки, що не має вини в діях відповідача щодо відшкодування витрат за договором № 372 від 21.09.2023 року, тому Харківське КЕУ не може нести відповідальність.

Суд не приймає вищевикладені заперечення відповідача з огляду на наступне.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Як вбачається із пункту 3.2. договору № 372 спільного тимчасового безоплатного користування нерухомим майном сторона 3 зобов`язується відшкодувати стороні 1 усі витрати за комунальні послуги за договорами про відшкодування комунальних послуг, які були отримані стороною 2 за час дії договору (пункт 3.2. договору).

Відшкодування за спожиті комунальні послуги стороною 2 сплачуються стороні 3, на підставі укладених договорів на відшкодування окремо за кожним видом наданих комунальних послуг (електричної енергії, водовідведення, водопостачання, теплової енергії або природного газу, вивіз ТБО) за відповідним пакетом документів до них (пункт 3.3 договору).

Згідно вимог пункту 3.6. договору про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії / перетікання реактивної енергії, оплата за цим договором здійснюється згідно статей 46, 48, 49 Бюджетного кодексу України, на підставі належним чином оформленого акту виконаних робіт (наданих послуг) протягом 30 календарних днів (за умови надходження бюджетних коштів на рахунок сторони 1 за відповідним кодом видатків).

Вищевикладене спростовує викладені у відзиві твердження відповідача, що у останнього відсутня вина.

Також в матеріалах справи наявна відповідь відповідача відповідь на звернення про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію за договором № 372 від 21.09.2023 року, що спростовує викладені у відзиві заперечення відповідача.

Також, суд зазначає, що частина 2 статті 218 Господарського кодексу України та стаття 617 Цивільного кодексу України передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання. При цьому, законодавством не установлено залежності оплати товару від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів.

Європейським судом з прав людини в рішенні від 18.10.2005 року у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та в рішенні від 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України" також зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до положень статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Отже, відсутність у боржника необхідних коштів або взяття ним зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень не звільняє його від обов`язку виконати господарські зобов`язання.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 23.03.2018 року у справі №904/6252/17, від 03.04.2018 у справі № 908/1076/17, від 07.11.2019 у справі №916/1345/18, від 30.03.2020 у справі № 910/3011/19.

Частинами 1, 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

При цьому, решта доводів учасників процесу, їх письмових пояснень, заперечень, поданих до матеріалів справи документів та наданих усних пояснень, заперечень представників сторін були ретельно досліджені судом, і наведених вище висновків суду не спростовують.

За висновком суду відповідачем не надано суду, а в матеріалах справи відсутні докази сплати суми заборгованості у загальному розмірі 171 604,64 грн. за період листопад 2023 року.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, а саме в частині стягнення із відповідача заборгованості за спожиту військовою частиною електричну енергію у сумі 171 604,64 грн. з ПДВ.

В частині стягнення суми у розмірі 1,00 грн. - відмовити, як необґрунтовано заявлені.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із чим, із відповідача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 3 027,98 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити частково.

Стягнути з Харківського квартирно-експлуатаційного управління (61024, м. Харків вул. Пушкінська,61, ) на користь Споживчого кооперативу Сосна (61037, Харківська обл., м. Харків, просп. Героїв Харкова, буд. 128 А, кв. 138, на р/р НОМЕР_3 в АТ КБ «ПриватБанк») заборгованість за спожиту військовою частиною електричну енергію в сумі 171 604,64 грн. та судовий збір у розмірі 3 027,98 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення суми у розмірі 1,00 грн. - відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу, протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Інформацію щодо роботи суду та щодо розгляду конкретних судових справ можна отримати на сайті суду, а також за допомогою Телеграм-бота Господарського суду Харківської області https://t.me/GospSud_kh_bot.

Реквізити сторін:

позивач: Споживчий кооператив Сосна ( АДРЕСА_2 );

відповідач: Харківське квартирно-експлуатаційне управління (61024, м. Харків вул. Пушкінська,61, );

3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Повне рішення складено "15" липня 2024 р.

Суддя О.О. Ємельянова