СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року м. Харків Справа № 922/5493/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Тихий П.В., суддя Плахов О.В. , суддя Терещенко О.І.

за участю секретаря судового засідання Березки О.М.

та представників сторін:

позивача С.В. Семенов;

відповідача не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Комунального підприємства Безлюдівської селищної ради "Комуненерго" (вх.№1249Х/1-43) на рішення Господарського суду Харківської області від 23.04.2024 (суддя О.В.Погорелова, повний текст складено 01.05.2024) у справі №922/5493/23,

за позовом Комунального підприємства Безлюдівської селищної ради "Комуненерго", смт. Безлюдівка; Харківська область;

до Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області, с. Вільхівка, Харківська область;

про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Комунальне підприємство Безлюдівської селищної ради "Комуненерго", звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області, відповідач, в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь збитки, понесені позивачем як різниця у вартості поставленої позивачем теплової енергії та витрат на її виробництво у сумі 2 382 302,19 грн. Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 23.04.2024 у справі №922/5493/23 в позові відмовлено.

Комунальне підприємство Безлюдівської селищної ради "Комуненерго" із вказаним рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 23.04.2024 у справі №922/5493/23 та прийняти нове рішення, яким позов КП Комуненерго задовольнити, стягнути з Вільхівської сільської ради на користь Комунального підприємства Безлюдівської селищної ради "Комуненерго" збитки отримані як різниця в вартості поставленої теплову енергію та витрат на її виробництво в сумі 2'382'302,19 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що суд помилково зазначив, що неправомірна поведінка відповідача відсутня з огляду на те, що відповідач встановив тарифи на підставі поданих позивачем розрахунків та поклав в своєму рішенні відповідальність за розмір тарифів на позивача. Вважає таку позицію суду помилковою, оскільки навіть за відсутності вини відповідача його дії, на думку позивача, є неправомірними, оскільки ним було неправильно встановлено тарифи.

Крім того, в тексті апеляційної скарги позивач просить суд призначити судову економічну експертизу та поставити експерту такі запитання: Яка загальна вартість теплової енергії, з урахуванням затверджених тарифів була поставлена (реалізована) установам, підприємствам, організаціям, розташованим на території Вільхівської сільської ради КП «КОМУНЕНЕРГО» за період з 01.06.2021 по 30.06.2022? Який розмір фактичних витрат КП «КОМУНЕНЕРГО» на виробництво теплової енергії, поставленої позивачем підприємствам, установам, організаціям на території Вільхівської сільської ради за період з 01.06.2021 по 30.06.2022? Проведення експертизи просить доручити експертам Інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса (61177, Україна, м. Харків, вул. Золочівська, 8а).

14.05.2024 системою автоматизованого розподілу судових справ між суддями для розгляду справи №922/5493/23 визначено колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Тихий П.В., суддя Плахов О.В., суддя Терещенко О.І.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.05.2024 у справі №922/5493/23 апеляційну скаргу Комунального підприємства Безлюдівської селищної ради "Комуненерго" на рішення Господарського суду Харківської області від 23.04.2024 у справі №922/5493/23 залишено без руху, оскільки апелянтом в порушення п.3 ч.3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України до скарги не було додано доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Ухвалено заявнику апеляційної скарги усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Від Комунального підприємства Безлюдівської селищної ради "Комуненерго" надійшло клопотання про усунення недоліків на виконання вимог ухвали суду від 20.05.2024 (вх.№7197 від 23.05.2024). До вказаного клопотання апелянт додав платіжну інструкцію №354 від 21.05.2024 на суму 8576,27 грн.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.05.2024 зокрема відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства Безлюдівської селищної ради "Комуненерго" на рішення Господарського суду Харківської області від 23.04.2024 у справі №922/5493/23. Встановлено строк відповідачу для подання відзиву на апеляційну скаргу позивача. Витребувано з господарського суду Харківської області матеріали справи №922/5493/23. Призначено справу до розгляду на "10" липня 2024 р. об 11:30 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132. Повідомлено, що неявка представників учасників справи належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, а також відсутність відповідного клопотання, не перешкоджає розгляду справи.

10.07.2024 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №№922/5493/23.

Відповідач не скористався своїм правом згідно ч.1 ст.263 ГПК України та не надав суду відзиву на апеляційну скаргу.

В судове засідання 10.07.2024 з`явився представник позивача, який підтримує апеляційну скаргу, просить її задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов повністю.

Відповідач належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази, однак, наданим їй процесуальним правом не скористався та в судове засідання не з`явився, свого повноважного представника не направив.

Враховуючи положення ч.12 ст.270 ГПК України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю відповідача.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши в судовому засіданні уповноваженого представника позивача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що КП "Комуненерго" надавало послуги з виробництва теплової енергії на території Вільхівської сільської ради у період з 01.06.2021 по 30.06.2022 (опалювальний сезон 2021-2022 року); споживачами теплової енергії є бюджетні установи.

Зокрема, було укладено договори на постачання теплової енергії з такими споживачами:

- Комунальне некомерційне підприємство Роганської селищної ради "Центр первинної медичної допомоги №4 Харківського району"; загальна вартість поставленої теплової енергії за період з 01.06.2021 по 30.06.2022 176 051,00 грн, в т. ч. ПДВ 29 341,83 грн, вартість без ПДВ 146 709,17 грн.;

- Відділ освіти, культури, молоді та спорту Вільхівської сільської ради, загальна вартість поставленої теплової енергії за період з 01.06.2021 по 30.06.2021 8 006 238,24 грн, в т. ч. ПДВ 1 334 373,04 грн, вартість без ПДВ 6 671 865,20 грн.

Всього, на території яка відноситься до Вільхівської сільської ради, бюджетним установам (які підпорядковуються відповідачу) було поставлено теплової енергії за встановленими тарифами на загальну суму без ПДВ - 6 818 574,37 грн.

Позивач вказує, що загальні витрати які були понесені позивачем для виробництва поставленої теплової енергії складають 9 200 876,56 грн. Розмір понесених витрат на виробництво теплової енергії підтверджено Звітом незалежного аудитора з надання впевненості стосовно фінансової інформації - розрахунок заборгованості з різниці в тарифах щодо постачання теплової енергії Комунальним підприємством Безлюдівської селищної ради "Комуненерго" за періоди з 01.06.2021 по 30.06.2022, 3 квартал 2022 року, 4 квартал 2022 року від 07.05.2023, проведеного ПП "Аудиторська фірма "Кокорев і К".

Отже, позивач вказує на те, що через встановлення відповідачем тарифу на постачання теплової енергії, який не покриває всі витрати на виробництво теплової енергії, позивач поніс збитки в сумі 2 382 302,19 грн (різниця між фактично отриманими доходами та понесеними витратами).

Наведені обставини стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що при зверненні до суду з вказаним позовом позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності всіх елементів складу правопорушення (протиправність поведінки, шкода, причинний зв`язок між ними) для застосування такої міри деліктної відповідальності, як відшкодування шкоди.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України передбачено право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Закон України "Про теплопостачання" визначає основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об`єктах сфери теплопостачання та регулює відносини, пов`язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування систем теплопостачання, створення і удосконалення ринку теплової енергії та захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання.

Цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з виробництвом, транспортуванням, постачанням і використанням теплової енергії, державним наглядом (контролем) у сфері теплопостачання, експлуатацією теплоенергетичного обладнання та виконанням робіт на об`єктах у сфері теплопостачання суб`єктами господарської діяльності незалежно від форми власності (ст. 2 Закону України "Про теплопостачання").

Відносини між суб`єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ст.3 Закону України "Про теплопостачання").

Державна політика у сфері теплопостачання базується на принципах, зокрема, формування цінової та тарифної політики (ст. 6 Закону України "Про теплопостачання").

До основних повноважень органів місцевого самоврядування у сфері теплопостачання належать, зокрема, встановлення для всіх категорій споживачів тарифів на теплову енергію і тарифів на виробництво теплової енергії (крім тарифів на теплову енергію, вироблену на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях та когенераційних установках) у порядку і межах, визначених законодавством (ст.13 Закону України "Про теплопостачання").

Постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року №869 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 03 квітня 2019 року №291) затверджено Порядок формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води (далі - Порядок).

Відповідно до цього Порядку, він визначає механізм формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води для суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках, які провадять або мають намір провадити господарську діяльність з виробництва теплової енергії, її транспортування магістральними і місцевими (розподільними) тепловими мережами (далі - транспортування) та постачання, надання послуг з постачання теплової енергії і постачання гарячої води. Цей Порядок застосовується під час установлення органами місцевого самоврядування (далі - уповноважені органи) тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води для суб`єктів природних монополій, а також для суб`єктів господарювання на суміжних ринках, зазначених у пункті 1 цього Порядку, та поширюється на таких суб`єктів під час розрахунку зазначених тарифів.

Формування тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії здійснюється з урахуванням витрат за кожним видом ліцензованої діяльності, облік яких ведеться ліцензіатом окремо. У разі коли ліцензіат провадить (має намір провадити) діяльність у межах кількох територіальних громад, формування та встановлення тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії здійснюється окремо для кожної територіальної громади. При цьому витрати формуються за кожним видом ліцензованої діяльності у межах відповідної територіальної громади. Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії формуються для споживачів на підставі економічно обґрунтованого розподілу витрат, пов`язаних із провадженням певного виду ліцензованої діяльності.

З метою забезпечення відшкодування всіх економічно обґрунтованих витрат, пов`язаних з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової енергії, та відповідно наданням послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, перегляд тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води та їх структури здійснюється уповноваженим органом кожного року (до початку опалювального періоду) за заявою ліцензіата (суб`єкта господарювання). У разі зміни протягом строку дії тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, обсягу окремих витрат, пов`язаних із провадженням ліцензованої діяльності та наданням комунальних послуг, з причин, що не залежать від ліцензіата (суб`єкта господарювання), зокрема збільшення або зменшення податків і зборів (обов`язкових платежів), мінімальної заробітної плати, прожиткового мінімуму, орендної плати та амортизації, підвищення або зниження цін і тарифів на паливно-енергетичні та інші матеріальні ресурси, зміни обсягу фінансових витрат, складової частини планованого прибутку, у тому числі внаслідок зміни курсу валют за наявності в ліцензіата кредитних зобов`язань перед міжнародними фінансовими організаціями, може проводитися коригування тарифів. Механізм коригування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води застосовується уповноваженим органом виключно протягом строку дії таких тарифів. Якщо протягом строку дії тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води обсяг витрат, пов`язаних із провадженням ліцензованої діяльності та/або наданням комунальних послуг, не змінився, то відповідні тарифи застосовуються ліцензіатом (суб`єктом господарювання) на підставі рішення уповноваженого органу, яким встановлено такі тарифи на новий строк.

Формування тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії здійснюється ліцензіатами відповідно до річних планів її виробництва, транспортування та постачання, що складаються у розрізі територіальних громад, у межах яких ліцензіат провадить (має намір провадити) відповідний вид ліцензованої діяльності, економічно обґрунтованих планованих витрат, визначених на підставі державних та галузевих нормативів витрат ресурсів, техніко-економічних розрахунків, кошторисів, а також витрат і втрат, визначених відповідно до методик (порядків), затверджених у встановленому порядку, з урахуванням ставок податків і зборів (обов`язкових платежів), цін на матеріальні ресурси та послуги у планованому періоді.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про ціни і ціноутворення", дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, органами, що здійснюють державне регулювання діяльності суб`єктів природних монополій, органами місцевого самоврядування та суб`єктами господарювання, які провадять діяльність на території України, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення. Дія цього Закону не поширюється на встановлення тарифів на медичні послуги та лікарські засоби в межах програми медичних гарантій згідно із Законом України "Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення".

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про ціни і ціноутворення", Кабінет Міністрів України, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які встановили державні регульовані ціни на товари в розмірі, нижчому від економічно обґрунтованого розміру, зобов`язані відшкодувати суб`єктам господарювання різницю між такими розмірами за рахунок коштів відповідних бюджетів. Установлення Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування державних регульованих цін на товари в розмірі, нижчому від економічно обґрунтованого розміру, без визначення джерел для відшкодування різниці між такими розмірами за рахунок коштів відповідних бюджетів не допускається і може бути оскаржено в судовому порядку.

У відповідності до статті 16 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.144 ГК України встановлено, що майнові права та майнові обов`язки суб`єкта господарювання можуть виникати, у тому числі, внаслідок заподіяння шкоди іншій особі.

За змістом статей 22, 1166 ЦК України відповідальність за завдану шкоду настає за наявності повного складу правопорушення: протиправної поведінки заподіювача шкоди, завдання шкоди (збитків - грошового вираження шкоди), причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вини.

Терміном збитки (шкода) позначаються наслідки правопорушення, які виражаються у зменшенні майнової сфери потерпілого у результаті порушення належного йому права або блага. Протиправною поведінкою (дією або бездіяльністю) є будь-яка поведінка, яка суперечить правовим нормам. Причинний зв`язок - це відповідний об`єктивно існуючий зв`язок між явищами, при якому одне явище, яке передує, при відповідних умовах породжує, викликає інше явище - наступне. Відповідальність за заподіяні протиправною поведінкою збитки виникає при наявності вини особи, що заподіяла збитки (шкоду).

Загальні норми про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди наведено, зокрема, у ст.ст. 1166, 1173, 1174 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю, зокрема, органу державної влади при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цих органів.

Статтею 1173 ЦК України закріплено спеціальний випадок відшкодування шкоди, що має певні особливості порівняно з загальними правилами про деліктну відповідальність, отже, зазначеною правовою нормою встановлено відповідальність за завдання шкоди особливим суб`єктом, здійснення ним особливих функцій, тощо. Суб`єктом відповідальності за даною статтею є держава, Автономна Республіка Крим, орган місцевого самоврядування, які відшкодовують шкоду, завдану безпосереднім заподіювачем шкоди - органом державної влади, органом Автономної Республіки Крим та органом місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень.

На відміну від загальної норми статті 1166 ЦК України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди), спеціальна норма статті 1173 Цивільного кодексу України допускає можливість відшкодування шкоди незалежно від вини державних органів. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22.11.2019 у справі №910/906/18.

Наявність сукупності всіх вищезазначених умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. При цьому, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою полягає у тому, що наслідки у вигляді шкоди настають лише в результаті неправомірної поведінки відповідача, і є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки тієї особи, яка заподіяла шкоду.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності збитків та їх розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача.

Судами встановлено, що Харківською районною радою Харківської області ХХVI сесії VII скликання було прийняте рішення від 04.10.2018 "Про внесення змін до рішення районної ради від 15.09.2018 "Про встановлення тарифів на теплову енергію, ї виробництво, транспортування та постачання для потреб бюджетних установ та інших споживачів (крім населення) Харківського району Комунальному підприємству Харківської районної ради "Комуненерго" (зі змінами)", відповідно до якого, розглянувши листа директора Комунального підприємства Харківської районної ради "Комуненерго" від 20.08.2018 №992/3, відповідно до п.2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ст. 13 Закону України "Про теплопостачання", враховуючи пропозиції постійної комісії з питань спільної власності територіальних громад, містобудування, житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу, відповідно до ст. 43 Закону України "Про місцеве самоврядування", районна рада вирішила внести зміни до рішення районної ради від 15.09.2016 "Про встановлення тарифів на теплову енергію, ї виробництво, транспортування та постачання для потреб бюджетних установ та інших споживачів (крім населення) Харківського району Комунальному підприємству Харківської районної ради "Комуненерго" (зі змінами), а саме: виклавши пп.1.1 в наступній редакції "1.1. для потреб бюджетних установ на рівні: тариф на теплову енергію - 2832,35 грн/Гкал (без ПДВ) за такими складовими: тариф на виробництво теплової енергії - 2763,31 грн/Гкал (без ПДВ); тариф на транспортування теплової енергії - 40,34 грн/Гкал (без ПДВ); тариф на постачання теплової енергії - 28,70 грн/Гкал (без ПДВ).

До рішення додана пояснювальна записка директора КП "Комуненерго" щодо необхідності встановлення тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії для потреб бюджетних установ на території Харківського району, відповідно до якої плановий тариф на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії для потреб бюджетних установ Харківського району становить: на теплову енергію - 2832,35 грн/Гкал (без ПДВ); тариф на виробництво теплової енергії - 2763,31 грн/Гкал (без ПДВ); тариф на транспортування теплової енергії - 40,34 грн/Гкал (без ПДВ); тариф на постачання теплової енергії - 28,70 грн/Гкал (без ПДВ).

В подальшому, 19.11.2021 виконавчим комітетом Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області, за результатами розгляду заяви КП Харківської районної ради "Комуненерго" від 05.11.2021 про встановлення тарифів, керуючись п. 2 ч. 3 ст. 4 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", на підставі пп. 2 п. а ст. 28 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", з метою врегулювання відносин у сфері житлово-комунальних послуг, що надаються бюджетним установам на території Вільхівської територіальної громади, було прийняте рішення №229, відповідно до якого виконавчий комітет вирішив затвердити структуру тарифу на виробництво теплової енергії для бюджетних установ та території Вільхівської територіальної громади; встановити тариф на виробництво теплової енергії для бюджетних установ на території Вільхівської територіальної громади на 2021 рік у розмірі 6466,9 грн. за 1 Гкал з ПДВ; доручив директору КП "Харківської районної ради "Комуненерго" належним чином повідомити споживачів про затвердження тарифу; відповідальність за економічну обґрунтованість розрахунків та тарифу, затвердженого п. 1 та п. 2 рішення поклав на директора КП "Харківської районної ради "Комуненерго".

До рішення додана пояснювальна записка директора КП "Комуненерго" щодо обґрунтування встановлення з початку опалювального сезону 2021 - 2022 року тарифів на теплову енергію для бюджетних установ - споживачів КП "Комуненерго", відповідно до якої для Вільхівської територіальної громади плановий тариф становить 6466,900 грн/Гкал з ПДВ.

Колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено тих обставин, які є підставою позовних вимог, а саме: протиправної поведінки відповідача, оскільки тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії встановлювались відповідачем відповідно до наданого позивачем обґрунтування та у відповідності до норм чинного законодавства.

За таких обставин, суди дійшли висновку, що при зверненні до суду з вказаним позовом позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності всіх елементів складу правопорушення (протиправність поведінки, шкода, причинний зв`язок між ними) для застосування такої міри деліктної відповідальності, як відшкодування шкоди.

З огляду на неведене, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про безпідставність вимог позивача про стягнення з відповідача заявлених збитків.

Разом з тим, розглянувши клопотання позивача про призначення експертизи, суд апеляційної інстанції відмовляє в його задоволенні, оскільки в даному випадку не розглядається питання обґрунтованості встановлених тарифів, відтак призначення судової економічної експертизи у цій справі є недоцільним.

Крім того, як зазначено представником позивача в судовому засіданні, спірні тарифи позивачем не оскаржувались.

Позивач в апеляційній скарзі вказує, що суд першої інстанції безпідставно поновив відповідачу строк на подання відзиву, який подано з пропуском строку. Водночас, позивач не наводить одної підстави, з якої суд першої інстанції мав відмовити відповідачу в поновленні пропущеного строку на подання відзиву.

Скаржник також зазначає, судом відмовлено в задоволенні його клопотання про призначення експертизи, а підстави для відмови судом не повідомлені.

Колегія суддів звертає увагу апелянта, що судом першої інстанції відмовлено позивачу в задоволенні відповідного клопотання ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання (протокольна ухвала) від 19.03.2024 (т.1 а.с.215-218), де зазначено, що суд відмовив в задоволенні клопотання про призначення експертизи, оскільки, в порушення вимог ст.99 ГПК України, заявником не доведено що для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Відтак, доводи апеляційної скарги в цій частині є також безпідставними.

Доводи апелянта про розгляд цього клопотання за відсутності представника позивача, зайнятого в іншому судовому засіданні взагалі не заслуговують на увагу, оскільки участь в судовому засіданні є правом сторони.

Згідно положень статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, відхиляються колегією суддів, як безпідставні, необґрунтовані та такі, що стосуються виключно переоцінки доказів.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені позивачем, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269, п. 1 ч.1 ст.275, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Безлюдівської селищної ради "Комуненерго" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 23.04.2024 у справі №922/5493/23 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту до Верховного Суду у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено 15.07.2024.

Головуючий суддя П.В. Тихий

Суддя О.В. Плахов

Суддя О.І. Терещенко