ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
09.07.2024 Справа №905/642/24
Суддя Господарського суду Донецької області Кротінова О.В.,
при секретарі судового засідання Курасові А.В.,
про стягнення 5170276,07 грн,
за участю представників сторін:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: не з`явився, -
І. Короткий зміст позовної заяви, заперечень та інших заяв, клопотань учасників справи:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Леарт», м.Дніпро, звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою б/н від 12.04.2024 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ефективне вуглевидобування», смт Олександрівка Краматорського району Донецької області, про стягнення 5170276,07 грн, у тому числі:
- сума боргу в розмірі 3735786,18 грн на підставі договору поставки №12/10/2023 від 12.10.2023;
- штраф в розмірі 1194843,82 грн на підставі п.8.2 договору поставки №12/10/2023 від 12.10.2023;
- пеня в розмірі 199804,98 грн на підставі п.8.2 договору поставки №12/10/2023 від 12.10.2023;
Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням відповідачем умов договору поставки №12/10/2023 від 12.10.2023 в частині оплати за поставлений товар, внаслідок чого утворилась заборгованість та виникли підстави для її стягнення у судовому порядку, а також нарахування штрафу, пені, 3% річних та інфляційних втрат.
Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст. ст. 526, 549, 610, 611, 625, 627 Цивільного кодексу України, ст. ст. 230, 231 Господарського кодексу України, ст. 61 Конституції України.
09.05.2024 від представника відповідача, адвоката Донця Сергія Олександровича, через підсистему «Електронний суд» отримано відзив б/н від 08.05.2024 на позовну заяву (сформовано в системі 08.05.2024). Просить, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності зменшити розмір штрафу, пені, 3% річних та інфляційних втрат за час затримки розрахунку за умовами Договору та відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, виходячи з застосування аналогії закону до подібних взаємовідносин, а саме постанови Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», звільнивши відповідача від сплати вищезазначених санкцій на період воєнного стану.
- відповідач по справі частково не визнає заявлені позовні вимоги;
- визнає та не заперечує проти суми основної заборгованості;
- санкції, заявлені позивачем, становлять 1434489,89 грн, що є 38,4% від суми основного боргу;
- звернуто увагу, що в умовах воєнного стану Кабінет Міністрів України постановою від 5 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» заборонив нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх несплати або оплати не в повному обсязі;
- відповідач займається видобуванням вугілля, яке постачає в т.ч. на вугільні електростанції, які виробляють з цього вугілля електроенергію, яку споживає населення. Несвоєчасна оплата за електроенергію з боку населення тягне за собою несвоєчасний розрахунок з відповідачем за поставлене вугілля, який, в свою чергу, несвоєчасно розраховується з позивачем, та при цьому відповідач вимушений нести тягар сплати штрафних санкцій;
- внаслідок військової агресії з боку Російської Федерації проти України, за останній місяць виведено із ладу значну кількість електростанцій, які працювали на вугіллі, в т.ч. видобутому відповідачем, фактично, знищено і вугільну промисловість України, з огляду на що відповідач немає покупців товару на ринку України;
- звернуто увагу на надмірність штрафних санкцій відносно відповідача та просить суд врахувати факт військової агресії Російської Федерації проти України, знищення контрагентів відповідача (ТЕС) та фактичну неможливість відповідача здійснити реалізацію видобутого вугілля;
- запропоновано позивачу розглянути можливість погашення боргу шляхом «бартеру» та розрахуватись за поставлені металеві вироби та послуги з постачання товару вугіллям;
- наведено посилання на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18.
До відзиву додано: дозвіл №0134.19.14 від 03.04.2019 Головного управління Держпраці у Донецькій області Державної служби з питань праці; лист Публічного акціонерного товариства «Центренерго» б/н б/д на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ефективне вуглевидобування» про призупинення відвантаження вугільної продукції на адресу ТЕС Публічного акціонерного товариства «Центренерго».
17.05.2024 від представника позивача, адвоката Ковальчука Д.Ю., через підсистему «Електронний суд» отримано відповідь б/н від 17.05.2024 на відзив (сформовано в системі 17.05.2024). Просить долучити до матеріалів господарської справи №905/642/24 відповідь на відзив; задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Леарт» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ефективне вуглевидобування» у повному обсязі.
- доводи відповідача про зменшення розміру нарахованих штрафу, пені, 3% річних та інфляційних втрат жодним чином не підтверджені та не обґрунтовані;
- сума інфляційних втрат та 3% річних не підлягають зменшенню, оскільки не є неустойкою і відповідно положення ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України не можуть бути застосовані;
- посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022, якою заборонено нарахування та стягнення неустойки, інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, не відповідає дійсності, оскільки такі положення стосуються саме територій, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією;
- відповідач безпосередньо не постачає вугілля кінцевим споживачам, а лише вугільним електростанціям, і питання сплати/не сплати спожитих комунальних послуг стосується саме підприємств, що здійснюють безпосереднє виробництво електричної/теплової енергії, ці обставини жодним чином не позбавляли можливості відповідача своєчасно розрахуватись за поставлений товар;
- відповідачем не надано жодних доказів того, що вугільні електростанції, до яких безпосередньо поставлялося вугілля відповідачем, були знищені, а також - що внаслідок даних обставин, значно скоротилося поставки вугілля і відповідно призвело до скрутного матеріального становища відповідача, відповідачем взагалі не надано доказів свого скрутного матеріального становища;
- загальна сума пені та штрафу становить лише 38% від залишку основного боргу, тобто не перевищує його;
- відповідачем не сплачено товар за видатковими накладними №32 та №33 від 22.01.2024 на загальну суму 1699614,17 грн, №86 та №87 від 14.02.2024 на загальну суму 909308,83 грн, №100 від 26.02.2024 на суму 748250,08 грн;
- позивач не зобов`язаний доводити наявність у нього збитків для того, щоб притягнути боржника до відповідальності у вигляді штрафних санкцій. Відповідач не надав відповідних доказів та відсутні виняткові обставини невиконання відповідачем зобов`язань щодо оплати вартості поставленого товару у строк, господарська діяльність відповідача не може бути підставою для зменшення нарахованих штрафних санкцій;
- посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі 902/417/18.
24.05.2024 від представника позивача, адвоката Донця Сергія Олександровича, через підсистему «Електронний суд» отримано клопотання б/н від 24.05.2024 про долучення доказів (сформовано в системі 24.05.2024), до якого додано довіреність у порядку передоручення 21.03.2023, електронні копії: свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю №1177 від 07.10.2003 та витяг Договору №18/01-2023/1 від 18.01.2023 про надання правової допомоги.
08.07.2024 від представника відповідача, адвоката Донця С.О., через підсистему «Електронний суд» отримано клопотання б/н від 08.07.2024 про долучення доказів, з додатками згідно переліку.
Долучено ордер на надання правничої допомоги серії АЕ №1174973 від 08.05.2024.
09.07.2024 від представника позивача, адвоката Ковальчука Д.Ю., отримано клопотання б/н від 09.07.2024. Просить розглянути господарську справу №905/624/24 у відсутності позивача; позовні вимоги підтримано у повному обсязі; доводи, викладені у відзиві на позовну заяву відповідача, просить відхилити у повному обсязі; розподіл судових витрат здійснити після прийняття судового рішення.
Зазначено, що документи стосовно витрат на професійну правничу допомогу адвоката будуть надані позивачем суду у відповідності до ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України протягом встановленого п`ятиденного строку з дня прийняття судового рішення.
ІІ. Процесуальній дії суду:
З дотриманням приписів ст.32 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/642/24 визначено суддю Кротінову О.В.
Ухвалою суду від 24.04.2024 прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Леарт», м.Дніпро, б/н від 12.04.2024 до розгляду та відкрито провадження у справі №905/642/24; вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 22.05.2024 о 13:00 год., яке відбудеться у приміщенні суду, зал судового засідання №406; встановлено позивачу надати: відповідно до ст.166 Господарського процесуального кодексу України відповідь на відзив у строк до 22.05.2024 разом із доказами її направлення на адресу відповідача; встановлено відповідачу надати: відповідно до ст.165 Господарського процесуального кодексу України відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову у строк до 09.05.2024, але не пізніше 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду до початку підготовчого засідання; повідомлено, що участь у підготовчому судовому засіданні можлива для сторін в режимі відеоконференції та відбудеться лише за умови наявності об`єктивних обставин, які забезпечать безпеку проведення підготовчого засідання у приміщенні Господарського суду Донецької області; роз`яснено необхідність дотримання приписів ст.197 Господарського процесуального кодексу України при поданні клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Документи надані учасниками справи долучено до матеріалів справи.
Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для чого є неможливість переходу до розгляду позовних вимог та вирішення спору.
Враховуючи положення ст.2 Господарського процесуального кодексу України, суть спору, викладені позиції сторін, беручи до уваги забезпечення з боку суду можливості учасників справи для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим засобом зв`язку) відповідних доказів до суду, суд дійшов висновку про існуючу можливість розглянути спір у судовому засіданні 09.07.2024.
ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом:
12.10.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Леарт» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ефективне вуглевидобування» (покупець) укладено договір поставки №12/10/2023, відповідно до умов п.1.1 якого, постачальник зобов`язується у порядку та строки, встановлені цим договором постачати (передавати у власність) покупцю металопродукцію (товар), а покупець зобов`язується прийняти товар, у порядку та строки встановлені договором оплатити вартість товару.
Кожна партія товару визначається специфікацією, що є невід`ємною частиною цього договору (додаток №1) в якій зазначається: найменування (асортимент, номенклатура за сортами, марками, типами, розмірами) кількість, ціна за одиницю, загальна сума товару, що поставляється за цим договором, а також умови, терміни поставки та оплати (п.1.2 договору).
Товар може поставлятися частинами (партіями) в межах специфікації. Під партією розуміється: автомобільна норма або інша норма, що вказана в одному товарно-транспортному документі (п.1.4 договору).
Кількість Товару обумовлюється в специфікаціях до договору (п.2.1 договору).
Постачальник зобов`язаний здійснити передачу товару покупцеві відповідно до розділу 4 цього договору (п.3.1.1 договору).
Постачальник зобов`язаний передати покупцю наступні документи на товар разом із товаром: рахунок, видаткову накладну, товарно-транспортні документи, копію сертифіката якості заводу-виробника товару, завірену постачальником. Постачальник зобов`язаний зареєструвати податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку, передбаченому чинним законодавством України. Фактом отримання покупцем документів у повному обсязі є підписання уповноваженим представником покупця на отримання товару видаткової накладної або товарно-транспортної накладної (п.3.1.2 договору).
Покупець зобов`язаний прийняти товар та оплатити його вартість в порядку, терміни, встановлені цим договором (п.3.3.1 договору).
Продаж (поставка) товару за цим договором здійснюється автотранспортом на умовах EXV (або на умовах узгоджених сторонами у специфікації) відповідно до Міжнародних правил тлумачення торгових термінів «ІНКОТЕРМС 2020», які застосовуються з урахуванням особливостей, які випливають із умов цього договору (п.4.2 договору).
Приймання товару за найменуванням, кількістю здійснюється сторонами на складі постачальника за адресою: м. Дніпро, вул. Базова 4 або згідно умов поставки, відповідно до чинного законодавства України та умов цього договору (п.4.3 договору).
Право власності на товар, а також ризик випадкової загибелі та/або пошкодження товару переходять від постачальника до покупця з моменту передачі-приймання товару на складі постачальника або передачі товару перевізнику покупця. Факт передачі товару засвідчується підписанням сторонами видаткової накладної, або підписання постачальником та представником (водієм) перевізника покупця або покупцем товарно-транспортної накладної. Дата отримання партії товару покупцем вказується в видатковій накладній, або у товарно-транспортній накладній. Передача товару постачальником здійснюється лише особі, уповноваженій покупцем на приймання товару від постачальника. Повноваження особи підтверджується довіреністю або, якщо уповноважена особа є представником (водієм) перевізника, листом покупця, в якому покупець вказує найменування юридичної особи перевізника або П.І.Б. фізичної особи - підприємця перевізника, ідентифікаційний номер перевізника, П.І.Б. водія, марку та державний номер транспортного засобу, паспортні дані або дані водійського посвідчення водія (п.4.4 договору).
За взаємною домовленістю сторін постачальник має право здійснити постачання товару автотранспортом постачальника або перевізником постачальника на склад покупця. При цьому покупець зобов`язаний оплатити вартість перевезення товару автотранспортом постачальника або відшкодувати сплачену постачальником перевізнику вартість перевезення, товару на склад покупцю, яка вказана в підписаному сторонами акту наданих послуг. Оплата послуг перевезення (відшкодування вартості перевезення), здійснюється покупцем постачальнику протягом п`яти календарних днів з дати підписання сторонами акту наданих послуг. Покупець зобов`язаний підписати або надати обґрунтовану відмову у підписанні протягом п`яти календарних днів з дати отримання Актів наданих послуг від Постачальника. У разі не підписання або ненадання обґрунтованої відмови у підписанні Актів наданих послуг, дані послуги вважаються наданими та підлягають оплаті у порядку, передбаченому даним Договором (п.4.9 договору).
Ціна Товару визначається на підставі узгодженої сторонами у специфікації і може бути змінена за попереднім узгодженням сторін та зазначається у специфікації до цього договору (п.5.1 договору).
Загальна сума цього договору визначається сумою вартостей всіх партій товару, поставленого на підставі рахунку - фактури та специфікації до цього договору (п.5.2 договору).
Постачальник має право направити покупцю акт звірки розрахунків, а покупець зобов`язаний підписати такий акт протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту його отримання та один примірник акта відправити постачальнику. В разі якщо покупець у вказаний строк не надішле підписаний акт або мотивовані зауваження, таки акт вважається підписаним покупцем (п.5.3 договору).
Термін оплати вказується у договорі, специфікації та в рахунках на оплату (п.5.5 договору).
Покупець здійснює оплату за цим договором на умовах і у терміни передбачені у відповідних специфікаціях до цього договору (п.6.3 договору).
Якщо специфікацією до цього договору на конкретну партію товару передбачена попередня оплата, постачальник має право поставити товар покупцю без попередньої оплати, при цьому покупець зобов`язаний оплатити поставлений товар у повному обсязі в термін не пізніше 1 (одного) банківського дня від дати поставки (п.6.4 договору).
У разі поставки Товару в більшій кількості ніж сторони погодили в специфікації, вартість різниці сплачується покупцем на розрахунковий рахунок постачальника протягом 2 (двох) банківських днів з моменту підписання видаткової накладної, якщо інші терміни оплати не будуть узгоджені сторонами додатково (п.6.5 договору).
Моментом оплати є дата зарахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника, зазначений у цьому Договорі та/або рахунку-фактурі Постачальника (п.6.6 договору).
При передачі покупцеві товару на меншу суму, ніж сума отриманої попередньої оплати згідно виставленого рахунку та/або підписаної специфікації, постачальник має право зараховувати зазначену суму попередньої оплати в рахунок оплати товарів за наступні поставки (п.6.7 договору).
У випадку наявності заборгованості у покупця з оплати вартості поставленого товару, то отримана від покупця оплата вартості товару за наступними поставками товару буде зараховуватися постачальником у рахунок погашення заборгованості за товар, отриманий раніше в порядку черговості виникнення заборгованості, незалежно від призначення платежу, зазначеного в платіжному доручені покупцем. При цьому вказане зарахування здійснюється постачальником без додатково письмового повідомлення покупця (п.6.9 договору).
Прийом - передача товару оформлюється видатковою накладною, або товарно-транспортною накладною у випадку передачі товару перевізнику покупця (п.7.2 договору).
Покупець зобов`язаний в момент отримання товару підписати видаткову накладу та/або товарно-транспортну накладну у разі перевезення товару перевізником покупця. У разі необґрунтованої відмови покупця від підписання вказаних документів на товар, сторони погодили, що товар вважається поставленим постачальником у повному обсязі належності якості, кількості та асортименті, а вказані документи підписані сторонам (п.7.10 договору).
У разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України (п.8.1 договору).
У разі невиконання або неналежного виконання покупцем зобов`язань по оплаті за цим договором він несе відповідальність у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період її нарахування, за кожен день прострочення з дня виникнення заборгованості до дня фактичної оплати, сплачує заборгованість з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також сплачує штраф у розмірі 20% відсотків від суми заборгованості (п.8.2 договору).
Оплата штрафних санкцій не звільняє сторони від виконання своїх зобов`язань за цим Договором (п.8.3 договору).
Сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за даним договором, якщо це невиконання стало наслідком обставин непереборної сили, що виникли після укладення договору (п.9.1 договору).
Сторона, для якої настали форс-мажорні обставини, зобов`язана не пізніше 5 (п`яти) днів з дати виникнення обставини, в письмовій формі повідомити іншу сторону про наявність зазначених обставин і передбачений строк їх дії і припинення (п.9.3 договору).
Факт наявності форс-мажорних обставин і термін їх дії має бути підтверджений довідками уповноважених органів державної влади або Торгово-промислової палати (п.9.4 договору).
У випадку відсутності об`єктивних причин неможливості виконання договору, сторона не звільняється від належного виконання своїх зобов`язань, взятих за даним договором, і не звільняється від відповідальності за невиконання (п.9.5 договору).
Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до « 31» грудня 2023 року, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань за цим Договором (п.12.1 договору).
Означений договір підписано сторонами і скріплено печатками підприємств, доказів припинення його дії не представлено.
19.01.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Леарт» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ефективне вуглевидобування» (покупець) укладено додаткову угоду до договору поставки №12/10/2023 від 12.10.2023, відповідно до якої, сторони вирішили внести зміни до пункту 7.6. договору шляхом викладення даного пункту договору в наступний редакції: "У разі виявлення невідповідності кількості, або якості товару, покупець зобов`язаний призупинити приймання товару та викликати представників постачальника, перевізника (в разі необхідності) для складання відповідного акту. У разі зміни зовнішнього вигляду товару покупцем (в тому числі порізки поставленого металу, вигину, механічне оброблення металу тощо), претензії стосовно якості товару від покупця не приймаються постачальником і вказаний товар вважається прийнятим покупцем і підлягає оплаті у порядку, передбаченому даним договором." (п.1 додаткової угоди).
Сторони вирішили продовжити строк дії договору до 31.12.2024 року (п.2 додаткової угоди).
Інші умови договору залишаються без змін (п.4 додаткової угоди).
Означену додаткову угоду підписано сторонами і скріплено печатками підприємств.
Матеріали справи містять специфікації до договору №12/10/2023 від 12.10.2023:
Складено видаткові накладні, з відображенням господарських операцій з поставки товару, відповідно до специфікацій: №4 від 24.11.2023, №5 від 25.12.2023, №2 від 13.02.2024, №3 від 21.02.2024, №1 від 19.01.2024:
- №336 від 24.11.2023 на суму 764000,04 грн з ПДВ; міститься посилання на договір поставки №12/10/2023 від 12.10.2023, специфікацію №4 від 24.11.2023 та рахунок на оплату №475 від 24.11.2023;
- №337 від 24.11.2023 на суму 169149,61 грн з ПДВ; міститься посилання на договір поставки №12/10/2023 від 12.10.2023, специфікацію №4 від 24.11.2023 та рахунок на оплату №475 від 24.11.2023;
- №382 від 28.12.2023 на суму 842386,44 грн з ПДВ; міститься посилання на договір поставки №12/10/2023 від 12.10.2023, специфікацію №5 від 25.12.2023 та рахунок на оплату №540 від 25.12.2023;
- №383 від 28.12.2023 на суму 842310,05 грн з ПДВ; міститься посилання на договір поставки №12/10/2023 від 12.10.2023, специфікацію №5 від 25.12.2023 та рахунок на оплату №540 від 25.12.2023;
- №32 від 22.01.2024 на суму 820000,08 грн з ПДВ; міститься посилання на договір поставки №12/10/2023 від 12.10.2023, специфікацію №1 від 19.01.2024 та рахунок на оплату №46 від 19.01.2024;
- №33 від 22.01.2024 на суму 879614,09 грн з ПДВ; міститься посилання на договір поставки №12/10/2023 від 12.10.2023, специфікацію №1 від 19.01.2024 та рахунок на оплату №46 від 19.01.2024;
- №86 від 14.02.2024 на суму 615308,83 грн з ПДВ; міститься посилання на договір поставки №12/10/2023 від 12.10.2023, специфікацію №2 від 13.02.2024 та рахунок на оплату №109 від 13.02.2024;
- №87 від 14.02.2024 на суму 294000,00 грн з ПДВ; міститься посилання на договір поставки №12/10/2023 від 12.10.2023, специфікацію №2 від 13.02.2024 та рахунок на оплату №109 від 13.02.2024;
- №100 від 26.02.2024 на суму 748250,08 грн з ПДВ; міститься посилання на договір поставки №12/10/2023 від 12.10.2023, специфікацію №3 від 21.02.2024 та рахунок на оплату №120 від 21.02.2024.
Дані первинні документи скріплено підписами та печатками з боку постачальника та покупця, остання відображає найменування підприємств та код ЄДРПОУ.
Наведені видаткові накладні мають назву документа; дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ, з реквізитами останнього, назву контрагента; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посаду особи, відповідальну за здійснення господарської операції і правильність її оформлення з боку позивача, особистий підпис такої особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції; містять посилання на договір поставки №12/10/2023 від 12.10.2023, як на правову підставу здійснення господарських операцій.
Дані первинні документи скріплені підписами та печатками з боку постачальника та покупця, остання відображає найменування підприємств та код ЄДРПОУ.
Одночасно позивачем відповідачу у межах договору надано послуги перевезення, що слідує з актів надання послуг про відшкодування транспортних послуг згідно умов специфікацій №5 від 25.12.2023, №1 від 19.01.2024, №2 від 13.02.2024, №3 від 21.02.2024:
Дані первинні документи скріплені підписами та печатками з боку постачальника та покупця, остання відображає найменування підприємств та код ЄДРПОУ.
Матеріали справи містять рахунки на оплату на виконання умов специфікацій №4 від 24.11.2023 та №5 від 25.12.2023:
- №475 від 24.11.2023 на суму 777624,71 грн;
- №540 від 25.12.2023 на суму 1403913,74 грн.
Одночасно, позивачем зазначено, що вартість товару за видатковими накладними №336 та №337 від 24.11.2023 згідно з специфікацією №4 від 24.11.2023, є частково сплаченою на суму 736878,04 грн 19.01.2024. З урахуванням залишку оплати минулих поставок товару на суму 800,00 грн, загальна сума оплат за цим зобов`язанням дорівнює 737678,04 грн, у зв`язку з чим заборгованість у цій частині з 19.01.2024 визначено у розмірі 195471,61 грн.
Доказів часткової сплати відповідачем коштів за поставлений товар згідно з видатковими накладними №336 та №337 від 24.11.2023 матеріали справи не містять.
З представленого акта звіряння взаємних розрахунків за період з 12.10.2023 по 11.04.2024 за договором поставки №12/10/2024 у бухгалтерському обліку відображено оплати з боку відповідача: 21.11.2023 на суму 1100000,00 грн, 24.11.2023 на суму 223500,00 грн, 27.11.2023 на суму 277528,48 грн, 26.12.2023 на суму 300000,00 грн, 27.12.2023 на суму 700000,00 грн, 19.01.2024 на суму 864150,44 грн та 736878,04 грн, 13.02.2024 на суму 1601155,00 грн та 398844,90 грн; сальдо початкове - 0, сальдо кінцеве 3735786,18 грн.
Акт підписано з боку позивача, скріплено печаткою підприємства.
Відповідач проти відомостей, визначених у акті звіряння взаємних розрахунків за період з 12.10.2023 по 11.04.2024 та відображених у ньому оплат, дат здійснення таких, заперечень не навів.
Відповідачем факт існування господарських відносин на підставі вказаного договору визнано, як і факт наявності суми основного боргу у розмірі 3735786,18 грн.
Як зазначає позивач, у зв`язку з тим, що за відповідачем рахується заборгованість у загальній сумі 3735786,18 грн, внаслідок несплати грошових коштів за отриманий товар за договором поставки №12/10/2023 від 12.10.2023, позивач звернувся до господарського суду з даним позовом, для захисту свого порушеного права.
Відповідач визнає наявність суми основної заборгованості, поряд з цим, заперечує проти розміру штрафу, пені, суми 3% річних та інфляційних втрат. Заявляє про надмірність штрафних санкцій відносно відповідача та просить суд врахувати факт військової агресії Російської Федерації проти України, знищення контрагентів відповідача та фактичну неможливість відповідача здійснити реалізацію видобутого вугілля, а отже й отримати належний прибуток, зокрема, для розрахування з позивачем.
Просить, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності зменшити розмір штрафу, пені, 3% річних та інфляційних втрат за час затримки розрахунку за умовами Договору та відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, виходячи з застосування аналогії закону до подібних взаємовідносин, а саме постанови Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», звільнивши відповідача від сплати вищезазначених санкцій на період воєнного стану
Позивач вважає доводи відповідача про зменшення розміру нарахованих штрафу, пені, 3% річних та інфляційних втрат не підтвердженими та не обґрунтованими.
IV. Мотиви з яких виходить суд та застосовані ним положення законодавства:
Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.
За змістом ст.13 Господарського процесуального кодексу України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
За приписом ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.
Частиною 2 ст.75 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права і обов`язки.
Згідно зі ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання. Господарські зобов`язання можуть виникати: зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч.1 ст.174 Господарського кодексу України)/
Як свідчать фактичні обставини справи, договір поставки №12/10/2023 від 12.10.2023 підписано та скріплено печатками з обох сторін, містить суттєві умови для такого виду договорів визначені законом, недійсним не визнано, а отже є таким, що породжує права та обов`язки для його сторін. Доказів припинення дії договору матеріали справи не містять.
Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», накладні являються первісними звітними документами, на підставі яких проводиться звіт господарської діяльності.
Системний аналіз Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та інших підзаконних нормативних актів, які регулюють порядок ведення бухгалтерського обліку на підприємствах свідчить про те, що у бухгалтерському обліку повинні відображатися господарські операції, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів на підставі первинних документів. Останні для надання їм юридичної сили доказовості в розумінні статті 76-77 Господарського процесуального кодексу України повинні мати крім обов`язкових реквізитів додаткові в залежності від характеру операції, зокрема підставу для здійснення господарських операцій. Тобто, в якості доказу первинні документи мають містити повні дані про конкретні господарські операції та підставу їх здійснення.
З наявних матеріалів справи відстежується здійснення позивачем поставки обумовленого договором поставки №12/10/2023 від 12.10.2023 товару відповідачу за видатковими накладними №336 від 24.11.2023, №337 від 24.11.2023, №382 від 28.12.2023, №383 від 28.12.2023, №32 від 22.01.2024, №33 від 22.01.2024, №86 від 14.02.2024, №87 від 14.02.2024, №100 від 26.02.2024 всього на суму 5975019,22 грн.
Доказів наявності заперечень щодо кількості переданої продукції, а також порядку передачі та інших зауважень суду не надано, з матеріалів справи не вбачається.
Отже, за викладених обставин, виконання обов`язку щодо передачі товару у відповідності до норм статті 664 Цивільного кодексу України та у межах вказаного договору поставки є доведеним.
З огляду на приписи ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст.525, 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Із зазначеною нормою кореспондується й частина 1 статті 193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Разом з тим, ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).
Пунктом 5.5 договору передбачено, що термін оплати вказується у договорі, специфікації та в рахунках на оплату (п.5.5 договору).
Згідно п.6.3 договору, покупець здійснює оплату за цим договором на умовах і у терміни передбачені у відповідних специфікаціях до цього договору.
Відповідно до специфікації №4 від 24.11.2023, покупець зобов`язується здійснити оплату вартості товару, передбаченою даною специфікацією, протягом 21 календарних днів з дня поставки товару.
Згідно з видатковими накладними №336, №337 від 24.11.2023 та товарно-транспортними накладними №Р336, №Р337 від 24.11.2023, товар відповідно до означеної специфікації поставлено 24.11.2023, відтак граничний строк оплати до 15.12.2023.
Відповідно до специфікації №5 від 25.12.2023, покупець зобов`язується здійснити оплату вартості товару, передбаченою даною специфікацією, протягом 21 календарних днів з дня поставки товару.
Згідно з видатковими накладними №382, №383 від 28.12.2023 та товарно-транспортними накладними №Р382, №Р383 від 28.12.2023, товар відповідно до означеної специфікації поставлено 28.12.2023, відтак граничний строк оплати до 18.01.2024.
Відповідно до специфікації №1 від 19.01.2024, покупець зобов`язується здійснити оплату вартості товару, передбаченою даною специфікацією, протягом 21 календарних днів з дня поставки товару.
Згідно з видатковими накладними №32, №33 від 22.01.2024 та товарно-транспортними накладними №Р32, №Р33 від 22.01.2024, товар відповідно до означеної специфікації поставлено 22.01.2024, відтак граничний строк оплати до 12.02.2024.
Відповідно до специфікації №2 від 13.02.2024, покупець зобов`язується здійснити оплату вартості товару, передбаченою даною специфікацією, протягом 21 календарних днів з дня поставки товару.
Згідно з видатковими накладними №86, №87 від 14.02.2024 та товарно-транспортними накладними №Р86, №Р87 від 14.02.2024, товар відповідно до означеної специфікації поставлено 14.02.2024, відтак граничний строк оплати до 06.03.2024.
Відповідно до специфікації №3 від 21.02.2024, покупець зобов`язується здійснити оплату вартості товару, передбаченою даною специфікацією, протягом 21 календарних днів з дня поставки товару.
Згідно з видатковою накладною №100 від 26.02.2024 та товарно-транспортною накладною №Р100 від 26.02.2024, товар відповідно до означеної специфікації поставлено 26.02.2024, відтак граничний строк оплати до 18.03.2024.
У п. 4.9 договору сторони передбачили право постачальника здійснити постачання товару автотранспортом постачальника або перевізником постачальника на склад покупця. При цьому покупець зобов`язаний оплатити вартість перевезення товару автотранспортом постачальника або відшкодувати сплачену постачальником перевізнику вартість перевезення, товару на склад покупцю, яка вказана в підписаному сторонами акту наданих послуг. Оплата послуг перевезення (відшкодування вартості перевезення), здійснюється покупцем постачальнику протягом п`яти календарних днів з дати підписання сторонами акту наданих послуг.
Беручи до уваги дати складання актів наданих послуг та вказані умови оплати, з урахуванням приписів ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, термін виконання грошового зобов`язання становить:
- №382 від 28.12.2023 до 02.01.2024;
- №32 від 22.01.2024 до 29.01.2024;
- №86 від 14.02.2024 до 19.02.2024;
- №100 від 26.02.2024 до 04.03.2024.
Доказів зміни строку оплати суду не представлено, з матеріалів справи не вбачається.
Відповідач таке не заперечує.
Поряд з цим, виходячи з п. 37, п. 41 Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженої постановою Правління Національного банку України №163 від 29.07.2022, та додатку до неї, отримувач коштів, якщо інше не передбачено договором, не вправі самостійно визначати порядок зарахування коштів, якщо платником чітко визначено призначення платежу.
Отже, погашення черговості сплачених відповідачем сум ставиться в залежність від змісту реквізиту платіжного доручення Призначення платежу, яким боржник здійснював платіж кредиторові на виконання грошового зобов`язання. Це означає, що якщо платник (боржник) здійснює переказ коштів з чітким призначенням платежу щодо погашення основного боргу (оплата товару, робіт, послуг), то сплачені кошти спрямовуються саме на погашення боргу (оплата товару, робіт, послуг) за конкретним актом. У випадку, якщо платіж буде отриманий без реквізиту Призначення платежу або чи якщо зазначена загальна підстава - на виконання договору чи погашення кредиторської заборгованості, зарахування сплачених коштів, за загальним правилом, здійснюється в порядку черговості, яка виникла хронологічно раніше.
З пункту 6.9 договору вбачається, що сторони погодили у випадку наявності заборгованості у покупця з оплати вартості поставленого товару, то отримана від покупця оплата вартості товару за наступними поставками товару буде зараховуватися постачальником у рахунок погашення заборгованості за товар, отриманий раніше в порядку черговості виникнення заборгованості, незалежно від призначення платежу, зазначеного в платіжному доручені покупцем. При цьому вказане зарахування здійснюється постачальником без додатково письмового повідомлення покупця.
При цьому, виходячи з вказаного положення договору, застосування такого порядку не визначається, як можливість постачальника вчинити таку дію, а визначено саме у якості порядку зарахування сплачених коштів на погашення кредиторської заборгованості у випадку наявності заборгованості за отриманій раніше товар.
Так, обставини справи вказують, окрім господарських операцій за спірними видатковими накладними та актами надання послуг, у період з 12.10.2023 по 11.04.2024 за договором поставки №12/10/2024 відображено операції: 16.10.2023 на суму 785000,04 грн, 16.10.2023 на суму 816028,44 грн, 08.11.2023 на суму 857742,84 грн, 08.11.2023 на суму 207014,58 грн, 08.11.2024 на суму 333287,48 грн, 22.11.2024 на суму 864150,44 грн, загалом на суму 3863223,82 грн.
Означене свідчить про поставку товару та зобов`язання з відшкодування транспортних послуг у загальній сумі 9937843,04 грн.
Оплати з боку відповідача проведено у загальній сумі 6202056,86 грн: 21.11.2023 на суму 1100000,00 грн, 24.11.2023 на суму 223500,00 грн, 27.11.2023 на суму 277528,48 грн, 26.12.2023 на суму 300000,00 грн, 27.12.2023 на суму 700000,00 грн, 19.01.2024 на суму 864150,44 грн та 736878,04 грн, 13.02.2022 на суму 1601155,00 грн та 398844,90 грн.
Як зазначалось дати та суми проведених господарських операцій у межах договору поставки №12/10/2023 від 12.10.2023 та оплат, що відображені в акті звіряння взаєморозрахунків, відповідачем не заперечуються, останнім визнано факт наявності основної заборгованості у розмірі 3735786,18 грн.
Таким чином, керуючись п. 6.9 договору, зобов`язання за результатом господарських операцій 16.10.2023 на суму 785000,04 грн, 16.10.2023 на суму 816028,44 грн, 08.11.2023 на суму 857742,84 грн, 08.11.2023 на суму 207014,58 грн, 08.11.2024 на суму 333287,48 грн, 22.11.2024 на суму 864150,44 грн, загалом на суму 3863223,82 грн, є виконаними за рахунок проведених оплат 21.11.2023 у сумі 1100000,00 грн, 24.11.2023 у сумі 223500,00 грн, 27.11.2023 у сумі 277528,48 грн, 26.12.2023 у сумі 300000,00 грн, 27.12.2023 у сумі 700000,00 грн, 19.01.2024 у сумі 864150,44 грн та 736878,04 грн.
Залишком цих оплат становить сума у розмірі 338833,14 грн, яка відповідно до п.6.9 договору підлягає зарахуванню на погашення кредиторської заборгованості за видатковими накладними №336-337 від 24.11.2023 у сумі 933149,65 грн. З урахуванням чого станом на 19.01.2024 заборгованість за цими зобов`язаннями становить 594316,51 грн.
Відповідачем 13.02.2024 проведено оплату на загальну суму 1999999,90 грн, за рахунок якої, відповідно до умов договору, відбулось погашення заборгованості у розмірі 594316,51 грн.
Залишком проведених оплат 13.02.2024 є сума у розмірі 1405683,39 грн, яка підлягає зарахуванню за зобов`язаннями з поставки товару відповідно до видаткових накладних №382-383 від 28.12.2023 у загальній сумі 1684696,49 грн
Внаслідок чого заборгованість за поставку товару, яка здійснена 28.12.2023 відповідно до видаткових накладних №382-383 від 28.12.2023, станом на 13.02.2024 складає 279013,10 грн.
Зобов`язання з оплати вартості товару поставленого за видатковими накладними №32 від 22.01.2024, №33 від 22.01.2024, №86 від 14.02.2024, №87 від 14.02.2024, №100 від 26.02.2024 у загальній сумі 3357173,08 грн є невиконаними відповідачем станом по теперішній час.
З огляду на таке, відповідачем грошові зобов`язання, з порушенням строків виконання, є погашеними на загальну суму 2338833,04 грн, що становить 39,14% від загальної вартості (5975019,22 грн) поставленого товару у межах договору поставки №12/10/2023 від 12.10.2023 за спірними видатковими накладними.
Відтак, в порушення ст. 525 та ст. 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, грошове зобов`язання покупця перед постачальником з у сумі 3735786,18 грн у встановлені договором строки, як і на час розгляду справи, не виконано.
V. Висновки суду:
З огляду на встановлені обставини справи та мотиви з яких виходить суд, позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню у сумі 3735786,18 грн.
Відповідач просить зменшити розмір штрафу, пені, 3% річних та інфляційних втрат за час затримки розрахунку за умовами договору та звільнити його від сплати вищезазначених санкцій на період воєнного стану.
В частині вимог про стягнення штрафу.
У позовній заяві позивачем вказано, що відповідно до п.8.2 договору відповідачу нараховано штраф у розмірі 20% від суми заборгованості.
Пунктом 8.2 договору встановлено, у разі невиконання або неналежного виконання покупцем зобов`язань по оплаті за цим договором він несе відповідальність у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період її нарахування, за кожен день прострочення з дня виникнення заборгованості до дня фактичної оплати, сплачує заборгованість з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також сплачує штраф у розмірі 20% відсотків від суми заборгованості.
З огляду на таке, позивачем нараховано 20% штрафу від суми заборгованості:
- за видатковими накладними №336 та №337 від 24.11.2023 на суму 932349,65 у розмірі 186469,93 грн;
Загальна сума штрафу нарахованого за несвоєчасне виконання зобов`язань з оплати вартості поставленого товару становить 1194843,82 грн.
Слід зазначити, що позивачем за змістом позовної заяви відображено нарахування штрафу за несвоєчасний розрахунок за актами наданих послуг, проте відповідно до прохальної частини позовної заяви фактично є заявленим до стягнення штраф, нарахований за несвоєчасне виконання зобов`язань з оплати поставленого товару. З огляду на що обставини досліджено та проведено перевірку нарахування з дотриманням меж заявлених вимог.
Перевіривши розрахунок даних штрафних санкцій судом встановлено його відповідність фактичним обставинам справи та правильність.
В частині стягнення пені.
Пунктом 8.2 договору встановлено, у разі невиконання або неналежного виконання покупцем зобов`язань по оплаті за цим договором він несе відповідальність у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період її нарахування, за кожен день прострочення з дня виникнення заборгованості до дня фактичної оплати, сплачує заборгованість з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також сплачує штраф у розмірі 20% відсотків від суми заборгованості.
Позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань з оплати вартості поставленого товару за видатковими накладними:
Загальний розмір 199804,98 грн.
Взяті позивачем суми, як заборгованість відповідача з оплати вартості поставленого товару, для розрахунку пені не суперечать встановленим обставинам справи, тому приймаються судом.
В частині періоду нарахування.
Беручи до уваги встановлені обставини розрахунків між сторонами, заборгованість за видатковими накладними №№336-337 від 24.11.2024 є повністю погашеною 13.02.2024.
Відтак, періодом для нарахування пені (беручи до уваги заявлені позивачем межі періодів) є 16.12.2023 18.01.2024 на суму 932349,65 грн та з 19.01.2024 по 13.02.2024 (у цій частині за умовами договору, як то до дня фактичної оплати) на суму 195471,61 грн.
В іншій частині визначені періоди нарахування прийнято судом, оскільки такі не суперечать дійсним обставинам справи.
З огляду на викладене, здійснивши перерахунок пені за допомогою програми «Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН», суд дійшов висновку про її розмір у сумі 190501,39 грн.
Досліджуючи наявність підстав для зменшення розміру штрафних санкцій суд виходить з такого.
Відповідно до ч.2 ст.233 Господарського кодексу України, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Отже, якщо порушення зобов`язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб`єкта, то суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Суд приймає до уваги, що ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України встановлює загальне правило про те, що кредитор має право на стягнення неустойки у всіх випадках порушення боржником зобов`язання, незалежно від того, виникли чи ні у зв`язку з цим порушенням збитки на стороні кредитора. Проте, частина 3 ст.551 Цивільного кодексу України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розмір неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов`язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.
Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.
Порушення строку виконання зобов`язань відповідачем за означеним договором поставки мало непоодинокі випадки.
Порушення строків виконання відбувалось у 2023-2024 роках.
Є підстави задля застосування відповідальності передбаченої п.8.2 договору.
Частина кредиторської заборгованості не є погашеною по теперішній час.
Обставина як скрутне фінансове становище підприємства відповідача та те, що є надмірним тягарем суми, які підлягають стягненню, відповідачем не доведено, у матеріалах справи відсутні докази з яких можна дійти такого висновку.
Одночасно, враховуючи положення ст.129 Конституції України, та, що винятковість обставин є оціночним поняттям, господарський суд дійшов висновку про наявність обставин, які є підставою для зменшення розміру суми штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання.
Суд виходить з пропорційності невиконаної частини зобов`язання, відсутності доказів наслідків порушення, недоведеності розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій таким наслідкам.
З урахуванням цих обставин, заявлена сума є надмірною.
Таким чином, суд приймає до уваги частково доводи відповідача.
За висновками суду, оцінив всі обставини, докази та пояснення сторін у справі, суд дійшов висновку про зменшення розміру штрафу на 40%, а саме на 477937,63 грн, тобто на розмір виконаного відповідачем зобов`язання за договором поставки за спірними видатковими накладними із застосуванням округлення.
Отже, з урахуванням викладеного, з відповідача підлягає стягненню штраф у розмірі 716906,29 грн.
В частині зменшення розміру нарахованої пені, такий підлягає зменшенню на 40%, беручи до уваги викладене вище, від розміру встановленого судом (190501,39 грн)
Відтак, з урахуванням викладеного, з відповідача підлягає стягненню пеня у розмірі 114300,83 грн.
Щодо клопотання відповідача про звільнення його від сплати пені та штрафу.
Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафні санкції господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (п. 1 ст. 216 Господарського кодексу України).
У розумінні ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами.
Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю (ч. 1 ст. 14-1 вказаного Закону).
Тобто, сертифікат видається торгово-промисловою палатою за зверненням однієї зі сторін спірних правовідносин (сторін договору), яка (сторона) оплачує (за винятком суб`єктів малого підприємництва) послуги торгово-промислової палати. Водночас інша сторона спірних правовідносин (договору) позбавлена можливості надати свої доводи і вплинути на висновки торгово-промислової палати.
Таке засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися.
За умовами п. 6.2 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи щодо кожного окремого договору, контракту, угоди тощо, а також податкових та інших зобов`язань/обов`язків, виконання яких настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом або може настати найближчим часом і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.
В сертифікаті про форс-мажорні обставини (обставин непереборної сили) вказуються дані заявника, сторони за договором (контрактом, угодою тощо), дата його укладення, зобов`язання, що за ним настало чи настане найближчим часом для виконання, його обсяг, термін виконання, місце, час, період настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які унеможливили його виконання, докази настання таких обставин (п. 6.12 Регламенту).
Контекстний зміст ст. 14-1 Закону, а також вимоги Регламенту, дають підстави дійти висновку, що сертифікат, про який йдеться у зазначеному Законі, є індивідуальним актом, яки стосується конкретних учасників договірних відносин, конкретного договору та конкретних договірних зобов`язань.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 25.01.2022 по справі №904/3886/21 форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними (3) для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Тобто, обставина стає форс-мажорною для сторін правовідносин щодо тих чи інших зобов`язань виключно у разі доведення неможливості виконання конкретних зобов`язань.
Такі обставини, як введення воєнного стану самі по собі не є абсолютними форс-мажорними обставинами, які позбавляють відповідача виконати свої грошові зобов`язання.
Факт військової агресії Російської Федерації проти України не може бути беззаперечним доказом наявності форс-мажору, за відсутності безпосереднього впливу на можливість здійснення оплати за договором, поряд з цим повинен бути підтвердженим у встановленому чинним законодавством порядку.
У розглядуваному випадку належних та допустимих доказів безпосереднього впливу на можливість здійснення оплати за договором, підтвердження наявності форс-мажору у спірних правовідносинах суду не представлено.
А отже, наведене відповідачем не може виступати підставою для звільнення відповідача від сплати пені та застосованого штрафу.
Враховуючи викладене, доводи відповідача у цій частині відхилено судом.
Прострочення відповідачем грошового зобов`язання на підставі статті 625 Цивільного кодексу України тягне за собою обов`язок сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми за весь час несвоєчасного виконання обов`язку щодо сплати відповідних сум.
Позивачем заявлено до стягнення 3% річних за зобов`язаннями згідно видаткових накладних:
- №336 та №337 від 24.11.2024 на суму 932349,65 грн за період з 16.12.2023 по 18.01.2024 та на суму 195471,61 грн за період з 19.01.2024 до 11.04.2024 у загальному розмірі 3947,57 грн;
- №32 та №33 від 22.01.2024 на суму 1699614,17 грн за період з 13.02.2024 до 11.04.2024 у розмірі 8219,45 грн;
- №86 та №87 від 14.02.2022 на суму 909308,83 грн за період з 07.03.2024 до 12.04.2024 у розмірі 2757,74 грн;
- №100 від 26.02.2022 на суму 748250,08 грн за період з 19.03.2024 до 11.04.2024 у розмірі 1471,97 грн.
Взяті позивачем суми, як заборгованість відповідача з оплати вартості поставленого товару, для розрахунку 3% річних не суперечать встановленим обставинам справи, тому приймаються судом.
В частині періоду нарахування.
Беручи до уваги встановлені обставини розрахунків між сторонами, заборгованість за видатковими накладними №№336-337 від 24.11.2024 є повністю погашеною 13.02.2024.
Відтак, періодом для нарахування 3% річних (беручи до уваги заявлені позивачем межі періодів) є 16.12.2023 18.01.2024 на суму 932349,65 грн та з 19.01.2024 по 12.02.2024 (у цій частині за умовами договору нарахування, як то до дня фактичної оплати, не передбачено) на суму 195471,61 грн.
В іншій частині визначені періоди нарахування прийнято судом, оскільки такі не суперечать дійсним обставинам справи.
Поряд з цим, позивачем заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати за зобов`язаннями згідно видаткових накладних:
- №336 та №337 від 24.11.2024 на суму 932349,65 грн за період січень 2024 та на суму 195471,61 грн за період лютий-березень 2024 у загальному розмірі 5296,10 грн;
Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.
Відтак, правомірним є нарахування інфляційних втрат за видатковими накладними №336-337 від 24.11.2023 на суму 932349,65 грн за січень 2024. З урахуванням вищезазначених висновків, сума заборгованості не підлягає інфляційному збільшенню у лютому 2024.
Щодо клопотання про зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат та звільнення від сплати останніх, яке заявлено відповідачем.
3% річних та інфляційні витрати є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, адже виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Згадані 3% річних та інфляційні витрати за своєю правовою природою не є штрафними санкціями.
Зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3% річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю, тобто не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання.
Аналогічний правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі №910/4590/19, постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду від 23.03.2023 у справі №920/505/22.
Відтак, у позивача наявні підстави для стягнення 3% річних та інфляційних втрат, від сплати яких сторона не звільняється за наявності форс-мажорних обставин.
Висновки постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 не застосовано судом, оскільки правовідносини у цій справі не є подібними тим, що були предметом дослідження, під час розгляду Верховним Судом означеної справи.
Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням норм ст.129 Господарського процесуального кодексу України та в частині сплаченого судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, за виключенням зменшення розміру штрафних санкцій.
Керуючись ст.ст.4, 7, 12, 13, 42, 73-80, 86, 129, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -
ВИРІШИВ:
2.Зменшити розмір стягуваної суми штрафу до 716906,29 грн. та пені до 114300,83 грн.
4.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
5.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
6.У судовому засіданні 09.07.2024 ухвалено рішення (вступна та резолютивна частини).
7.Згідно з ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
8.Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.
9.Повний текст рішення складено 17.07.2024.
Суддя О.В. Кротінова