ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

16 липня 2024 року м. ОдесаСправа № 916/506/23
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі:

головуючого судді: Філінюка І.Г.

суддів: Аленіна О.Ю., Принцевської Н.М.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Одеської області від 27.02.2024 (суддя Н.В. Рога, м.Одеса, повний текст складено 08.03.2024)

у справі №916/506/23

за позовом: Державного підприємства «Служба місцевих автомобільних доріг»

за участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Департаменту капітального будівництва та дорожнього господарства Одеської обласної державної адміністрації

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРОЙСПЕЦТЕХНИКА»

про стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Служба місцевих автомобільних доріг» звернулося до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРОЙСПЕЦТЕХНІКА» про стягнення суми попередньої оплати у розмірі 27095865,04 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 27.02.2024 позов задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРОЙСПЕЦТЕХНІКА» на користь Державного підприємства «Служба місцевих автомобільних доріг» суму попередньої оплати у розмірі 27095865,04 грн, інфляційні втрати у розмірі 6060365,91 грн, пеню у розмірі 5262278,99 грн та 3% річних у розмірі 1182567,48грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 594016,16 грн.

Не погодившись з ухваленим рішенням суду, ОСОБА_1 звернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, подавши її 27.06.2024 кур`єрською службою достаки.

Одночасно із поданням апеляційної скарги скаржником заявлено наступні клопотання:

1)про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 27.02.2024 у справі №916/506/23;

2)про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 27.02.2024 у справі №916/506/23 до ухвалення постанови судом апеляційної інстанції (вх.№1192/24 від 02.04.2024).

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду апеляційної скарги та клопотань визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Філінюка І.Г., суддів: Аленіна О.Ю., Принцевської Н.М., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 11.07.2024.

Ознайомившись з матеріалами апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її слід залишити без руху, виходячи з наступного.

По-перше: Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження, частина 2 статті 124 Конституції України передбачає право особи на захист судом його прав.

Згідно із ч. 3 ст. 2 ГПК України забезпечення права на апеляційний перегляд справи є одним із принципів господарського судочинства.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (ч. 1 ст. 17 ГПК України).

Частиною 1 ст. 254 ГПК України передбачено, що учасник справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Отже, наведеними нормами визначено коло осіб, які наділені процесуальним правом на оскарження судового рішення, а саме учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

У даному випадку ОСОБА_1 не брала участі у даній справі, однак вважає, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про її права, інтереси та обов`язки, оскільки є єдиним засновником Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРОЙСПЕЦТЕХНИКА».

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга, зокрема, на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, повний текст оскаржуваного рішення було складено та підписано 08.03.2024, отже кінцевим строком на подання апеляційної скарги було 28.03.2024.

Водночас, апеляційна скарга була направлена на адресу суду курєрською доставкою 27.06.2024, тобто з пропуском строку, встановленого ст. 256 ГПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 260 ГПК України, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Колегія суддів зазначає, що скаржник має враховувати, що звернення з апеляційною скаргою поза встановленим процесуальним законом строком оскарження судового рішення покладає на нього обов`язок доведення та обґрунтування відповідних обставин, що зумовили пропуск цього строку, і у разі, коли відповідну апеляційну скаргу подано особою, незалученою до участі у справі.

Разом з цим неучасть у справі особи, яка звертається зі скаргою, з посиланням на те, що рішення у цій справі стосується її прав та інтересів, не є безумовною підставою для визнання причин пропуску строку поважними та поновлення цього строку.

За змістом положень ч. 3 ст. 256 ГПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 261 цього Кодексу.

Питання щодо поновлення та продовження процесуальних строків урегульовано нормами ст. 119 ГПК України, згідно із ч. 1 якої суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку у розумінні положень ст. 86 ГПК України вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити відповідні обставини, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є по суті пільгою, яка може застосовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Можливість поновлення судом пропущеного строку на оскарження судового рішення не є необмеженою, а вирішення цього питання пов`язується з наявністю поважних причин пропуску строку і має здійснюватися лише за умови наведення відповідних причин, які дають правові підстави вважати, що пропуск строку мав місце з об`єктивних, незалежних від волі заявника причин, а можливість їх наведення, як вже зазначалось, залежить від їх доведення заявником, і такі причини мають зазначатися судом у відповідному процесуальному документі.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 07.11.2023 у справі № 40/223-05.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення, ОСОБА_1 зазначила, що про існування рішення дізналась 24.06.2024 перед приїздом до України, з реєстру судових рішень.

Дослідивши обставини, зазначені скаржником в обгрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.

ГПК України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії.

Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

В іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.

Якщо строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Колегія суддів зазначає, що неподання апеляційної скарги у короткий строк з моменту можливості ознайомитися зі змістом оскаржуваного рішення суду є свідченням того, що скаржник не намагався вчинити усі залежні від нього процесуальні дії у розумний строк для реалізації свого права на апеляційне оскарження, що в свою чергу, не свідчить про сумлінне та добросовісне ставлення до наявних у нього прав і обов`язків, а також невчинення усіх можливих та залежних від нього дії для вчасного подання апеляційної скарги.

Стаття 2 Закону «Про доступ до судових рішень» передбачає, що усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Нормами ст.4 цього Закону передбачено, що судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Рішення Господарського суду Одеської області від 27.02.2024 у даній справі оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 13.03.2024.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що несвоєчасне подання апеляційної скарги залежало виключно від волевиявлення та суб`єктивної поведінки самої скаржниці, яка несе ризик вчинення або не вчинення певної процесуальної дії, а причини, викладені в апеляційній скарзі в розділі «Поновлення пропущеного строку» про те, що вона ознайомилась з рішенням з єдиного державного реєстру лише 24.06.2024 не являються поважними, оскільки скаржниця не надала суду доказів, що остання преребувала за кордоном, чому саме 24.06.2024 вона ознайомилась з рішення, оскільки остання є єдиним засновником та має інтерес щодо фінансового та юридичного стану товариства. Отже, колегія суддів вважає, що скаржниця мала можливість відстежувати судові справи Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРОЙСПЕЦТЕХНИКА».

Відповідно до частин 3, 4 ст. 260 ГПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

За таких обставин, відповідно до положень ст. 260 ГПК України наявні підстави для залишення апеляційної скарги без руху з наданням скаржнику строку для усунення недоліків шляхом подання суду апеляційної інстанції заяви про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження, в якій необхідно вказати інші підстави для поновлення цього строку.

По-друге: Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Відповідно до частини другої статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Порядок і розмір сплати судового збору в Україні встановлено Законом України «Про судовий збір».

Згідно із частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 2 частини другої статті 4 вище означеного Закону за подання до господарського суду позову майнового характеру судовий збір становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання позову немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання апеляційної скарги на рішення суду ставку судового збору встановлено у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги (підпункт 4 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України Про судовий збір).

Частиною четвертою статті 6 Закону України Про судовий збір передбачено, що якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Колегією суддів встановлено, що в апеляційній скарзі апелянт просить рішення Господарського суду Одеської області від 27.02.2024 у справі №916/506/23 скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Отже, враховуючи, що в апеляційній скарзі скаржник просить скасувати рішення суду, яким задоволено вимогу майнового характеру, при поданні апеляційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 27.02.2024 у справі №916/506/23 має бути сплачено судовий збір у сумі 891 024,24 грн, виходячи з такого розрахунку: 39601077,40 грн (ціна позовної вимоги майнового характеру в оспорюваній сумі) х 1,5 % (ставка, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви майнового характеру) х 150% (ставка за подання апеляційної скарги на рішення суду) = 891024,24 грн.

Скаржник судовий збір за подання апеляційної скарги не сплатив, натомість одночасно із поданням апеляційної скарги заявив клопотання (вх.№1192/24 від 02.04.2024), в якому просив відстрочити сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення постанови судом апеляційної інстанції, посилаючись на скрутне фінансове становище, на підтвердження чого надав:

1) довідку ПАТ «БАНК ВОСТОК» про наявність відкритих поточних рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРОЙСПЕЦТЕХНИКА», відповідно до якої станом 19.03.2024 загальний ліміт арешту складає 1618057,14 грн;

2) фінансову звітність малого підприємництва Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРОЙСПЕЦТЕХНИКА» за 2023 рік, якою відповідач підтверджує, що за 2023 рік у нього, з урахуванням усіх доходів та витрат, відсутній чистий прибуток та наявні збитки у розмірі 3847000,00 грн;

5) витяг з Єдиного реєстру боржників, з якого вбачається, що стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРОЙСПЕЦТЕХНИКА» відкрито п`ять виконавчих провадженнь.

Розглянувши клопотання скаржниці про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про відсутність підстав для його задоволення, з огляду на таке.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір» унормовано, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1)розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2)позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3)предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (частина друга статті 8 Закону України «Про судовий збір»).

Приписи вказаної вище норми права передбачають право суду, з урахуванням майнового стану сторони, відстрочити або розстрочити сплату судового збору лише за наявності викладених вище умов, тоді як законодавець, застосувавши конструкцію суд, враховуючи майновий стан сторони, може…, тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.03.2021 у справі №912/3514/20.

Водночас, ОСОБА_1 не надано суду доказів, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу скаржниці, всі докази які надані скаржницею стосуються матеріального стану Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРОЙСПЕЦТЕХНИКА».

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд зазначає про відсутність правових підстав для задоволення клопотання скаржниці про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги, у зв`язку з чим відмовляє у його задоволенні.

Згідно із частиною другою статті 260 ГПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1,2 статті 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Оскільки скаржницею не виконано вимоги пункту 2 частини третьої статті 258 ГПК України (не надано суду доказів сплати судового збору) та частини третьої статті 260, апеляційна скарга ОСОБА_1 відповідно до статей 174, 260 ГПК України підлягає залишенню без руху з наданням скаржнику строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст. ст. 174, 234, 258, 260 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 27.02.2024 у справі №916/506/23.

2. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 27.02.2024 у справі № 916/506/23 - залишити без руху.

3. Встановити ОСОБА_1 строк для подання заяви про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 27.02.2024 у справі № 916/506/23 із зазначенням інших підстав для поновлення строку та докази сплати судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 891 024,24 грн протягом 10 днів з дня вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

3. Попередити ОСОБА_1 , що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання згідно ст.235 ГПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Філінюк І.Г.

Суддя Аленін О.Ю.

Суддя Принцевська Н.М.