УХВАЛА

м. Київ

12.07.2024Справа № 910/8295/24

Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства "ПРОМИСЛОВІ РЕГІОНИ" (49005, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Чернишевського, будинок 11, квартира 3) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "МВО ГРУП" (03039, місто Київ, провулок Руслана Лужевського, будинок 14, корпус 7, офіс 32/10) заборгованості у сумі 281 000,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

03.07.2024 в системі «Електронний суд» представником Приватного акціонерного товариства "ПРОМИСЛОВІ РЕГІОНИ" сформовано заяву про видачу судового наказу до Товариства з обмеженою відповідальністю "МВО ГРУП" про стягнення заборгованості у сумі 281 000,00 грн за договором перевезення вантажу №07/03-24ПР-1 ВІД 07.03.2024 та передана 04.07.2024 судді Демидову В.О. відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Подана заява обґрунтована тим, що « 07» березня 2024 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «МВО ГРУП» (далі по тексту - Замовник) та Приватним акціонерним товариством «ПРОМИСЛОВІ РЕГІОНИ» (далі по тексту - Перевізник) укладено договір перевезення вантажу №07/03-24ПР-1 (далі по тексту Договір).

Заявник зазначає, що на виконання умов зазначеного Договору, останнім були надані послуги з перевезення вантажу автомобільними транспортами.

Загальна сума за надані послуги з 05 квітня 2024 р. по 16 травня 2024 р. складає 234 000,00 грн., що підтверджується погодженими Сторонами:

- копією акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000066 від 05.04.2024 р. на суму 150 000,00 грн. копією заявки №0404 від 04.04.2024 р., копією товарно-транспортної накладної №6759 від 04.04.2024 р. копією товарно-транспортної накладної №10191 від 04.04.2024 р. копією товарно-транспортної накладної №10191 від 04.04.2024 р.;

- копією акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000155 від 16.05.2024 р. на суму 42 000,00 грн. копією заявки №1505 від 15.05.2024 р., копією товарно-транспортної накладної №5386 від 15.05.2024 р.,копією товарно-транспортної накладної №5385 від 15.05.2024 р., копією товарно-транспортної накладної №406 від 15.05.2024 р., копією товарно-транспортної накладної №407 від 15.05.2024 р.;

- актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000159 від 16.05.2024 р. на суму 42 000,00 грн. копією заявки №1605 від 16.05.2024 р., копією товарно-транспортної накладної №5391 від 16.05.2024 р.

Розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства "ПРОМИСЛОВІ РЕГІОНИ", суд дійшов висновку, що подана заява про видачу судового наказу не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано тільки про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір (ч. 2 ст. 148 ГПК України).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо: заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч.ч. 2, 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються. До заяви про видачу судового наказу, зокрема, додаються: копія договору, укладеного в письмовій формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Таким чином, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів.

Обгрунтовуючи заяву про видачу судового наказу, заявник вказує, що загальна сума за надані послуги з 05 квітня 2024 р. по 16 травня 2024 р. складає 234 000,00 грн., що підтверджується погодженими Сторонами зокрема копією акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000155 від 16.05.2024 р. на суму 42 000,00 грн. копією заявки №1505 від 15.05.2024 р., копією товарно-транспортної накладної №5386 від 15.05.2024 р.,копією товарно-транспортної накладної №5385 від 15.05.2024 р., копією товарно-транспортної накладної №406 від 15.05.2024 р., копією товарно-транспортної накладної №407 від 15.05.2024 р.

У той час заявником не було долучено копію товарно-транспортної накладної №406 від 15.05.2024 р. та копію товарно-транспортної накладної №407 від 15.05.2024 р.

Окрім того, як вбачається з прохальної частини заяви, заявник просить стягнути з боржника заборгованість за надані послуги в розмірі 218 000,00 грн., у шапці заяви представник вказує, що ціна позову складає 281 000,00 грн.

Також суд звертає увагу заявника, що в матеріалах заяви наявна копія акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000155 від 16.05.2024 р. на суму 42 000,00 грн., проте остання не містить підпису замовника.

Відповідно до п. 4.6 Договору передбачено, що Первинним документом, що підтверджує факт надання послуги є товарно-транспортна накладна з підписом Вантажовідправника та Вантажоотримувача та/або акт приймання-передачі наданих послуг з підписом Замовника та Перевізника в оригіналі або надіслані скан-копїї на електронну адресу Перевізника.

Пунктом п. 5.1, 5.3 Договору сторони погодили, що Приймання-передача наданих послуг здійснюється шляхом підписання уповноваженими особами Сторін Акту приймання-передачі наданих послуг, що надається Перевізником Замовнику.

Замовник зобов`язаний підписати Акт приймання-передачі наданих послуг протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту передачі його Перевізником. У випадку не повернення або повернення даного акту без підпису Замовника, акт вважається прийнятим без зауважень.

Разом з тим доказів передачі акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000155 від 16.05.2024 р. на суму 42 000,00 грн. матеріали справи не містять як і не містять копій товарно-транспортної накладної №406 від 15.05.2024 р. та копії товарно-транспортної накладної №407 від 15.05.2024 р.

Як вбачається з аналізу вищенаведених норм законодавства, судовий наказ може бути видано за наявності відповідного договору, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору, а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність здійснених розрахунків.

Відтак, безспірні вимоги мають бути підтверджені відповідними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За загальним правилом, обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Доказування повинно здійснюватись за загальними правилами відповідно до ст. 74 ГПК України, яка передбачає обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

При цьому достовірними доказами є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу.

За приписами ч. 2 ст. 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

При цьому, суд зазначає, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись ст. 150, 152, 153, 154, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Приватному акціонерному товариству "ПРОМИСЛОВІ РЕГІОНИ" у заяві про видачу судового наказу до Товариства з обмеженою відповідальністю "МВО ГРУП" про стягнення заборгованості у сумі 281 000,00 грн.

2. Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 12.07.2024 та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Владислав ДЕМИДОВ