РІШЕННЯ

26 червня 2024 року м. ТернопільСправа № 921/144/24

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Боровця Я.Я.

за участі секретаря судового засідання Крутіна Ю.С.

Розглянув справу

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях, вул. Василіянок, 48, м. Івано-Франківськ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "СТЕН", вул. Текстильна, 21, офіс 31, м. Тернопіль

За участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Регіональний офіс водних ресурсів у Тернопільській області (вул. За Рудкою, 35, м. Тернопіль, ).

про виселення ТОВ "СТЕН" з орендованого державного нерухомого майна.

За участю учасників судового процесу:

від позивача: Ткач Р. М. - представник

від відповідача: Свірський Т. В. адвокат

від третьої особи: Вальчук В. Ю. представник

Судові процедури

Судом роз`яснено форму і стадії судового провадження, що здійснюється у межах справи згідно з вимогами Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України).

Фіксування судового засідання технічними засобами здійснюється відповідно до ст. 222 ГПК України.

Заяв про відвід (самовідвід) судді та секретаря судового засідання з підстав, визначених ст. 35-37 ГПК України не надходило.

Суть справи.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях, далі позивач, звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "СТЕН", про виселення ТОВ "СТЕН" з орендованого державного нерухомого майна.

Відкриття провадження у справі.

Позовні матеріали розподілено на розгляд судді Боровцю Я.Я. (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.03.2024 - в матеріалах справи).

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 18.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №921/144/24; постановлено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 17.04.2024; залучено до участі у справі №921/144/24 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Регіональний офіс водних ресурсів у Тернопільській області; запропоновано учасникам справи подати/надіслати суду заяви по суті спору та зобов`язано останніх подати/надіслати суду заяви з процесуальних питань (при наявності), передбачені ГПК України у підготовчому засіданні.

Підготовче провадження.

У підготовчих засіданнях 17.04.2024 та 09.05.2024 оголошено перерву до 09.05.2024 та, відповідно, до 20.05.2024, про що постановлено відповідні ухвали, які занесено до протоколів судових засідань.

Ухвалою суду від 20.05.2024 продовжено строк підготовчого провадження у справі №921/143/24 на 30 днів.

Ухвалою суду від 06.06.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу №921/143/24 до судового розгляду по суті на 18.06.2024.

Розгляд справи по суті.

У судовому засіданні 18.06.2024 суд розпочав розгляд справи по суті, заслухав вступне слово представників позивача, відповідача та третьої особи, з`ясував обставини справи, дослідив наявні в матеріалах справи письмові докази та оголосив перерву до 26.06.2024, про що постановив відповідну ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

У судовому засіданні 26.06.2024, яке відбулось за участі повноважних представників сторін та третьої особи, суд продовжив розгляд справи по суті, заслухав заключне слово учасників справи та, після виходу із нарадчої кімнати, оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Інші процесуальні дії.

Ухвалою суду від 04.04.2024 задоволено заяву представника ТОВ "СТЕН" адвоката Свірського Т. В. (вх. №2688 від 03.04.2024) про надання доступу до електронної справи в підсистемі "Електронний суд".

Ухвалою суду від 20.05.2024 задоволено клопотання представника відповідача - адвоката Свірського Т. В. за вх. № 3680 від 08.05.2024; зобов`язано позивача та третю особу надати відповіді на поставлене у вказаному клопотанні запитання, в порядку ст. 90 ГПК України.

Аргументи сторін

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані, невиконанням відповідачем обов`язку щодо повернення орендованого державного майна після припинення договірних відносин, відсутністю у відповідача правових підстав для користування орендованим майном.

У судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просить суд позов задоволити.

Заперечення відповідача

Відповідач позовні вимоги вважає необґрунтованими з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (вх. № 2764 від 08.04.2024). Стверджує, що підстави для непродовження Договору оренди були відсутні. Договір вважається продовженим в силу положень Закону. Товариство правомірно користується орендованим майном.

У судових засіданнях представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову.

Позиція третьої особи.

12.04.2024 третьою особою надано пояснення (вх. №2952 від 12.04.2024), відповідно до яких остання просить позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях задовольнити. Виселити відповідача з орендованого державного нерухомого майна, яке знаходиться на балансі Регіонального офісу водних ресурсів у Тернопільській області.

У судових засіданнях представник третьої особи позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Фактичні обставини, встановлені судом.

29.01.2019 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Тернопільській області (правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях), як Орендодавцем, з однієї сторони, та Товариством з обмеженою відповідальністю "СТЕН", як орендарем, з другої сторони, укладено Договір оренди №1369 нерухомого майна, що належить до державної власності (далі Договір), згідно умов якого (п. 1.1) Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно: частину площадки з залізобетонним покриттям №14, площею 420, 0 кв. м, інвентарний номер 101000032, реєстровий номер 05379205.40 ББФЕРЮ039, розміщеної за адресою: вул. Текстильна, 30 а, м. Тернопіль, що перебуває на балансі Регіонального офісу водних ресурсів у Тернопільській області (Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість майна станом на 30 листопада 2018 року і становить за незалежною оцінкою 160 500, 00 грн (без ПДВ).

П. 1.2 Договору сторони визначили, що майно передається в оренду під стоянку автомобілів.

Орендар вступає у строкове платне користування Майном у термін, указаний у Договорі, але не раніше дати підписання цього Договору та акта приймання-передавання майна. Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в Орендаря права власності на це майно. Власником майна залишається держава, а Орендар користується ним протягом строку оренди (п. 2.1-2.2 Договору).

Порядок і умови нарахування орендної плати сторони погодили у р. 3 Договору.

Відповідно до п. 5. 1, 5.10, 5.14 Договору Орендар зобов`язався використовувати орендоване майно відповідно до його призначення (мети оренди) та цього Договору. У разі припинення або розірвання Договору, повернути Балансоутримувачу, указаному Орендодавцем, орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу. За два місяці до закінчення терміну дії Договору проінформувати Орендодавця про свій намір продовжити (припинити) дію Договору.

Орендодавець зобов`язався передати Орендарю в оренду майно за цим Договором за актом приймання-передавання майна, який підписується одночасно з цим Договором (п. 7.1 Договору).

П. 10.1 Договору сторони встановили, що останній укладено строком на 2 (два) роки 11 (одинадцять) місяців, що діє з 29.01.2019 по 28.12.2021 включно.

У разі якщо уповноважений орган управління майном не попередив Орендаря про намір використовувати майно для власних потреб за три місяці до закінчення строку цього Договору, Орендар, який належним чином виконував свої обов`язки за цим Договором, має право продовжити його на новий строк відповідно до вимог цього Договору. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього Договору або зміну його умов після закінчення строку його дії протягом одного місяця цей Договір уважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором. Зазначені дії оформляються договором про внесення змін до цього Договору, який є невід`ємною частиною цього Договору (п. 10.4 Договору).

Відповідно до п. 10.6 Договору його чинність припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено; загибелі орендованого майна; достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням суду; банкрутства Орендаря; ліквідації Орендаря юридичної особи; використання орендарем майна всупереч договору або призначенню орендованого майна; передачі орендарем орендованого майна іншій особі; невиконання орендарем п. 3.9 і 5.2 Договору; невиконання орендарем п. 5.8 Договору; орендодавець має право розірвати договір оренди в односторонньому порядку в разу несплати орендної плати протягом трьох місяців підряд.

У разі припинення або розірвання цього Договору майно протягом 3 (трьох) робочих днів Орендар повертає Балансоутримувачу. Майно вважається поверненим Балансоутримувачу з моменту підписання акта приймання-передавання. Обов`язок щодо складання акта приймання-передавання про повернення майна покладається на Орендаря (п. 10.10-10.11 Договору).

Орендоване майно - частина площадки з залізобетонним покриттям №14, площею 420, 0 кв. м, інвентарний номер 101000032, реєстровий номер 05379205.40 ББФЕРЮ039, що знаходиться за адресою: вул. Текстильна, 30а, м. Тернопіль та перебуває на балансі Регіонального офісу водних ресурсів у Тернопільській області (Балансоутримувач) передано Орендарю (відповідачу у справі) згідно з актом приймання-передавання нерухомого майна від 29.01.2019.

17.06.2021, у зв`язку із: набранням 27.12.2019 чинності Закону України "Про оренду державного та комунального майна" №157-ІХ від 03.10.2019 (далі Закон №157-ІХ), введено в дію 01.02.2020, на підставі якого втратив чинність Закон України "Про оренду державного та комунального майна" №2269-XII від 10.04.1992, яким сторони керувались при укладенні договору; прийняттям Кабінетом Міністрів України 03.06.2020 постанови №483 "Деякі питання оренди державного та комунального майна", якою затверджено Порядок передачі в оренду державного та комунального майна, який набув чинності 17.06.2020 та постанови №820 від 12.08.2020, якою затверджено Примірний договір оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності, на підставі заяви орендаря між Орендодавцем, Орендарем та Балансоутримувачем укладено Договір про внесення змін та доповнень №1 до Договору оренди №1369 від 29.01.2019 нерухомого майна, що належить до державної власності шляхом викладення його в новій редакції.

Відповідно до п. 12.3 (3) Змінюваних умов Договору оренди останній діє до 28.01.2024 включно.

Згідно з п. 2.1 р. ІІ Незмінюваних умов Договору оренди "Умови передачі орендованого майна Орендарю" Орендар вступає у строкове платне користування майном у день підписання акта приймання-передачі майна.

Акт приймання-передачі майна підписаний 29.01.2019.

Акт приймання-передачі підписується між Орендарем і Балансоутримувачем одночасно з підписанням цього договору.

Акт приймання-передачі майна в оренду та акт повернення майна з оренди складаються за формою, що розробляється Фондом державного майна і оприлюднюється на його офіційному веб-сайті.

П. 4.1 р. ІІ Незмінюваних умов Договору оренди "Повернення майна з оренди і забезпечувальний депозит" передбачено, що у разі припинення договору Орендар зобов`язаний:

звільнити протягом трьох робочих днів орендоване майно від належних Орендарю речей і повернути його відповідно до акта повернення з оренди орендованого майна в тому стані, в якому майно перебувало на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, а якщо орендарем були виконані невід`ємні поліпшення або проведено капітальний ремонт, - то разом із такими поліпшеннями/капітальним ремонтом;

сплатити орендну плату, нараховану до дати, що передує даті поверхня майна з оренди, пенею (за наявності), сплатити Балансоутримувачу платежі за договором про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг Орендарю, нараховану до дати, що передує даті повернення майна з оренди;

відшкодувати Балансоутримувачу збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини Орендаря (і в межах сум, що перевищують суму страхового відшкодування, якщо воно поширюється на випадки погіршення стану або втрати орендованого майна), або в разі демонтажу чи іншого вилучення невід`ємних поліпшень/капітального ремонту.

П. 4.2 р. ІІ Незмінюваних умов Договору оренди "Повернення майна з оренди і забезпечувальний депозит" визначено, що протягом трьох робочих днів з моменту припинення цього договору Балансоутримувач зобов`язаний оглянути майно і зафіксувати його поточний стан, а також стан розрахунків за цим договором і за договором про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг Орендарю в акті повернення з оренди орендованого майна. Балансоутримувач складає акт повернення з оренди орендованого майна у трьох оригінальних примірниках і надає підписані Балансоутримувачем примірники Орендарю.

Орендар зобов`язаний:

підписати три примірника акта повернення з оренди орендованого майна не пізніше ніж протягом наступного робочого дня з моменту їх отримання від Балансоутримувача і одночасно повернути Балансроутримувачу дів примірника підписаних Орендарем актів разом із ключами від об`єкта оренди (у разі коли доступ до об`єкта оренди забезпечується ключами);

звільнити майно одночасно із поверненням підписаних Орендарем актів.

Не пізніше ніж на четвертий робочий день після припинення договору Балансоутримувач зобов`язаний надати Орендодавцю примірник підписаного акта повернення з оренди орендованого майна або письмово повідомити Орендодавцю про відмову від підписання акта та/або створення перешкод Орендарем у доступі до орендованого майна з метою його огляду, та/або про неповернення підписаних орендарем примірників акта.

Відповідно до п. 4.3 р. ІІ Незмінюваних умов Договору оренди "Повернення майна з оренди і забезпечувальний депозит" майно вважається повернутим з оренди з моменту підписання Балансоутримувачем та Орендарем акта повернення з оренди орендованого майна.

Згідно з п. 12.4 р. ІІ Незмінюваних умов Договору оренди "Строк чинності, умови зміни та припинення договору" продовження цього договору здійснюється з врахуванням вимог, встановлених статтею 18 Закону та Порядком.

Орендар, який бажає продовжити цей договір на новий строк, повинен звернутись до Орендодавця за три місяці до закінчення строку дії договору із заявою.

Пп. 12.6.1, 12.6.1.1 п. 12.6 р. ІІ Незмінюваних умов Договору оренди "Строк чинності, умови зміни та припинення договору" передбачено, що Договір припиняється з підстав, передбачених ч. 1 ст. 24 Закону, і при цьому якщо підставою припинення договору є закінчення строку на який його укладено (абз. 2 ч. 1 ст. 24 Закону), то договір вважається припиненим з дати закінчення строку на який його було укладено, на підставі рішення Орендодавця про відмову у продовженні цього договору, прийнятого з підстав, передбачених статтею 19 Закону, в межах строків, визначених частиною п`ятою статті 18 Закону.

Листом від 17.10.2023 за №33 ТОВ "СТЕН" (Орендар за договором/відповідач у справі) повідомило Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях (Орендодавця/позивача у справі), та Регіональний офіс водних ресурсів у Тернопільській області (Балансоутримувача/третю особа у справі) про те, що Товариство має намір продовжувати користуватись орендованим майном після закінчення строку дії даного Договору. Також відповідач зазначив, що він не направлятиме заяву про продовження договору у відповідності до положень ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", пославшись на п. 5 постанови Кабінету Міністрів України №634 від 27.05.2023 "Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану".

Листом від 24.10.2023 за № 1116 Регіональний офіс (Балансоутримувач) повідомив Регіональне відділення Управління забезпечення реалізації повноважень у Тернопільській області та ТОВ "СТЕН" про те, що заперечує щодо продовження договору оренди, оскільки орендоване нерухоме майно буде використовуватися РОВР у Тернопільській області для власних потреб.

Листом за № 1194 від 13.11.2023 Регіональний офіс додатково поінформував Орендодавця та Орендаря про визначення Офісу критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, згідно наказу Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України за № 521 від 21.07.2023, та про те, що орендоване майно потрібне Балансоутримувачу для власних потреб, а саме - розміщення рухомого майна.

16.11.2023 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях видало наказ № 277 про припинення дії договору оренди державного нерухомого майна № 1369 від 29.01.2019 - частини площадки з залізобетонним покриттям № 14 площею 420, 0 кв. м, за адресою: вул. Текстильна, 30a, м. Тернопіль, Тернопільська область, що перебуває на балансі Регіонального офісу водних ресурсів у Тернопільській області у зв`язку із закінченням строку його дії 28.01.2024.

Про прийняте рішення щодо припинення договору оренди № 1369 у зв`язку із закінченням строку його дії та необхідність повернення майна після закінчення строку дії договору позивач повідомив Орендаря та Балансоутримувача листом за №11-112-01776 від 17.11.2023.

Поряд із цим листом за №3 від 22.01.2024 відповідач посилаючись на положення п. 5 постанови Кабінету Міністрів України №634 від 27.05.2023 "Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану" повідомив Орендодавця та Балансоутримувача про те, що Товариство продовжуватиме користуватись орендованим майном після 28.01.2024. При цьому вказав, що оскільки предметом оренди є площадка з залізобетонним покриттям, яка не є приміщенням у розумінні Закону України "Про оренду державного та комунального майна", визначені ч. 1 ст. 19 вказаного Закону підстави для відмови у продовженні договору оренди відсутні.

01.02.2024 Регіональний офіс водних ресурсів у Тернопільській області звернувся до Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях з листом за №127 відповідно до якого просив вжити заходів щодо повернення йому, як балансоутримувачу, майна. При цьому повідомив, що 26.01.2024 він звертався до відповідача з листом за №107 про повернення майна до якого долучав Акт повернення з оренди нерухомого майна, однак Товариство від підписання акта та передачі (повернення) нерухомого майна у встановленому Законом порядку відмовилось.

Наведені обставини і слугували підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Зміст спірних правовідносин

Спірні правовідносини виникли між сторонами з договору оренди, який за своєю правовою природою є договором найму (оренди).

Відповідно до п. 6 ст. 283 Господарського кодексу України (далі ГК України) до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), з врахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Норми права, застосовані при вирішенні спору, та мотиви, з яких виходив суд при ухваленні рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 759 ЦК України, ч. 1 ст. 283 ГК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Предметом оренди визначено державне нерухоме майно, що обліковується на балансі Регіонального офісу водних ресурсів у Тернопільській області, тому на спірні правовідносини поширюються також положення Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Слід зазначити, що на момент укладення Договору оренди №1367 нерухомого майна, що належить до державної власності, правовідносини сторін регулювалися положеннями Закону України №2269-XII від 10.04.1992 "Про оренду державного та комунального майна", далі Закон №2269-XII.

Поряд із цим, 27.12.2019 набрав чинності Закон України "Про оренду державного та комунального майна" №157-ІХ від 03.10.2019 (далі Закон №157-ІХ), введено в дію 01.02.2020, на підставі якого Закон №2269-XII втратив свою чинність.

Абз. 2 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №157-ІХ визначено, що договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені.

Разом із тим, ч. 3 ст. 9 Закону №157-ІХ встановлено, що строк договору оренди не може становити менше п`яти років, крім випадків, визначених Порядком передачі майна в оренду.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону №157-ІХ договір оренди формується на підставі примірного договору оренди, що затверджується: Кабінетом Міністрів України - щодо майна державної власності; представницькими органами місцевого самоврядування - щодо майна комунальної власності.

У разі якщо договір був укладений на строк, менший ніж мінімальний строк оренди, передбачений частиною третьою статті 9 цього Закону, особливості внесення змін до умов договорів оренди та підстав для внесення таких змін, зокрема щодо зміни строку оренди встановлюються Порядком передачі майна в оренду. Внесення змін до договору оренди здійснюється з урахуванням установлених цією статтею та Порядком передачі майна в оренду обмежень за згодою сторін до закінчення строку його дії, з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач (ч. 4 ст. 16 Закону №157-ІХ).

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону №157-ІХ порядок передачі в оренду державного та комунального майна, включаючи особливості передачі його в оренду визначається Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері реалізації майна (майнових прав, інших активів) або прав на нього на конкурентних засадах у формі аукціонів, у тому числі електронних аукціонів, та здійснює контроль за її реалізацією.

Постановою Кабінету Міністрів України за №483 від 03.06.2020 "Деякі питання оренди державного та комунального майна" було затверджено Порядок передачі в оренду державного та комунального майна (далі - Порядок), набув чинності 17.06.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України за №820 від 12.08.2020 затверджено Примірний договір оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності.

Відповідно до п. 125 Порядку не допускається внесення змін до договору оренди з метою збільшення строку дії договору оренди, крім випадків коли договір був укладений на строк, що становить менш як п`ять років, та з моменту укладення не продовжувався, і заява орендаря стосується збільшення строку оренди з метою приведення його у відповідність із визначеним Законом мінімальним строком. Заява орендаря підлягає задоволенню, якщо право власності на об`єкт оренди зареєстровано за державою (відповідною територіальною громадою) у державному реєстрі речових прав станом на дату заяви орендаря або станом на дату закінчення строку, на який був укладений договір. У разі прийняття рішення про внесення змін до договору з метою приведення його строку у відповідність із мінімальним строком оренди, передбаченим Законом, договір оренди викладається в новій редакції згідно з примірним договором оренди, затвердженим відповідно до частини першої статті 16 Закону, але перебіг строку оренди визначається ретроактивно з дати підписання акта приймання-передачі майна за договором, до якого вносяться зміни шляхом викладення його у новій редакції.

З матеріалів справи вбачається, що: на виконання наведених вище норм чинного законодавства відповідач звертався до позивача із заявою щодо збільшення строку оренди державного комунального майна шляхом внесення змін до Договору оренди нерухомого майна №1369 від 29.01.2019 з метою приведення його у відповідність із визначеним Законом мінімальним строком; на підставі заяви Орендаря Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях 07.06.2021 видало наказ за № 292 "Про прийняття рішення про задоволення заяви орендаря щодо збільшення строку оренди з метою приведення строку дії договору у відповідність із визначеним законодавством мінімальним строком"; 17.06.2021 між сторонами правочину підписано Договір про внесення змін та доповнень №1 до Договору оренди №1369 від 29.01.2019, яким зокрема передбачено, що Договір діє до 28.01.2024.

Таким чином до правовідносин сторін у даній справі підлягають застосуванню норми Закону №157-ІХ.

П. 10 ч. 1 ст. 1 Закону №157-ІХ визначено, що оренда - речове право на майно, відповідно до якого орендодавець передає або зобов`язується передати орендарю майно у користування за плату на певний строк.

Ст. 631 ЦК України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

В силу приписів ч. 2 ст. 291 ГК України та ч. 1 ст. 24 Закону №157-ІХ договір оренди припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його укладено.

Разом із тим, п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №157-ІХ визначено, що договори оренди державного або комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, продовжуються в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом, до дати, яка наступить раніше: набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України чи рішенням представницького органу місцевого самоврядування (щодо договорів оренди комунального майна, розташованого в межах відповідної територіальної громади), передбаченим абзацом п`ятим частини другої статті 18 цього Закону, або 1 липня 2020 року. Після настання однієї з дат, яка відповідно до цього пункту наступить раніше, але у будь-якому випадку не раніше дня введення в дію цього Закону, договори оренди продовжуються в порядку, визначеному цим Законом.

Указом Президента України за №64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, строк якого в подальшому був неодноразово продовжений відповідними Указами Президента України. Зокрема, востаннє Указом за №271/2024 від 06.05.2024 дію воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 14.05.2024 строком на 90 діб, тобто до 12.08.2024.

П. 6-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону №157-ІХ визначено, що під час дії воєнного стану Кабінет Міністрів України може встановити інші правила передачі в оренду державного та комунального майна, ніж ті, що передбачені цим Законом, зокрема щодо продовження договору оренди, зокрема щодо запровадження можливості автоматичного продовження договорів оренди, строк дії яких закінчується під час дії воєнного стану, на строк до припинення чи скасування та на чотири місяці після припинення чи скасування воєнного стану.

27.05.2022, на виконання вказаних законодавчих приписів Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №634 "Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану", яка набрала законної сили 01.06.2022 (далі Постанова №634).

У абз. 1 п. 5 Постанови №634 визначено, що Договори оренди державного та комунального майна, строк дії яких завершується у період воєнного стану, вважаються продовженими на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану, крім випадку, коли балансоутримувач з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач, за 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди повідомив орендодавцю та орендарю про непродовження договору оренди з підстав, визначених статтею 19 Закону. Для продовження договору оренди на строк, передбачений цим пунктом, заява орендаря та окреме рішення орендодавця не вимагаються.

У разі коли граничний строк для подання заяви про продовження договору оренди припадає на період воєнного стану, цей строк продовжується на строк воєнного стану та три місяці з дати його припинення чи скасування (абз. 6 п. 5 Постанови №634).

П. 16 Постанови №634 визначено Орендодавцям державного та комунального майна забезпечити нарахування орендної плати орендарям згідно з пунктом 1 цієї постанови, а також продовження та припинення договорів оренди відповідно до пункту 5 цієї постанови починаючи з 24 лютого 2022 року.

Таким чином, змістом наведених положень постанови №634 встановлено автоматичний порядок продовження договорів оренди державного та комунального майна з початку ведення в Україні воєнного стану з 24.02.2022, за таких умов:

- строк дії відповідних договорів завершується у період воєнного стану;

- відсутнє повідомлення балансоутримувача, з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, направленого за 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди, орендодавцю та орендарю про не продовження договору оренди з підстав, визначених ст. 19 Закону №157-ІХ.

З матеріалів справи вбачається, що строк дії Договору оренди №1369 закінчився 28.01.2024, тобто в період дії воєнного стану. Отже, встановлений Постановою №634 автоматичний порядок продовження строку дії договорів оренди державного та комунального майна є застосовуваним до вказаного правочину.

Відповідно до ст. 19 Закону №157-ІХ рішення про відмову у продовженні договору оренди може бути прийнято:

- у випадках, передбачених статтею 7 цього Закону;

- якщо орендоване приміщення необхідне для власних потреб балансоутримувача, які обґрунтовані у письмовому зверненні балансоутримувача, поданому ним орендарю;

- якщо орендар, який бажає продовжити договір оренди майна в порядку, встановленому частиною другою статті 18 цього Закону, не надав звіт про оцінку об`єкта оренди у визначений цим Законом строк;

- якщо орендар порушував умови договору оренди та не усунув порушення, виявлені балансоутримувачем або орендодавцем у строк, визначений у приписі балансоутримувача та/або орендодавця;

- якщо орендар допустив прострочення сплати орендної плати на строк більше трьох місяців;

- якщо орендар станом на дату довідки балансоутримувача, передбаченої частиною шостою статті 18 цього Закону, має заборгованість зі сплати орендної плати або не здійснив страхування об`єкта оренди, чи має заборгованість зі сплати страхових платежів.

В судовому засіданні встановлено та вбачається з матеріалів справи, що підставами для видачі Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях наказу за №277 від 16.11.2023 "Щодо припинення дії Договору оренди державного нерухомого майна" (частини площадки з залізобетонним покриттям №14, площею 420, 0 кв. м, розміщеної за адресою: вул. Текстильна, 30 а, м. Тернопіль, що перебуває на балансі Регіонального офісу водних ресурсів у Тернопільській області), у зв`язку із закінченням строку його дії 28.01.2024, слугували, зокрема, листи Регіонального офісу водних ресурсів у Тернопільській області №1116 від 24.10.2023 та №1194 від 13.11.2023, у яких балансоутримувач вказував на необхідність використання орендованого майна для власних потреб.

Доказів наявності у Орендодавця чи балансоутримувача наміру для відмови у продовженні Договору оренди з інших підстав, передбачених ст. 19 Закону №157-ІХ, матеріали справи не містять.

Як вже зазначалось вище, ч. 1 ст. 19 Закону №157-ІХ передбачено, що рішення про відмову у продовженні договору оренди може бути прийнято якщо орендоване приміщення необхідне для власних потреб балансоутримувача, які обґрунтовані у письмовому зверненні балансоутримувача, поданому ним орендарю.

Зі змісту наведеної норми Закону вбачається, що вона стосується саме орендованого приміщення.

Визначення поняття приміщення наведено у Порядку проведення технічної інвентаризації, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №488 від 12.05.2023. Зокрема, приміщення - частина внутрішнього об`єму будівлі, обмежена з усіх сторін захисними конструкціями - стінами або перегородками (у тому числі з вікнами і дверима) та перекриттям і підлогою, з можливістю входу і виходу. Не є приміщенням горищний простір, простір, огороджений сітчастими захисними конструкціями.

Приміщення це простір, обмежений з усіх сторін захисними конструкціями: стінами (у тому числі з вікнами і дверима), стелею (перекриттям) і підлогою (ДСТУ Б В.1.1.-36:2016)

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження національного стандарту "2 "Оцінка нерухомого майна" (Національний стандарт №2, п. 2, від 28.10.2004 №1442) приміщення - частина внутрішнього об`єму будівлі, обмежена будівельними елементами, з можливістю входу і виходу.

З наведеного вбачається, що характерною ознакою приміщення є його обмеженість з усіх сторін відповідними конструкціями (елементами) - стінами (у тому числі з вікнами і дверима), перегородкою, стелею, підлогою.

Однак, орендована відповідачем частина площадки з залізобетонним покриттям зазначеним характеристикам не відповідає.

Таким чином суд приходить до висновку, що об`єкт оренди - частина площадки з залізобетонним покриттям, не є приміщенням в силу закону (подібна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.04.2023 у справі №917/565/22).

Враховуючи наведене, суд погоджується з доводами відповідача про те, що визначена Орендодавцем і балансоутримувачем підстава для відмови у продовженні договору оренди (використання приміщення для власних потреб) не є застосовною до Договору оренди №1369, а, відповідно, підстави для непродовження (як передбачено п. 5 Постанови №634) зазначеного правочину були відсутні.

Окрім того, беручи до уваги зазначені вище обставини, що мали місце у спірних правовідносинах та їх правове регулювання, суд прийшов до висновку, що Договір оренди №1369 нерухомого майна, що належить до державної власності є таким, що продовжився на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану автоматично, в силу прямої норми закону, що не потребує документального переоформлення орендних правовідносин шляхом внесення змін у договір. Отже, відповідач на законних підставах користується орендованим майном, підстави для виселення Товариства з орендованого державного нерухомого майна відсутні.

Висновок суду.

За змістом ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

У ч. 3 ст. 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (відповідні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, на які посилається скаржник).

За наслідками розгляду даного спору, з урахуванням встановлених судом та наведених вище обставин, суд дійшов висновку, що Договір оренди №1369 нерухомого майна, що належить до державної власності є таким, що продовжився в силу прямої вказівки закону, підстави для відмови у його продовжені були відсутні, відповідач правомірно користується орендованим майном. Тому, у задоволенні позову суд відмовляє.

Судові витрати.

При ухваленні рішення в справі, суд, у тому числі вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами (п. 5 ч. 1 ст. 237 ГПК України).

П. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України визначено, що в резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.

В силу приписів статті 129 ГПК України, судовий збір у розмірі 3 028 грн покладається на позивача.

Керуючись статтями 7, 13, 42, 86, 129, 210, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог, відмовити.

2. Судові витрати у складі судового збору у розмірі 3 028 грн покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду в порядку статті 256 -257 ГПК України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Примірник рішення надіслати учасникам у справі до електронного кабінету в електронній формі із застосуванням ЄСІТС в порядку, визначеному ГПК України.

Учасники справи можуть отримати інформацію у справі на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Повне судове рішення складено та підписано "12" липня 2024 року.

Суддя Я.Я. Боровець