ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2024 Справа № 917/271/24

м. Полтава

Господарський суд Полтавської області у складі судді Пушка І.І., при секретарі судового засідання Білій І.М., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Фізичної особи-підприємця Супруна Сергія Васильовича, АДРЕСА_1

до Фізичної особи-підприємця Раджабова Олександра Петровича, АДРЕСА_2

про стягнення 1 914 078,95 грн,

представників сторін в судове засідання не з`явились;

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Супрун Сергій Васильович (позивач) звернувся до суду з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Раджабова Олександра Петровича (відповідач) 1 914 078,95 грн, з яких: 1 633 087,01 грн інфляційні втрати, 280 991,94 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № ДГ-0000005 від 03.01.2019, укладеного між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-88", в частині оплати вартості поставленого товару, заборгованість за яким була стягнута рішенням Господарського суду Полтавської області від 04.02.2021 у справі № 917/1595/20 з Фізичної особи-підприємця Раджабова Олександра Петровича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-88" в розмірі 4 343 612,11 грн, з яких 3 533 351,18 грн - основної заборгованості, 710 763,97 грн - пені, 99 496,96 грн - 3% річних, а також 65 154,18 грн витрат по сплаті судового збору. Крім цього, додатковим рішенням Господарського суду Полтавської області від 16.02.2021 у справі № 917/1595/20 з ФОП Раджабова О.П. на користь ТОВ «ТЕМП-88» було стягнуто 20 400,00 грн витрат на правничу допомогу.

Також позивач посилається на те, що в подальшому між ним та ТОВ "ТЕМП-88" було укладено договір про відступлення права вимоги від 29.08.2023, за яким він, як новий кредитор, набув право вимагати від ФОП Раджабова О.П. належного виконання зобов`язання за договором поставки № ДГ-0000005 від 03.01.2010, в тому числі, але не виключно, виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 04.02.2021 у справі № 917/1595/20 та додаткового рішення Господарського суду Полтавської області від 16.02.2021 у справі № 917/1595/20. На підставі вказаного договору про відступлення права вимоги ухвалою Господарського суду Полтавської області від 28.09.2023 у справі № 917/1595/20 замінено сторону стягувача у виконавчих провадженнях № 64972584 та № 65070902 з ТОВ «ТЕМП-88» на ФОП Супруна С.В.

Ухвалою від 22.02.2024 суд залишив без руху вказану позовну заяву та запропонував позивачу усунути недоліки позовної заяви шляхом подання доповнень до позовної заяви, а також надання суду підтверджуючих доказів про направлення цих доповнень разом з копією платіжного доручення про сплату судового збору на адресу відповідача.

04.03.2024 до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви з додатками (а.с. 86-89).

Ухвалою від 05.03.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання у справі призначено на 26.03.2024 о 10:30 год.

Ухвалою від 26.03.2024 суд відклав підготовче засідання у справі на 23.04.2024 об 11:15 год.

Ухвалою від 23.04.2024 суд продовжив строк проведення підготовчого провадження на 30 днів та відклав підготовче засідання у справі на 04.06.2024 о 10:15 год.

02.05.2024 позивач звернувся до суду із заявою про участь його представника у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (а.с. 117).

Ухвалою від 20.05.2024 суд відмовив у задоволенні вказаної заяви позивача у зв`язку із відсутністю вільного майданчика для резервування відеоконференції.

У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не надав. У зв`язку з цим, відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою від 04.06.2024 суд закрив підготовче провадження у справі, призначив справу до судового розгляду по суті на 02.07.2024 о 10:45 год. та відмовив позивачу у задоволенні заяви про участь його представника у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у зв`язку із відсутністю вільного майданчика для резервування відеоконференції.

В судове засідання 02.07.2024 представники сторін не з`явились.

У зв`язку із відсутністю у сторін зареєстрованих електронних кабінетів у системі "Електронний суд", копії ухвали суду від 04.06.2024 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті були направлені сторонам в паперовій формі рекомендованими листами з повідомленням про вручення за адресами місцезнаходження сторін. Поштові відправлення, адресовані сторонам, повернуто до суду неврученими (а.с. 131-138).

До повноважень господарських судів не віднесено з`ясування фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи. Примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.06.2018 у справі № 910/17797/17.

Згідно п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім цього, 20.06.2024 на офіційному веб-порталі судової влади було опубліковано оголошення до уваги учасників справи № 917/271/24, у якому повідомлялось про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті на 10:45 год. 02.07.2024 (а.с. 139).

Згідно ч. 4 ст. 122 ГПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Таким чином, сторони належним чином повідомлені про час, дату та місце проведення судового засідання.

02.07.2024 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника. У вказаному клопотанні позивач також зазначає, що він підтримує позов у повному обсязі та просить його задовольнити (вх. № 9160).

Згідно ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В судовому засіданні 02.07.2024 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини.

03.01.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕМП-88» (постачальник за договором) та фізичною особою-підприємцем Раджабовим Олександром Петровичем (покупець за договором) укладено договір поставки № ДГ-0000005 (далі - Договір; а.с. 17-19), згідно умов якого постачальник зобов`язався передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити даний товар.

Згодом, у зв`язку з порушенням умов Договору, ТОВ «ТЕМП-88» звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до фізичної особи-підприємця Раджабова Олександра Петровича про стягнення заборгованості за Договором.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 04.02.2021 у справі № 917/1595/20 (а.с. 20-27) позовні вимоги ТОВ «ТЕМП-88» задоволено повністю; стягнуто з фізичної особи-підприємця Раджабова Олександра Петровича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕМП-88» заборгованість за договором поставки № ДГ-0000005 від 03.01.2019 в розмірі 4 343 612,11 грн, з яких: 3 533 351,18 грн - основна заборгованість, 710 763,97 грн - пеня, 99 496,96 грн - 3% річних, 65 154,18 грн - витрати по сплаті судового збору.

На виконання зазначеного рішення, яке набрало законної сили 10.03.2021, Господарським судом Полтавської області 12.03.2021 видано наказ про примусове виконання рішення (а.с. 28). Вказаний наказ пред`явлено стягувачем на примусове виконання до приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича, яким відкрито виконавче провадження № 64972584.

Крім цього, додатковим рішенням Господарського суду Полтавської області від 16.02.2021 у справі № 917/1595/20 з фізичної особи-підприємця Раджабова Олександра Петровича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕМП-88» стягнуто 20 400,00 грн витрат на правничу допомогу (а.с. 29-33).

На виконання зазначеного рішення, яке набрало законної сили 10.03.2021, Господарським судом Полтавської області 18.03.2021 видано наказ про примусове виконання рішення (а.с. 34). Вказаний наказ пред`явлено стягувачем на примусове виконання до приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича, яким відкрито виконавче провадження № 65070902.

В подальшому, між фізичною особою-підприємцем Супруном Сергієм Васильовичем (позивач, Новий кредитор) та ТОВ «ТЕМП-88» (Первісний кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги від 29.08.2023 (далі - Договір про відступлення; а.с. 35-37).

За умовами п. 1.1 Договору про відступлення, Первісний кредитор відступає новому кредитору, а Новий кредитор набуває право вимоги, що належить Первісному кредитору, і стає кредитором у зобов`язанні, що виникло на підставі Договору поставки № ДГ-0000005 від 03.01.2019 (Основний договір), який укладено між Первісним кредитором та фізичною особою-підприємцем Раджабовим Олександром Петровичем - Боржником.

Відповідно до п. 1.3 Договору про відступлення, Новий кредитор одержує право, замість Первісного кредитора, вимагати від Боржника належного виконання зобов`язань за Основним договором) в обсязі і на умовах, що існують на момент укладення цього договору, в тому числі, але не виключно:

- вимагати виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 04.02.2021 у справі № 917/1595/20, яким стягнуто з фізичної особи-підприємця Раджабова Олександра Петровича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕМП-88» заборгованості за договором поставки № ДГ-0000005 від 03.01.2019 в розмірі 4 343 612,11 грн., з яких: 3 533 351,18 грн - основна заборгованість, 710 763,97 грн. - пеня, 99 496,96 грн - 3% річних, а також 65 154,18 грн - витрат по сплаті судового збору;

- вимагати виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 16.02.2021 у справі № 917/1595/20, яким стягнуто з фізичної особи-підприємця Раджабова Олександра Петровича на користь Товариства обмеженою відповідальністю «ТЕМП-88» 20 400,00 грн витрат на правничу допомогу;

- в порядку статті 625 Цивільного кодексу України вимагати сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми.

Ухвалою від 28.09.2023 Господарський суд Полтавської області у справі № 917/1595/20 за заявою ОСОБА_1 замінив сторону стягувача у виконавчих провадженнях № 64972584 з примусового виконання наказу № 917/1595/20 від 12.03.2021 та № 65070902 з примусового виконання наказу № 917/1595/20 від 18.03.2021, а саме - Товариство обмеженою відповідальністю «ТЕМП-88» на його правонаступника - ОСОБА_1 (а.с. 38-41).

Постановами приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича від 03.10.2023 замінено сторону стягувача у виконавчих провадження № 64972584 та № 65070902 з ТОВ «ТЕМП-88» на його правонаступника - ОСОБА_1 (а.с. 42, 43).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, право вимоги до ФОП Раджабова Олександра Петровича щодо належного виконання ним зобов`язання за договором поставки № ДГ-0000005 від 03.01.2019 та щодо виконання рішень Господарського суду Полтавської області від 04.02.2021 і 16.02.2021 у справі № 917/1595/20 повною мірою підтверджується укладеним договором про відступлення права вимоги від 29.08.2023 та ухвалою Господарського суду Полтавської області від 28.09.2023 у справі № 917/1595/20 про заміну сторони виконавчого провадження.

За час здійснення виконавчого провадження № 64972584 в рахунок погашення заборгованості, присудженої до стягнення рішенням Господарського суду Полтавської області від 04.02.2021 у справі № 917/1595/20, з боржника стягнуті та перераховані на рахунок стягувача 4 408 766,29 грн, що підтверджується листом приватного виконавця Скрипника В.Л. від 12.02.2024 за вих. № 6931, зокрема: 10 104,57 грн 07.04.2021; 43 870,85 грн 29.04.2021; 56 409,90 грн 28.05.2021; 50 964,41 грн 30.06.2021; 41 133,79 грн 30.07.2021; 52 515,63 грн 16.09.2021; 17 653,89 грн 01.10.2021; 85 113,02 грн 16.12.2021; 7 009,91 грн 21.12.2021; 50 595,68 грн 04.02.2022; 73 029,49 грн 22.07.2022; 80 000,00 грн 01.12.2022 (зменшено суму боргу згідно заяви стягувача про часткове погашення боржником); 496 686,59 грн 13.03.2023 (з яких 254 826,80 грн сплачено на виконання основного зобов`язання за договором і 241 859,79 грн сплачено на погашення процентів і неустойки); 2 113 482,19 грн 03.10.2023; 556 550,93 грн 24.11.2023; 3471,09 грн 11.12.2023; 276 553,05 грн 19.12.2023; 286 740,35 грн 20.12.2023; 106 880,95 грн 29.12.2023.

За час здійснення виконавчого провадження № 65070902 в рахунок погашення заборгованості, присудженої до стягнення рішенням Господарського суду Полтавської області від 16.02.2021 у справі № 917/1595/20, з боржника стягнуто та перераховано на рахунок стягувача 20 400,00 грн, що підтверджується листом приватного виконавця Скрипника В.Л. від 12.02.2024 за вих. № 6931 (а.с. 44-45), зокрема: 202,74 грн 29.04.2021; 260,68 грн 28.05.2021; 235,52 грн 30.06.2021; 190,09 грн 30.07.2021; 242,69 грн 16.09.2021; 81,58 грн 01.10.2021; 397,44 грн 16.12.2021; 32,74 грн 21.12.2021; 236,26 грн 04.02.2022; 337,40 грн 22.07.2022; 206,85 грн 31.10.2022; 701,78 грн 11.11.2022; 3975,04 грн13.03.2023; 8223,33 грн 03.10.2023; 2296,36 грн 24.11.2023; 14,32 грн11.12.2023; 1145,79 грн 19.12.2023; 1188,15 грн 20.12.2023; 431,24 грн 29.12.2023.

Позивач у позові зазначає, що з огляду на те, що примусове виконання зобов`язань відповідача про сплату коштів здійснювалось частинами, відповідно до положень п. 2, 3 ч. 1 ст. 534 ЦК України, кошти, що були стягнуті з ОСОБА_2 на виконання рішення суду за період з 07.04.2021 (перша сплата) по 13.03.2023, були зараховані позивачем на покриття стягнутих судовим рішенням пені в розмірі 710 763,97 грн та 3% річних в розмірі 99 496,96 грн. Сума ж основної заборгованості, яка складала 3 533 351,18 грн, та судового збору у розмірі 65 154,18 грн, відповідно, не зменшувалась до 13.03.2023. Відтак, розрахунок нарахування індексу інфляції за період з моменту набрання рішенням законної сили (10.03.2021) по 12.03.2023 включно, проведено без урахування стягнутих за вищевказаний період коштів, оскільки останні зараховувались на покриття процентів і неустойки.

Враховуючи зазначене, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем нараховано на суму основного боргу 3% річних за загальний період з 10.03.2021 по 28.12.2023 у розмірі 279 612,66 грн та інфляційні втрати за період з березня 2021р. по грудень 2023р. на суму 1 624 772,49 грн.

Крім цього, на суму стягнутих за рішенням суду витрат на правничу допомогу позивачем нараховано 3% річних за загальний період з 10.03.2021 по 28.12.2023 у розмірі 1 379,28 грн та 8 314,52 грн інфляційних втрат за період з березня 2021р. по грудень 2023р.

Позивач вважає свої права порушеними та заявив вимоги про стягнення з відповідача 1 633 087,01 грн інфляційних втрат і 280 991,94 грн 3% річних.

Під час розгляду по суті заявлених позовних вимог судом приймається до уваги наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У контексті ст. 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті чи в іноземній валюті), це таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що до позивача, як нового кредитора, згідно договору про відступлення права вимоги від 29.08.2023 перейшло право вимоги до ФОП Раджабова Олександра Петровича щодо належного виконання ним зобов`язання за договором поставки № ДГ-0000005 від 03.01.2019 та щодо виконання рішень Господарського суду Полтавської області від 04.02.2021 і 16.02.2021 у справі № 917/1595/20. Вказане підтверджується ухвалою Господарського суду Полтавської області від 28.09.2023 у справі № 917/1595/20 про заміну сторони виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що визначені рішеннями Господарського суду Полтавської області від 04.02.2021 і від 16.02.2021 суми, були стягнуті приватним виконавцем у виконавчих провадженнях № 65070902 і № 64972584. При цьому, остаточне погашення стягнутих за рішенням сум відбулося лише 29.12.2023.

Позивач нарахував інфляційні втрати та 3% річних на стягнуті за рішеннями суми з моменту набрання вказаними рішеннями законної сили (10.03.2023) по дату повного виконання рішень (наказів про примусове виконання рішень) (29.12.2023).

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання (див. висновки Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц).

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанови Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18, від 26.01.2022 у справі № 910/40954/21).

Приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу ІІІ книги 5 цього Кодексу), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу ІІІ книги 5 цього Кодексу).

Таким чином, у ст. 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт).

Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Такий правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц, від 19.06.2019 у справі № 646/14523/15-ц, від 09.11.2021 у справі № 320/5115/17.

При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, в постанові від 19.08.2023 у справі № 910/4176/22.

Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/190/18.

Враховуючи зазначене, позивач правомірно нарахував 3% річних та інфляційні втрати на суму основного боргу 3 533 351,18 грн (з урахуванням здійснених часткових оплат), яка стягнута за рішенням Господарського суду Полтавської області від 16.02.2021 у справі № 917/1595/20, але була сплачена боржником у примусовому порядку в межах виконавчого провадження № 64972584 лише 29.12.2023.

Проте, суд звертає увагу, що крім суми основного боргу, позивач також нарахував інфляційні втрати та відсотки річних на стягнуті за рішеннями суду суми судового збору та витрат на правничу допомогу. Суд вважає, що такі нарахування були здійснені позивачем без належних правових підстав, зважаючи на наступне.

За своєю правовою природою судове рішення є засобом захисту прав або інтересів фізичних та юридичних осіб.

Положення ст. 11 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Тобто відповідно до положень ст. 11 ЦК України рішення суду може бути підставою виникнення цивільних прав та обов`язків у випадках, установлених актами цивільного законодавства, - за наявності прямої вказівки про це в законі.

За загальним правилом, судове рішення забезпечує примусове виконання зобов`язання, яке виникло з підстав, що існували до його ухвалення, але не породжує таке зобов`язання, крім випадків, коли положення норм чинного законодавства передбачають виникнення зобов`язання саме з набранням законної сили рішенням суду.

Такі висновки щодо застосування норм права викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 320/5115/17.

Рішення суду за загальним правилом не може породжувати зобов?язання грошового характеру, тому що зобов?язання боржника завжди передує судовому рішенню. Судове рішення у цьому разі не виступає юридичним фактом, що породжує зобов?язання, а слугує підтвердженню факту певного правопорушення та визначає суму коштів, що становить зміст цього зобов?язання.

Правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, урегульовано Законом України "Про виконавче провадження". Таким чином, оскільки спірні правовідносини виникли у зв?язку з невиконанням судового рішення, то до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов?язання (стаття 625 ЦК України).

Цивільне зобов`язання передбачає наявність обов`язку боржника відносно кредитора, якому кореспондується право кредитора вимагати від боржника виконання відповідного обов`язку, і таке зобов`язання в силу частин другої та третьої статті 11 ЦК України може виникати на підставі договорів та інших правочинів, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інших юридичних фактів, безпосередньо з актів цивільного законодавства тощо.

Водночас інфляційні та річні проценти нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання. Тому зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю. Відповідно й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2020 року у справі № 910/4590/19).

Враховуючи зазначене, позивач безпідставно нарахував інфляційні та річні проценти на стягнуту за рішенням суду від 04.02.2021 у справі № 917/1595/20 суму витрат по сплаті судового збору 65 154,18 грн та на стягнуту за рішенням від 16.02.2021 у тій же справі суму витрат на правничу допомогу 20 400,00 грн.

Судом здійснено перерахунок інфляційних та 3% річних на суму основного боргу 3 533 351,18 грн (з урахуванням здійснених часткових оплат), та встановлено, що стягненню підлягають 1 595 354,36 грн інфляційних втрат і 274 129,00 грн 3% річних. В іншій частині позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням всіх вказаних обставин у їх сукупності, позовні вимоги задовольняються судом частково, у розмірі 1 595 354,36 грн інфляційних втрат і 274 129,00 грн 3% річних.

Згідно ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при укладенні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Раджабова Олександра Петровича (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2 ) на користь Фізичної особи-підприємця Супруна Сергія Васильовича (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) 1 595 354,36 грн інфляційних втрат, 274 129,00 грн 3% річних, 28 042,25 грн витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині вимог в задоволенні позову відмовити.

4. Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

5. Копію рішення надіслати учасникам справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Повний текст рішення складений і підписаний 10.07.2024.

Згідно із ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Східного апеляційного господарського суду в порядку та строки, встановлені статтями 256 - 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.І. ПУШКО