ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2024 р. Справа № 918/581/24

Господарський суд Рівненської області у складі: суддя Романюк Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Шандалюк А.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи - підприємця Стародуб Анастасії Сергіївни

до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція"

про стягнення коштів

За участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Жеброва І.Г. (самопредставництво).

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Стародуб Анастасія Сергіївна (далі - Позивач) звернулася до Господарського суду Рівненської області з позовом до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (далі Відповідач) в якому просить стягнути заборгованість за поставлений товар за Договором поставки № 53-122-01-23-12991 від 01.03.2023 р. у розмірі 73 193,02 грн та інфляційні втрати у розмірі 1 916,32 грн.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 01.03.2023 р. між ФОП Стародуб А.С. та ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська АЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом" було укладено договір поставки № 53-122-01-23-12991, предметом поставки по даному догвору є продукція: 22450000-9 друкова продукція, яка передбачена специфікацією № 1. Загальна сума договору складає 350 991,92 грн.

Позивач зазначає, що відповідно до п. 6.1. Договору, оплата за поставлену продукцію здійснюється замовником, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію згідно СОУ НАЕК 038:2021 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії" за умовами реєстрації постачальником належним чином оформленої та незаблокованої податкової накладної в ЄРПН. Початок перебігу строку оплати починається з дня, наступного за днем оформлення ярлика на придатну продукцію.

Позивач вказує, що на виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар загальною вартістю 350 458,18 грн. Поставлений товар прийнятий відповідачем у повному обсязі, заперечень від замовника щодо якості та/або кількості поставленого товару на адресу постачальника не надходило. Відповідач товар прийняв, але сплатив за нього не в повному обсязі, а саме у розмірі 277 265,16 грн. У зв`язку з неповною оплатою за договором поставки № 53-122-01-23-12991 від 01.03.2023 року, наявна заборгованість перед ФОП Стародуб А.С. у розмірі 73 193,02 грн.

Враховуючи, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання по оплаті за отриману продукцію, позивачем, відповідно до ст. 625 ЦК України нараховано відповідачу за період з 01.01.2024 року по 01.06.2024 року інфляційні втрати у розмірі 1 014,00 грн та 3 % річних у розмірі 902,32 грн.

09.07.2024 року до господарського суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що станом на 28.06.2024 р. заборгованість філії "Відокремлений підрозділ "Рівненська АЕС" перед позивачем у розмірі 73 193,02 грн сплачена повністю, що підтверджується платіжними інструкціями №№ 6051, 6057. У зв`язку з цим, просить суд провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 73 193,02 грн за договором поставки № 53-122-01-23-12991 від 01.03.2023 закрити у зв`язку з відсутністю предмету спору. Щодо позовної вимоги про стягнення компенсаційних нарахувань (інфляційні втрати та річні) відповідач заперечує, посилаючись на те, що ФОП Стародуб А.С. належної та обґрунтованої вимоги про сплату заявлених у позовній заяві 3 % річних та інфляційних втрат за договором № 53-122-01-23-12991 від 01.03.2023 до філії "ВП "Рівненська АЕС" АТ "НАЕК "Енергоатом" не заявляв, як наслідок, у підприємства не виникло відповідного зобов`язання щодо оплати вказаних сум.

Прийняті у справі судові рішення та інші процесуальні дії.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 20.06.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та розгляд справи призначити на "10" липня 2024 р.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 09.07.2024 року заяву Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - задоволено, постановлено судове засідання у справі призначене на "10" липня 2024 р. о 14:30 год. провести в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 10.07.2024 року провадження у справі № 918/581/24 за позовом Фізичної особи - підприємця Стародуб Анастасії Сергіївни до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" в частині стягнення основного боргу у розмірі 73 193,02 грн - закрито.

Представник позивача в судове засідання 10.07.2024 року не з`явився. Разом з тим, у позовній заяві міститься клопотання позивача відповідно до якого просить суд розгляд справи провести за відсутності позивача та представника позивача, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 10.07.2024 року підтримала позицію викладену у відзиві на позов, позовні вимоги щодо 3 % річних та інфляційних втрат не визнає та просила суд відмовити в задоволенні позову в цій частині.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, враховуючи, що неявка позивача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, відтак, керуючись статтею 202 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

01.03.2023 року між ДП "НАЕК "Енергоатом" (Замовник) від імені якого діє ВП "Рівненська атомна електрична станція" та ФОП Стародуб А.С. (Постачальник) було укладено Договір поставки № 53-122-01-23-12991 (далі - Договір), за умовами якого, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, постачальник зобов`язується поставити і передати у власність замовника продукцію, а замовник, в свою чергу, зобов`язується оплатити продукцію за кількістю та за цінами, що передбачені у специфікації № 1 (додаток № 1 до даного договору) (п. 1.1. Договору).

Пунктом 1.2. Договору передбачено, що предметом поставки по даному договору є продукція: 22450000-9 друкована продукція, яка передбачена специфікацією № 1 (додаток № 1 до даного Договору).

Відповідно до п. 2.1. - п. 2.3. Договору, ціна продукції, що поставляється за цим договором складає 350 991,92 грн, без ПДВ. Загальна сума Договору (вартість продукції) становить 350 991,92 грн, без ПДВ. Кількість продукції та ціна за одиницю продукції вказана у специфікації № 1 (додаток № 1 до даного договору).

Згідно з п. 2.4. - п. 2.5. Договору, ціна на продукцію є остаточною і змінам не підлягає, за виключенням умов передбачених в п. 13.10. даного договору. До ціни продукції включена вартість тари, упакування і маркування, страхування, доставка на склад РВ ВП "Складське господарство" ДП "НАЕК "Енергоатом" та інші понесені постачальником витрати на умовах поставки DDP, згідно "Інкотермс - 2010".

Згідно з п. 3.1. Договору, сторонами погоджено, що продукція поставляється в період по 30.11.2023 р. Продукція поставляється постачальником окремими партіями (поетапно), на умовах DDP згідно "Incoterms - 2010". Поставка кожної окремої партії здійснюється в строк 5 робочих днів з дати отримання постачальником письмової заявки від замовника. Кількість та асортимент кожної окремої партії продукції, яка повинна бути поставлена, визначається заявкою. Місце поставки та Вантажоодержувач - 34400, м. Вараш, склад Рівненського відділення ВП "Складське господарство" ДП "НАЕК "Енергоатом". Заявка на поставку продукції направляється замовником цінним листом з описом вкладення з повідомленням про вручення на поштову адресу постачальника: 50042, Дніппропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Покровська, 16/84. Відповідальність за достовірність вказаної постачальником поштової адреси та за отримання заявки несе постачальник.

Кількість та асортимент продукції визначається специфікацією до даного договору (п. 4.1. Договору).

Якість та комплектність продукції повинна відповідати умовам договору, технічним вимогам (додаток 2 до даного Договору) (п. 4.2. Договору).

Пунктами 6.1. та 6.2. Договору сторони передбачили, що оплата за поставлену продукцію здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію згідно СОУ НАЕК 038:2021 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії". Початок перебігу строку оплати починається з дня, наступного за днем оформлення ярлика на придатну продукцію. Про дату оформлення ярлика на придатну продукцію замовник письмово повідомляє постачальника не пізніше 5 робочих днів з дати оформлення ярлика.

Відповідно до п. 8.4. - п. 8.5. Договору, датою поставки продукції є дата підписання видаткової накладної або накладної вантажоодержувачем. Ризик випадкового пошкодження або знищення продукції переходить до замовника з моменту поставки продукції. Перехід права власності на продукцію за договором відбувається в момент поставки продукції за умови наявності належним чином оформлених товарно-супровідних документів.

У випадку порушення строку поставки за письмовою заявкою, постачальник зобов`язаний сплатити замовнику пеню в розмірі 0,1% вартості непоставленої (недопоставленої) продукції за кожен день прострочення, при цьому, у випадку прострочення поставки (недопоставки) продукції понад тридцять днів, постачальник додатково сплачує замовнику штраф у розмірі 7% вказаної вартості. У випадку порушення постачальником взятих на себе зобов`язань по поставці продукції відносно якості або комплектності, постачальник сплачує замовнику штраф у розмірі 20% вартості неякісної (некомплектної) продукції. Сплата вказаних штрафних санкцій не звільняє постачальника від виконання зобов`язань по Договору. У випадку відмови постачальника від виконання договору, що підтверджено фактом повернення підприємством поштового зв`язку заявки на поставку продукції, постачальник сплачує замовнику штраф в розмірі 20 % від загальної суми договору (п. 9.1. Договору).

Згідно з п. 9.2. Договору, сторонами погоджено, що строк позовної давності за вимогами про стягнення штрафних санкцій передбачених пунктом 9.1. даного договору становить 3 (три) роки.

Пунктом 9.3. Договору сторони погодили, що усі спори, що виникають з цього Договору або пов`язані з ним, вирішуються шляхом переговорів між сторонами.

Якщо відповідний спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору відповідно до чинного законодавства України. Претензійний порядок досудового вирішення спорів є обов`язковим (п. 9.4. Договору).

Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками (для контрагентів які застосовують печатку). Строк дії даного договору - по 30.11.2023 року, а в частині виконання гарантійних зобов`язань постачальника, що передбачені даним договором - до спливу гарантійних строків (п. 12.1. Договору).

Відповідно до п. 12.2. Договору, укладений сторонами договір оприлюднюється на веб порталі Уповноваженого органу згідно Закону України "Про публічні закупівлі". Дата (момент) укладення договору зазначається у звіті про результати проведення процедури закупівлі який автоматично формується електронною системою закупівель та оприлюднюється протягом одного дня після оприлюднення замовником договору про закупівлю на веб порталі Уповноваженого органу.

Вказаний Договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплено відбитками печаток останніх.

ДП "НАЕК "Енергоатом" від імені якого діє ВП "Рівненська атомна електрична станція" направлено ФОП Стародуб А.С. заявки на поставку по договору № 53-122-01-23-12991 від 01.03.2023 року, а саме: заявка № 1 (№ 6478/041 від 05.04.2023 р.); заявка № 2 (№ 7882/041 від 26.04.2023 р.); заявка № 3 (№ 9459/041 від 17.05.2023 р.); заявка № 4 (№ 11905/041 від 21.06.2023 р.); заявка № 5 (№ 14181/041 від 26.07.2023 р.); заявка № 6 (№ 19426/041 від 12.10.2023 р.).

На виконання умов Договору № 53-122-01-23-12991 від 01.03.2023 року позивач поставив відповідачу продукцію на загальну суму 350 458,18 грн, що підтверджується видатковими накладними: № 21 від 05.04.2023 р. на суму 20561,70 грн; № 25 від 27.04.2023 р. на суму 21792,00 грн; № 29 від 03.05.2023 р. на суму 1160,00 грн; № 34 від 17.05.2023 р. на суму 28781,25 грн; № 46 від 27.06.2023 р. на суму 193452,72 грн; № 53 від 21.07.2023 р. на суму 20915,70 грн; № 73 від 12.10.2023 р. на суму 63636,81 грн; № 82 від 03.11.2023 р. на суму 158,00 грн.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором свідчить відсутність з боку відповідача письмових претензій та повідомлень про порушення постачальником умов договору.

Відповідач листом № 8950/041 від 10.05.2023 року "Про оформлення ярлика на придатну продукцію" повідомив позивача, що згідно умов договору № 53-122-01-23-12991 від 01.03.2023 року продукція, отримана згідно видаткової накладної № 25 від 27.04.2023 р. та видаткової накладної № 29 від 03.05.2023 р., пройшла вхідний контроль. Ярлик на придатну продукцію № 1-2-63 від 09.05.2023 р.

Відповідач листом № 9069/041 від 11.05.2023 року "Про оформлення ярлика на придатну продукцію" повідомив позивача, що згідно умов договору № 53-122-01-23-12991 від 01.03.2023 року продукція, отримана згідно видаткової накладної № 29 від 03.05.2023 р., пройшла вхідний контроль. Ярлик на придатну продукцію № 1-2-67 від 10.05.2023 р.

Відповідач листом № 10534/041 від 01.06.2023 року "Про оформлення ярлика на придатну продукцію" повідомив позивача, що згідно умов договору № 53-122-01-23-12991 від 01.03.2023 року продукція, отримана згідно видаткової накладної № 25 від 27.04.2023 р. та видаткової накладної № 34 від 17.05.2023 р., пройшла вхідний контроль. Ярлик на придатну продукцію № 1-2-94 від 31.05.2023 р.

Відповідач листом № 13000/041 від 06.07.2023 року "Про оформлення ярлика на придатну продукцію" повідомив позивача, що згідно умов договору № 53-122-01-23-12991 від 01.03.2023 року продукція, отримана згідно видаткової накладної № 46 від 27.06.2023 р., пройшла вхідний контроль. Ярлик на придатну продукцію № 1-2-150 від 05.07.2023 р.

Відповідач листом № 14819/041 від 03.08.2023 року "Про оформлення ярлика на придатну продукцію" повідомив позивача, що згідно умов договору № 53-122-01-23-12991 від 01.03.2023 року продукція, отримана згідно видаткової накладної № 53 від 21.07.2023 р., пройшла вхідний контроль. Ярлик на придатну продукцію № 1-2-171 від 01.08.2023 р.

Відповідач листом № 20450/041 від 26.10.2023 року "Про оформлення ярлика на придатну продукцію" повідомив позивача, що згідно умов договору № 53-122-01-23-12991 від 01.03.2023 року продукція, отримана згідно видаткової накладної № 73 від 12.10.2023 р., пройшла вхідний контроль. Ярлик на придатну продукцію № 1-2-220 від 20.10.2023 р.

Відповідач листом № 21265/041 від 08.11.2023 року "Про оформлення ярлика на придатну продукцію" повідомив позивача, що згідно умов договору № 53-122-01-23-12991 від 01.03.2023 року продукція, отримана згідно видаткової накладної № 82 від 03.11.2023 р., пройшла вхідний контроль. Ярлик на придатну продукцію № 1-2-227 від 07.11.2023 р.

Відповідач листом № 6553/041 від 06.04.2023 року "Про внесення змін до договору № 53-122-01-23-12991 від 01.03.2023 р." звернувся до позивача, в якому, у зв`язку із відсутністю фінансування видатків на 2023 рік за договором, просив розглянути можливість щодо оформлення додаткової угоди до договору поставки № 53-122-01-23-12991 від 01.03.2023 року на предмет зменшення загальної суми договру шляхом включення ТМЦ зазначених у позиціях № 104, № 129, № 130, № 201, № 284, № 349, № 362 Специфікації даного догвору (додаток №1 до договору поставки).

За твердженням позивача, ВП "Рівненська АЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом" частково сплачено ФОП Стародуб А.С. за отриманий товару розмірі 277 265,16 грн. Станом на момент подання позовної заяви, заборгованість за поставлену продукцію становить в розмірі 73193,02 грн.

Відповідачем сплачено заборгованість у розмірі 73 193,02 грн. Факт сплати підтверджується платіжними інструкціями, а саме: № 6051 від 28.06.2024 року на суму 14 382,00 грн (призначення платежу за друковану продукцію згідно видаткової накладної № 46 від 27.06.2023 р. по дог. № 53-122-01-23-12991 від 01.03.2023 р. без ПДВ) та № 6057 від 28.06.2024 року на суму 58 811,02 грн (призначення платежу за друковану продукцію згідно видаткової накладної № 73 від 12.10.2023 р. по дог. № 53-122-01-23-12991 від 01.03.2023 р. без ПДВ).

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 10.07.2024 року, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю предмету спору, провадження у справі № 918/581/24 за позовом Фізичної особи - підприємця Стародуб Анастасії Сергіївни до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" в частині стягнення основного боргу у розмірі 73 193,02 грн - закрито.

Враховуючи порушення відповідачем термінів виконання грошових зобов`язань за договором поставки № 53-122-01-23-12991 від 01.03.2023 року, позивачем відповідно до ст. 625 ЦК України нараховано та заявлено до стягнення з відповідача за період з 01.01.2024 року по 01.06.2024 року інфляційні втрати у розмірі 1014,00 грн та 3 % річних у розмірі 902,32 грн.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з поставки товару на підставі укладеного Договору в силу статті 11 Цивільного кодексу України, судом враховано законодавство, що встановлює та регулює договірні зобов`язання, які виникають на підставі договору поставки.

Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 14 ЦК України визначено, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України та ч. 1 ст. 173 ГК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Положеннями ст. 525, ч. 1 ст. 526 ЦК України, ч. 1 ст. 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За частиною 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч. 1 та ч. 2 ст. 614 ЦК України).

Як унормовано положеннями частини 2 статті 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно з приписами статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. (у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення відповідно до пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" цього Кодексу, враховуючи зміни, внесені Законом України від 15.03.2022 р. N 2120-IX).

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст.ст. 75-79, 86 ГПК України, судом визнано доведеним факт неналежного виконання відповідачем умов Договору поставки Договору поставки № 53-122-01-23-12991 від 01.03.2023 року в частині своєчасної оплати за отриману продукцію, що призвело до утворення заборгованості в розмірі 73 193,02 грн. Крім того, судом встановлено, що до прийняття рішення у справі, а саме 28.06.2024 року відповідачем погашено заборгованість за отриману продукцію у повному обсязі, що свідчить про добросовісність останнього у правовідносинах із позивачем.

Крім того, перевіривши період нарахування інфляційних втрат, 3 % річних (за період з 01.01.2024р по 01.06.2024р.) та порядок їх нарахування, суд визнає їх арифметично вірними, а відтак правомірним та обґрунтованим стягнення інфляційних втрат у розмірі 1 014,00 грн та 3 % річних у розмірі 902,32 грн.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на зазначене, враховуючи, що позов визнано судом обґрунтованим, судові витрати (пропорційно розміру задоволених позовних вимог) у справі по сплаті судового збору у розмірі 77,26 грн покладаються на відповідача у справі.

Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).

Основними засадами (принципами) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ГПК України).

Статтею 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; надання правничої допомоги свідку у кримінальному провадженні; представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; надання правничої допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань; захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Відповідно ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

У позовній заяві позивачем - ФОП Стародуб А.С. зазначено, що позивачка понесла витрати позивача на професійну правничу допомогу, які просить стягнути у розмірі 12 000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано суду копії: Договору від 04.01.2024 року про надання професійної правничої допомоги, укладеного між Лисенко Олександром Анатолійовичем (Адвокат) та Фізичною особою - підприємцем Стародуб Анастасією Сергіївною (Клієнт); ордеру серії АІ № 1633485 від 13.05.2024 року; Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат від 31.05.2024 року;Акт виконаних робіт від 01.06.2024 року.

За змістом п. 1.1. Договору про надання професійної правничої допомоги від 04.01.2024 року, клієнт доручає, а адвокат зобов`язується надавати протягом терміну дії цього договору правничу допомогу клієнту.

Сторони домовились, що гонорар за надання правової допомоги адвокатом клієнту згідно п. 1.1., вклаючають в себе: витрати на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за пердставництво в суді, правоохоронних органах, органах державної влади, органах місцевого самоврядування,. їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадськиї об`єднань, а також до фізичних осіб, усного та письмового консультування, складення процесуальних документів, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість інших видів юридичних послуг (п. 2.1. Договору про надання професійної правничої допомоги від 04.01.2024 року).

За змістом п. 2.3. Договору про надання професійної правничої допомоги від 04.01.2024 року, сторони домовились про те, що розмір гонорару дорівнює 50 відсотків мінімальної заробної плати, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року в якому надається професійна правнича допомога, за годину участі особи, яка надає правничу допомогу, у судовому засідання, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, консультацій та правововго аналізу документів (в тому числі матеріалів справ), підготовкою адвоката до цього засідання, витраченим часом на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередньою участю у судовому засіданні. Вартість складення процесуальних документів визначається адвокатом відповідно до їх складності.

Адвокат зобов`язується нададвати правову допомогу, визначену у п. 1.1. цього договору, протягом терміну дії цього договору (п. 3.1. Договору про надання професійної правничої допомоги від 04.01.2024 року).

Цей договір набирає чинності з дня її підписання і діє до моменту виконання усіх обов`язків зазначених в договорі (п. 6.1. Договору про надання професійної правничої допомоги від 04.01.2024 року).

Між сторонами підписано Акт виконаних робіт від 01.06.2024 року, відповідно до якого адвокат виконав та здав роботу, а клієнт прийняла виконану роботу, а саме за надання правничої допомоги адвокатом у відповідності до договору про надання професійної правничої допомоги від 04.01.2024 року. В акті передбачено найменування виду робіт: правовий аналіз з виниклих правовідносин, формування правової позиції та узгодження її з клієнтом, складення та надсилання вимоги про сплату коштів за поставлений товар, складення та подання позовної заяви. Вартість послуг за 1 годину роботи становить 12 000,00 грн.

Згідно з частинами 1 - 3 статті 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 4 ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Згідно ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: договір про надання правничої допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги. Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера. Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом. Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Водночас, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Також, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними.

Отже, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою та необхідною.

Одним із принципів господарського судочинства, який передбачено положеннями статті 129 ГПК України, є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Водночас необхідно зазначити, відповідно до частини 4 статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, які викладені у постановах Верховного Суду.

У постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду сформулювала такі висновки щодо застосування норм права при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу:

1) за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу);

2) зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи;

3) загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. За таких умов, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат;

4) під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

У частині 5 статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Таким чином, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Розмір таких витрат також повинен бути обґрунтованим. У зв`язку з наведеним суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову та предмету спору, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Вирішуючи вказане питання, суд також керується тим, що судовий розсуд - це право суду, яке передбачене та реалізується на підставі чинного законодавства, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення, встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), такий, що є найбільш оптимальним в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

З огляду на зазначене, враховуючи, що представник позивача (адвокат) участі в судовому засіданні не приймав, а акт виконаних робіт містить неточності щодо виду робіт (зазначені в акті види робіт, не знайшли свого підтвердження), суд з урахуванням критеріїв співмірності розміру заявлених витрат на правничу допомогу та їх пропорційності з предметом спору, дійшов висновку про часткове задоволення клопотання Фізичної особи - підприємця Стародуб Анастасії Сергіївни про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу з відповідача в сумі 4 000,00 грн. Решта заявлених судових витрат на професійну правничу допомогу судом покладається на позивача у справі.

Керуючись ст. ст. 129, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, ) від імені якого діє філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (34400, Рівненська обл., м. Вараш, ) на користь Фізичної особи - підприємця Стародуб Анастасії Сергіївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 902,32 грн (дев`ятсот дві гривні 32 копійки) 3% річних, 1 014,00 грн (одну тисячу чотирнадцять гривень 00 копійок) інфляційних втрат, 4 000,00 грн (чотири тисячі гривень 00 копійок) витрат на професійну правничу допомогу та 77,26 грн (сімдесят сім гривень 26 копійок) витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Позивач (стягувач): Фізична особа - підприємець Стародуб Анастасія Сергіївна ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач (боржник): Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, ) від імені якого діє філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (34400, Рівненська обл., м. Вараш, ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно - західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, встановлені статтями 256 - 257 Господарського процесуального кодексу України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 16 липня 2024 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Р.В. Романюк