УХВАЛА

м. Київ

10.07.2024Справа № 910/8594/24
Суддя Господарського суду міста Києва Курдельчук І.Д., розглянувши без виклику та повідомлення представників сторін у нарадчій кімнаті заяву (вх. №8594/24 від 09.07.2024) «Про забезпечення позову до подання позовної заяви» Рівненської обласної організації Федерації боксу України

особи, які можуть отримати статус учасника справи:

позивач: Рівненська обласна організація Федерації боксу України

відповідач-1: Всеукраїнська громадська організація «Федерація боксу України»

відповідач-2: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ)

ВСТАНОВИВ:

09.07.2024 до Господарського суду міста Києва надійшла заява про забезпечення позову до подання позовної заяви Рівненської обласної організації федерації боксу України, в якій заявник просить суд до набрання рішенням у цій справі законної сили забезпечити позов шляхом:

- заборони будь-яким державним реєстраторам у розумінні Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» (нотаріусам (державним та приватним), у тому числі Міністерству юстиції України, посадовим особам Міністерства юстиції України, його територіального органу, Офісу протидії рейдерству, особам, які перебувають у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації, вчиняти будь-які реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осі-підприємців, громадських формувань та в Реєстрі громадських об`єднань стосовно Всеукраїнської громадської організації «Федерація Боксу України» (), зокрема, щодо внесення будь-яких змін до відомостей про органи управління юридичної особи; про керівника юридичної особи.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник посилається на наступне:

(1) Рівненська обласна організація федерації боксу України має намір подати позовну заяву до Господарського суду міста Києва до Всеукраїнської громадської організації «Федерація боксу України» (далі ФБУ) та Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі Реєстратор, Мін`юст) про визнання недійсними рішень Конференції ФБУ, з метою захисту своїх прав та законних інтересів;

(2) 08 червня 2024 року Конференцією ФБУ було прийнято ряд рішень (далі рішення ФБУ), оформлених відповідним протоколом (далі Протокол ФБУ). Зокрема, порядок денний Конференції та, відповідно, перелік Оскаржуваних рішень, мали наступний вигляд: Обрання Голови та Секретаря Конференції; Про припинення повноважень діючого Президента ФБУ; Про обрання Президента ФБУ; Уповноваження особи здійснювати всі необхідні дії для проведення державної реєстрації змін до установчих документів ФБУ;

(3) після проведення засідання Конференції ФБУ від 08 червня 2024 року, прийняття рішень та складення Протоколу ФБУ, ряд місцевих осередків ФБУ (зокрема, і Київська міська організація Федерації Боксу України, ідентифікаційний код юридичної особи: 36002484) висловили своє невдоволення процесом організації Конференції ФБУ від 08 червня 2024 року та власне оскаржуваними рішеннями, вбачається за доцільне з метою досягнення повноцінного консенсусу в межах ФБУ просити Господарський суд м. Києва про визнання недійсними Оскаржуваних рішень. Тобто, на думку Позивача, істотною необхідністю для прийняття рішень Конференцією ФБУ є одноголосне погодження усіх місцевих осередків ФБУ Із відповідними рішеннями;

(4) при цьому, згідно вимог статті 9 Статуту ФБУ встановлено, що Конференція - вищий орган ФБУ. Таким чином, інакше як шляхом прийняття рішень Конференцією ФБУ, неможливо вирішити найважливіші питання діяльності ФБУ, що обумовлює необхідність згоди із відповідними рішеннями усіх учасників (місцевих осередків ФБУ), за відсутності якої неможливо припустити, що саме усі місцеві осередки ФБУ у подальшому дійсно виконуватимуть рішення Конференції ФБУ;

(5) надалі доцільним буде повторний розгляд питань, з яких вже прийнято оскаржувані рішення, проте із досягненням одноголосної згоди усіх місцевих осередків ФБУ. Відтак, всупереч належному повідомленню місцевих осередків ФБУ про проведення Конференції 08 червня 2024 року та наявність кворуму для прийняття оскаржуваних рішень, такі рішення не можуть вважатись цілком правомірними для всіх місцевих осередків. Тобто, оскарження рішень має на меті досягнення єдності серед місцевих осередків ФБУ та подальшої плідної співпраці в межах українського та міжнародного боксерського руху;

(6) щодо визначення порушеного права Рівненської обласної організації ФБУ внаслідок оскаржуваних рішень, заявник зазначає, що визнання та виконання таких рішень не усіма місцевими осередками ФБУ обумовлює ситуацію невизначеності в ФБУ, залучення Рівненської обласної організації ФБУ до внутрішніх конфліктів в ФБУ, вибіркового виконання Оскаржуваних рішень, в той час як усі місцеві осередки ФБУ повинні бути рівними в своїх правах та обов`язках;

(7) проте, особливої уваги заслуговує та обставина, що влітку 2024 року відбудуться Літні Олімпійські Ігри 2024, на які зареєстровано ряд спортсменів від України, а також і ряд осіб, призначених на посади в органах управління ФБУ. Тобто, протягом вказаного періоду ФБУ повинна залишатись цілісною та незмінною в своєму адміністративному складі (складі органів управління ФБУ), що повинно забезпечувати належним чином оформлену участь українських спортсменів у вказаних змаганнях;

(8) при цьому, уваги заслуговує також та обставина, що з приводу Процедури проведення та прийняття рішень Конференцією ФБУ від 08 червня 2024 року не було висловлено незгоди або навіть зауважень представниками Міжнародної асоціації боксу. Так, представник ІВА мав можливість із використанням засобів в і розв`язку спостерігати за процесом проведення Конференції ФБУ від 08 червня 2024 року;

(9) з огляду на зазначене, з урахуванням досить частих, непогоджених усіма місцевими осередками ФБУ, змін у складі керівних органів ФБУ, вважаємо, що до моменту наступної Конференції ФБУ, скликаної та проведеної із дотриманням вимог Статуту ФБУ та вимог чинного законодавства України, недоцільним є непогоджене всіма місцевими осередками ФБУ втручання в склад керівних органів ФБУ та внесення змін до складу осіб, які мають право діяти від імені та в інтересах ФБУ;

(10) наразі найвищим пріоритетом для ФБУ та українського боксу загалом є участь українських спортсменів у вказаних Олімпійських Іграх, задля якої істотно важливою є необхідність контактувати та співпрацювати з ІВА, Олімпійськими комітетами національного та міжнародного рівнів тощо. При цьому, будь-яке втручання, у тому числі, шляхом реалізації непогоджених усіма місцевими осередками ФБУ рішень Конференції ФБУ щодо керівного складу ФБУ може мати наслідком блокування повноцінної роботи ФБУ, що не дасть можливості представникам українського боксу належним чином брати участь в Олімпійських Іграх, інших міжнародних та національних змаганнях, адже істотною умовою для правомірної участі українських спортсменів у вказаних змаганнях є і достатня участь керівництва ФБУ.

У відповідності до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду (перша підстава) або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (друга підстава). При цьому, достатнім є наявність однієї з зазначених підстав, щоб дійти висновку про необхідність вжиття заходів до забезпечення позову.

Конституційний Суд України у пункті 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголосив на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Слід зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії", було зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Частиною першою статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, змісту права чи інтересу, по захист якого звернулась особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (схожі висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23).

Отже, якщо особа звернулася до суду по захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або інтересу, а суд позов задовольнив, то виконання його рішення має настільки, наскільки це можливо, відновити стан позивача, який існував до відповідного порушення, чи не допустити таке порушення. Судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту (див. пункт 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20).

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті як запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, так і забезпечити можливість ефективного (раціонального) захисту прав позивача, у разі, якщо не вжиття таких заходів в подальшому може суттєво утруднити для позивача (заявника) відновлення порушеного права.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Отже, аналізуючи положення чинного процесуального господарського законодавства, в системному аналізі з обов`язковими нормами міжнародного права, суд приходить до висновку, що для вжиття заходів до забезпечення позову існує декілька визначених законом передумов.

Однією з умов (підстав) застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Другою самостійною умовою (підставою) для вжиття заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В даному спорі, який за своєю суттю є немайновим, підлягає оцінці саме друга підстава щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову судом, а саме чи невжиття заходів забезпечення позову зможе істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Частиною 1 статті 137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, заходами, визначеними пунктами 1- 9 вказаної статті, а також іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (пункт 10 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України). Частиною 5 статті 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено заборони, які встановлені суду, щодо вжиття конкретних заходів до забезпечення позову в корпоративних правовідносинах.

Так, відповідно до частини 5 статті 137 ГПК України, не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони:

1) проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору;

2) Центральному депозитарію цінних паперів та депозитарній установі надавати емітенту реєстр власників іменних цінних паперів для проведення загальних зборів акціонерів;

3) участі (реєстрації для участі) або неучасті акціонерів або учасників у загальних зборах товариства, визначення правомочності загальних зборів акціонерів або учасників господарського товариства;

4) здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

Оскільки, суд вважає, що даний спір щодо управління та діяльності громадської організації за своїм змістом наближений до спору щодо корпоративних правовідносин, оскільки стосується оскарження прийнятого рішення юридичної особи - громадської організації у сфері управлінських відносин, то суд має перевірити, чи захід забезпечення позову, про який просить заявник не підпадає під заборону, встановлену частиною 5 статті 137 Господарського процесуального кодексу України та чи відповідають такі заходи пункту 1 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України.

Так, пунктом 2 частини 1 статті 28 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" встановлено, що підставою для відмови у державній реєстрації є те, що у Єдиному державному реєстрі містяться відомості про судове рішення щодо заборони проведення реєстраційної дії. Отже, вищезазначеним законом України передбачений такий вид заходу забезпечення позову як заборона проведення реєстраційної дії, що узгоджується з нормою пункту 10 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, суд враховує, що в даному випадку заявник просить про заборону вчинення конкретних реєстраційних дій на виконання оскаржуваного рішення органу управління громадської організації, що може бути предметом спору у справі, а тому суд вважає, що такий вид забезпечення позову не підпадає під заборону, встановлену пунктом 4 частини 5 статті 137 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, заборона вчинення конкретних реєстраційних дій, які стосуються прийнятих рішень позачергової Конференції, проведеної 08 червня 2024 року, які оформлені відповідним протоколом №1, долученим заявником до матеріалів заяви, повністю узгоджується із заявленим майбутнім предметом спору у даній справі, і судом зазначається про заборону вчинення конкретних реєстраційних дій щодо Всеукраїнської громадської організації «Федерація боксу України», які можуть бути вчинені на виконання спірного у даній справі рішення.

Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального та ефективного захисту прав позивача, у разі задоволення позовних вимог.

В аспекті наведеного вище, суд враховує, що на даний час господарським судом вже розглядаються справи № 910/7194/24 та № 910/14618/23 щодо оскарження рішень Всеукраїнської громадської організації "Федерація боксу України", що свідчить про можливість збільшення кількості переданих на вирішення суду спору щодо одних і тих самих по суті спірних правовідносин (спору щодо правомочності органів управління Всеукраїнської громадської організації "Федерація боксу України"), а отже існує обґрунтована необхідність у збереженні існуючого на сьогоднішній день кола суб`єктів спірних правовідносин, що можливе не інакше як шляхом заборони будь-яким державним реєстраторам у розумінні Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вчиняти будь-які реєстраційні дії на виконання оскаржуваного рішення, зокрема, і щодо внесення будь-яких змін до відомостей про органи управління юридичної особи; про керівника юридичної особи.

Отже, на даній стадії заборона вчинення конкретних реєстраційних дій щодо юридичної особи, які можуть бути вчинені на підставі спірного у даній справі рішення, будуть спрямовані на забезпечення ефективного захисту прав заявника (майбутнього позивача), у разі визнання судом обґрунтованими позовних вимог та задоволенні позову, недопущення вчинення дій, які потягнуть необхідність подачі нових позовів, оскільки обраний спосіб захисту у даній справі не буде ефективним.

При цьому, суд враховує, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчинення конкретних реєстраційних дій на виконання оскаржуваного рішення Конференції ФБУ жодним чином не обмежить права та законні інтереси майбутнього відповідача, адже такі заходи мають тимчасовий характер та фіксують наявний стан керівних органів відповідача/органів управління відповідача, що внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань, на момент розгляду спору, що не перешкодить відповідачу у здійсненні його статутної та економічної діяльності юридичної особи за наявного складу керівних органів, проте такий захід забезпечення позову здатний запобігти розширенню пред`явлених позовних вимог, колу учасників справи, зокрема відповідачів та буде сприяти забезпеченню принципу судочинства щодо ефективного захисту прав в судовому процесі.

Згідно із частиною 6 статті 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає, зокрема, вид забезпечення позову і підстави його обрання.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність повного задоволення заяви Рівненської обласної організації Федерації боксу України про забезпечення позову.

При цьому, суд, з врахуванням приписів статті 141 ГПК України, суд дійшов висновку про відсутність обставин, з якими законодавець пов`язує необхідність застосування зустрічного забезпечення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 136, 137, 140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Рівненської обласної організації Федерації боксу України задовольнити повністю.

2. До набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/8594/24 заборонити будь-яким державним реєстраторам у розумінні Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» (нотаріусам (державним та приватним), у тому числі Міністерству юстиції України, посадовим особам Міністерства юстиції України, його територіального органу, Офісу протидії рейдерству, особам, які перебувають у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації, вчиняти будь-які реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань та в Реєстрі громадських об`єднань на підставі рішень, оформлених протоколом №1 Позачергової Конференції Всеукраїнської громадської організації «Федерація Боксу України» від 08 червня 2024 року стосовно Всеукраїнської громадської організації «Федерація Боксу України» (), зокрема, щодо внесення будь-яких змін до відомостей про органи управління юридичної особи; про керівника юридичної особи.

3. Ухвала про забезпечення позову може бути пред`явлена до виконання в порядку передбаченому Законом України "Про виконавче провадження" протягом 3 (трьох) років.

4. Стягувачем за даною ухвалою є - Рівненська обласна організація Федерації боксу України (33028, м. Рівне, вул. Замкова, 20; ідентифікаційний код 35103489)

5. Боржником за даною ухвалою є - Всеукраїнська громадська організація "Федерація Боксу України" (01034, місто Київ, вулиця Володимирська, будинок 51/53, офіс 54; ідентифікаційний код 21685290).

Ухвала про забезпечення позову набрала законної сили 10.07.2024, підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження відповідно до ч. 1 ст. 144 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10.07.2024.

Суддя Ігор Курдельчук