ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2024 р. Справа№ 910/6920/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Поліщука В.Ю.

Остапенка О.М.

за участю секретаря судового засідання Макухи О.А.,

представника Головного управління ДПС у м. Києві Слив`юк С.В.,

арбітражного керуючого Петровської Н.А. (ліквідатор боржника),

розглянувши апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві

на постанову Господарського суду міста Києва

від 01.04.2024 (повний текст складено 22.04.2024, суддя Яковенко А.В.)

у справі №910/6920/23

за позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АМГ Агрохолдинг" (код 35164253)

про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду міста Києва від 01.04.2024 у справі №910/6920/23 визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "АМГ Агрохолдинг" банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором боржника арбітражного керуючого Петровську Наталію Андріївну.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, Головне управління ДПС у м. Києві звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Господарського суду міста Києва від 01.04.2024, направити справу до суду першої інстанції для повторного розгляду на стадію розпорядження майном.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.05.2024 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/6920/23, розгляд справи призначено на 18.06.2024.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції в порушення ст. 236 ГПК України неповно дослідив додані до кредиторської заяви Головного управління ДПС у м. Києві матеріали, не розглянув заявлені грошові вимоги до дня підсумкового засідання, що позбавляє кредитора права брати участь у зборах кредиторів при прийнятті рішення щодо подальших процедур банкрутства. На переконання скаржника, допущене порушення судом першої інстанції норм процесуального права призвело до неправомірного ухвалення оскаржуваної постанови.

Ліквідатор боржника у відзиві на апеляційну скаргу заперечив її доводи та вимоги, просив залишити її без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін. Ліквідатор зазначив, що у підсумковому засіданні грошові вимоги Головного управління ДПС у м. Києві не розглядались, предметом розгляду було клопотання комітету кредиторів про перехід до ліквідаційної процедури. Розгляд грошових вимог було призначено ухвалою від 29.04.2024, вже після проведення підсумкового засідання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника Головного управління ДПС у м. Києві та ліквідатора боржника, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Провадження у справах про банкрутство регулюється Кодексом України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законодавчими актами України.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.10.2023 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "АМГ Агрохолдинг"; введено процедуру розпорядження майном боржника; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Петровську Наталію Андріївну.

06.10.2023 здійснено оприлюднення повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "АМГ Агрохолдинг".

01.11.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Головного управління ДПС у м. Києві із грошовими вимогами до боржника в сумі 9185587,11 грн з доданими до неї документами (т. 1, а.с. 114-157).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.11.2023 повідомлено Головне управління ДПС у м. Києві про недоліки заяви про грошові вимоги кредиторів, що виявилися у відсутності доказів сплати судового збору за подання такої кредиторської заяви у розмірі 5368 грн, встановлено Головному управлінню ДПС у м. Києві строк в сім днів з моменту отримання ухвали для усунення вищевказаних недоліків заяви про визнання кредитором.

Розпорядник майна боржника розглянув грошові вимоги Головного управління ДПС у м. Києві та включив їх до реєстру вимог кредиторів в повному обсязі, надіслав проект реєстру вимог кредиторів господарському суду разом із клопотанням від 12.12.2023 (т. 1, а.с. 200-202).

Ухвалою попереднього засідання від 12.02.2024 визнано кредитором у справі № 910/6920/23 по відношенню до боржника ОСОБА_1 з грошовими вимогами на суму 211 284,24 грн, з яких 87 140 грн - вимоги першої черги, 108574,13 грн - вимоги четвертої черги, 15 570,11 грн - вимоги шостої черги. Встановлено дату проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів: 22.02.2024. Визначено дату проведення підсумковому засідання у справі № 910/6920/23 на 01.04.2024.

22.02.2024 відбули збори кредиторів на яких було прийнято рішення сформувати комітет кредиторів у складі одного кредитора - ОСОБА_1 , який і брав одноосібну участь у зборах кредиторів із кількістю голосів, що мають право вирішального голосу, в розмірі 109.

25.03.2024 відбулися збори кредиторів боржника у складі кредитора ОСОБА_1 та розпорядника майна арбітражного керуючого Петровської Н.А., на яких було визначено наступну судову процедуру та яку належить застосувати до боржника - ліквідаційну процедуру.

27.03.2024 до суду першої інстанції звернувся ОСОБА_1 як голова комітету кредиторів із клопотанням про визнання боржника банкрутом та введенням ліквідаційної процедури. Також, ОСОБА_1 подав клопотання про призначення ліквідатором боржника арбітражного керуючого Петровську Н.А.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції встановив, що на підставі наказу № 2 від 24.11.2023 про проведення інвентаризації на підприємстві у період з 27.11.2023 по 01.12.2023 проведено інвентаризацію майна ТОВ "АМГ Агрохолдинг", за результатами якої виявлено:

- грошові кошти на суму 13 019,29 грн;

- дебіторську заборгованість на суму 169803,38 грн;

- кредиторську заборгованість на суму 9 395 162,21 грн.

Будь-якого іншого майна Товариства з обмеженою відповідальністю "АМГ Агрохолдинг" розпорядником майна за результатами проведеної інвентаризації виявлено не було.

На виконання вимог абз. 5 ч. 3 ст. 44 Кодексу України з процедур банкрутства розпорядник майна направив низку запитів до державних органів, отримав відповідні довідки, витяги та відповіді. Так, згідно з повідомленням РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві за боржником зареєстровано 2 транспортні засоби (ЗИЛ-ММЗ 4502 та ГАЗ 2705), які не були виявлені розпорядником майна та керівником ТОВ "АМГ Агрохолдинг" за наслідками проведення інвентаризації майна боржника.

З метою проведення фінансового аналізу ТОВ "АМГ Агрохолдинг" 15.01.2024 між арбітражним керуючим Петровською Н.А. та ПП "Каштан ЛВ" укладено договір № б/н про надання послуг з проведення фінансового аналізу підприємства.

За результатами проведеного аналізу 13.03.2024 розпорядником майна отримано звіт про фінансовий аналіз щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства та виявлення підстав можливості покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на його засновників, керівників або інших осіб.

Згідно з указаним звітом ознаки фіктивного банкрутства, дій з доведення до банкрутства, навмисного погіршення фінансово-господарського стану ТОВ "АМГ Агрохолдинг", приховування банкрутства відсутні. Підстав для покладення солідарної відповідальності та субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на його керівника (засновника) або інших осіб не встановлено. Доцільним є застосування ліквідаційної процедури.

Окрім цього, 14.03.2024 розпорядником майна здійснено аналіз фінансово-господарської та інвестиційної діяльності ТОВ "АМГ Агрохолдинг", його становища на товарних ринках, за результатами якого визначено, що боржник перебуває у стані абсолютної неплатоспроможності, перспективи для відновлення платоспроможності та покрашення фінансового стану відсутні.

Суд першої інстанції встановив, що заборгованість ТОВ "АМГ Агрохолдинг" перед кредитором встановлена ухвалою Господарського суду м. Києва від 12.02.2024 у справі № 910/6920/23, визначено розмір та перелік визнаних судом вимог кредитора на загальну суму 211 284,24 грн.

Згідно з відомостями за результатами проведеної інвентаризації за боржником обліковується кредиторська заборгованість у загальному розмірі 9 353 784,66 грн.

Судом також встановлено, що пасиви значно перевищують активи боржника, під час проведення процедури розпорядження майном наявних активів боржника, за рахунок яких можливо погасити існуючу заборгованість перед кредитором, розпорядником майна не знайдено, пропозицій щодо санації боржника до господарського суду або розпорядника майна не поступало, а внутрішня фінансова можливість відновити платоспроможність боржника відсутня.

Одночасно, врахувавши викладені обставини, а також той факт, що були виконані всі необхідні умови процедури розпорядження майном, складено реєстр заявлених вимог кредиторів, створено комітет кредиторів, подано клопотання щодо введення процедури ліквідації, відсутні пропозиції щодо санації боржника, місцевий господарський суд дійшов висновку щодо необхідності введення процедури ліквідації та визнання боржника банкрутом.

Згідно з частиною першою статті 6 КУзПБ щодо боржника - юридичної особи застосовуються такі судові процедури: розпорядження майном боржника; санація боржника; ліквідація банкрута.

За змістом частини першої статті 44 КУзПБ під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, здійснення аналізу його фінансового стану, а також визначення наступної процедури (санації чи ліквідації). Про призначення розпорядника майна господарський суд постановляє ухвалу.

Відповідно до положень частин першої, другої статті 49 КУзПБ у підсумковому засіданні суду у процедурі розпорядження майном боржника здійснюється перехід до наступної судової процедури (процедури санації, ліквідації) або закривається провадження у справі. До закінчення процедури розпорядження майном боржника збори кредиторів приймають одне з таких рішень: схвалити план санації та подати до господарського суду клопотання про введення процедури санації і затвердження плану санації; подати до господарського суду клопотання про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. У разі наявності обставин, що не дають зборам кредиторів можливості у встановлені строки прийняти одне з таких рішень, збори кредиторів можуть прийняти рішення про звернення до господарського суду з клопотанням про продовження строку процедури розпорядження майном у межах граничних строків, визначених цим Кодексом.

Частиною третьою статті 49 КУзПБ визначено, що у підсумковому засіданні господарський суд ухвалює одне з таких судових рішень: ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном у межах граничних строків, визначених цим Кодексом; ухвалу про введення процедури санації та затвердження плану санації у разі схвалення плану санації боржника зборами кредиторів та погодження його забезпеченими кредиторами в порядку, встановленому цим Кодексом; постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство.

Аналіз положень статті 49 КУзПБ свідчить, що господарський суд, проводячи підсумкове засідання у справі про банкрутство, приймає рішення про введення наступної судової процедури щодо боржника, які визначені положеннями статтею 6 КУзПБ, з застосуванням судового розсуду (див. висновок у постанові Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 915/1261/16).

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими КУзПБ, ГПК України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення, встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), такий, що є найбільш оптимальним в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Відповідно до частини четвертої статті 205 Господарського кодексу України (далі - ГК України) у разі неспроможності суб`єкта господарювання через недостатність його майна задовольнити вимоги кредиторів він може бути оголошений за рішенням суду банкрутом.

Отже, боржник визнається банкрутом за умови встановлення господарським судом його неспроможності відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані вимоги кредиторів інакше, як через застосування ліквідаційної процедури.

Під ліквідацією розуміється припинення боржника, визнаного господарським судом банкрутом, з метою здійснення заходів щодо задоволення в порядку КУзПБ вимог кредиторів шляхом продажу його майна.

Відповідно до частини першої статті 58 Кодексу України з процедур банкрутства у випадках, передбачених цим Кодексом, господарський суд у судовому засіданні за участю сторін ухвалює постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру.

Постанова господарського суду про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури є, за своєю правовою природою, судовим рішенням, яке повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом, належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Суд звертає увагу, що завдання підсумкового засідання суду полягає у з`ясуванні ознак банкрутства та наявності можливості визначення наступної судової процедури і подальшого здійснення провадження у справі. При винесенні постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, має бути доведено факт неплатоспроможності боржника, як того вимагає стаття 205 ГК України, відповідно до положень частини четвертої якої суб`єкт господарювання може бути оголошений банкрутом за рішенням суду, у разі неспроможності суб`єкта господарювання через недостатність його майна задовольнити вимоги кредиторів.

Суд першої інстанції зі змісту поданого розпорядником майна звіту встановив, що пасиви значно перевищують активи боржника, під час проведення процедури розпорядження майном наявних активів боржника, за рахунок яких можливо погасити існуючу заборгованість перед кредиторами, розпорядником майна не знайдено, пропозицій щодо санації боржника до господарського суду або розпорядника майна не поступало, а фінансова можливість відновити платоспроможність боржника відсутня.

Оскільки були виконані всі необхідні умови процедури розпорядження майном, складено реєстр заявлених вимог кредиторів, створено комітет кредиторів, подано клопотання щодо введення процедури ліквідації, відсутні пропозиції щодо санації боржника, місцевий господарський суд дійшов висновку щодо необхідності введення процедури ліквідації та визнання боржника банкрутом.

Апеляційний суд вважає такий висновок суду першої інстанції передчасним та зробленим без урахування всіх наявних доказів у справі.

Колегія суддів звертає увагу, що визнаючи боржника банкрутом, суд має встановити його неоплатність, тобто недостатність майна для задоволення вимог кредиторів, у зв`язку з чим з`ясувати його актив і пасив та співставити дані обох величин. Рішення суду не може ґрунтуватись лише на клопотанні комітету кредиторів. Суд повинен встановити неплатоспроможність боржника шляхом здійснення аналізу повноти проведених розпорядником майна заходів, що передбачені у процедурі розпорядження майном та дослідити надані розпорядником майна належні та допустимі докази на підтвердження повноти проведення процедури розпорядження майном (подібні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 916/1950/16).

Тобто, враховуючи положення частини четвертої статті 205 ГК України, визнаючи боржника банкрутом, суд має встановити його неоплатність, а саме, недостатність майна для задоволення вимог кредиторів, у зв`язку з чим при винесенні постанови про визнання боржника банкрутом та при відкритті ліквідаційної процедури суд в обов`язковому порядку повинен з`ясувати як актив, так і пасив боржника та порівняти їх дані.

Однак, приймаючи постанову про визнання боржника банкрутом та відкриваючи ліквідаційну процедуру, суд першої інстанції наведеного вище не врахував.

При цьому у постанові суд встановив, що у боржника наявні активи - грошові кошти на суму 13 019,29 грн, дебіторська заборгованість на суму 169803,38 грн, за боржником зареєстровано 2 транспортних засобів (ЗИЛ-ММЗ 4502 та ГАЗ 2705).

В той же час, ухвалою попереднього засідання Господарського суду м. Києва від 12.02.2024 у справі № 910/6920/23 визначено розмір та перелік визнаних судом вимог кредитора на загальну суму 211 284,24 грн.

Одночасно, суд першої інстанції встановив обставини про кредиторську заборгованість у загальному розмірі 9 353 784,66 грн, які не відповідають матеріалам справи, позаяк грошові вимоги Головного управління ДПС у м. Києві до боржника в сумі 9185587,11 грн не були розглянуті судом в попередньому засіданні, відповідно у підсумковому засіданні неможливо встановити пасив боржника.

Тобто, в даному випадку, суд першої інстанції дійшов взаємовиключного висновку про виконання всіх необхідних умов процедури розпорядження майном, що на його думку полягають у складенні реєстру вимог кредиторів, створення комітету кредиторів, подання клопотання щодо введення процедури ліквідації, відсутність пропозиції щодо санації боржника.

Як свідчать матеріали справи, боржник є власником рухомого майна (автотранспорт), грошових коштів та дебіторської заборгованості, вартість яких може бути значною порівняно із визнаними грошовими вимогами одного кредитора (в сумі 108574,13 грн - вимоги четвертої черги). Втім, оцінки ринкової вартості належного боржнику майна в межах даної справи проведено не було, що унеможливлює зробити беззаперечний висновок про перевищення пасивів боржника над його активами, а відтак і доведеність обставин недостатності його майна для задоволення вимог кредиторів, що є необхідною підставою для визнання боржника банкрутом.

Без встановлення фінансового стану боржника, наявності чи відсутності майнових активів у нього, з метою погашення кредиторської заборгованості, без перевірки можливості застосування до боржника іншої, ніж ліквідація, судової процедури, висновок про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури є передчасним, адже таке рішення повинно прийматися за наявності належних та допустимих доказів про відсутність можливості відновити платоспроможність боржника та погасити вимоги кредиторів не інакше, як через застосування ліквідаційної процедури.

Одночасно, як було встановлено вище, до дня підсумкового засідання суд першої інстанції не розглянув грошові вимоги Головного управління ДПС у м. Києві до боржника в сумі 9185587,11 грн, які є конкурсними, тобто за умов їх визнання, кредитор набуває права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів. Наведене дає підстави для висновку про порушення права Головного управління ДПС у м. Києві на судовий захист, позаяк відсутнє рішення суду про розгляд грошових вимог протягом значного строку (заява подана до суду 01.11.2023), за умов виконання кредитором вимог процесуального закону при зверненні до суду із заявою, що установлено судом першої інстанції в ухвалі від 29.04.2024.

За таких умов, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги щодо недоведеності обставин справи, які суд першої інстанції помилково визнав встановленими, які мають значення для її правильного вирішення, порушення норм процесуального права, відтак передчасного рішення суду першої інстанції про визнання боржника банкрутом та введення ліквідаційної процедури.

Колегія суддів відзначає, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді даної справи, у зв`язку з чим апеляційний суд дійшов висновку про скасування постанови про визнання боржника банкрутом з направлення справи до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Керуючись ст. 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного управління Головного управління ДПС у м. Києві задовольнити.

2. Постанову Господарського суду міста Києва від 01.04.2024 у справі № 910/6920/23 скасувати.

3. Справу № 910/6920/23 направити для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва на стадію розпорядження майном боржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 15.07.2024.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді В.Ю. Поліщук

О.М. Остапенко