УХВАЛА

17 липня 2024 року

м. Київ

cправа № 920/1340/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:

Жайворонок Т. Є.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Національної служби здоров`я України

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.05.2024

у справі

за позовом Національної служби здоров`я України

до Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня»

про стягнення 1 231 575,61 грн,

ВСТАНОВИВ:

28.06.2024 Національна служба здоров`я України 25.06.2024 (згідно з відміткою на поштовому конверті) звернулася до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.05.2024.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Верховний Суд дійшов висновку про залишення її без руху, з огляду на таке.

Згідно зі статтею 284 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Відповідно до статті 288 ГПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення; учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення; строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.

Частиною першою статті 119 ГПК України унормовано, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Постанова Північного апеляційного господарського суду у цій справі ухвалена 08.05.2024 (дата складення повного тексту постанови 04.06.2024), отже строк на її оскарження закінчився 24.06.2024, відповідно до вимог частини першої статті 288 ГПК України.

З касаційною скаргою Національна служба здоров`я України звернулася до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 25.06.2024, тобто з порушенням встановленого процесуального строку на касаційне оскарження без клопотання про поновлення процесуального строку. Скаржник у мотивувальній частині касаційної скарги зазначив, що повний текст оскаржуваної постанови роздрукований з підсистеми ЄСІТС "Електронний суд", отже касаційна скарга подається в межах строку, передбаченого частиною першою статті 288 ГПК України.

Верховний Суд зазначає, що скаржник звернувся з касаційною скаргою 25.06.2024, тобто поза межами процесуального строку на касаційне оскарження, передбаченого частиною першою статті 288 ГПК України без клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення. Приписами частини другої статті 288 ГПК України передбачено право на поновлення строку на касаційне оскарження. При цьому скаржником в тексті касаційної скарги лише зазначено, що оскаржувану постанову ним роздрукований підсистеми ЄСІТС "Електронний суд", але без прохання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Нормами ГПК України не передбачено автоматичного та безумовного поновлення строку на касаційне оскарження; учасник справи має право на поновлення пропущеного строку, проте для цього необхідно заявити відповідне клопотання, обґрунтувати поважність причин пропуску такого строку та надати суду відповідні докази.

Відповідно до частини третьої статті 292 ГПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 293 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, а тому підлягає залишенню без руху на підставі частини третьої статті 292 ГПК України.

З урахуванням зазначеного, для усунення недоліків касаційної скарги скаржнику необхідно подати заяву (клопотання) про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У випадку якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України, він повинен зазначити норму права, практику застосування якої необхідно сформувати, правовідносини, до яких ця норма повинна застосовуватись та обґрунтувати, в чому полягає його неправильність.

Оскаржуючи у касаційному порядку судові рішення на підставі пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України, слід зазначити, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення. При цьому необхідно враховувати, що за змістом пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

За приписами частини третьої статті 311 ГПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

У частині першій статті 300 ГПК України унормовано, що, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Отже, правильність оформлення касаційної скарги, зокрема її вимоги, зміст та підстави касаційного оскарження, покладається саме на заявника касаційної скарги.

У своїй касаційній скарзі Національна служба здоров`я України зазначила, що підставою касаційного оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 08.05.2024 є неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, без урахування висновку викладено у постанові Верховного Суду за наявністю виключних випадків, передбачених пунктами 1, 3 та 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Разом із тим в касаційній скарзі відсутнє належне обґрунтування наявності виключного випадку касаційного оскарження, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Обґрунтовуючи підставу, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК, скаржник не наводить чіткого формулювання висновку щодо застосування норми права, не називає її та не вказує, у яких правовідносинах ця норма права застосована, як і не зазначає постанов Верховного Суду України та Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справах з «подібними правовідносинами», які, на його думку, не врахував апеляційний суд під час ухвалення оскаржених судових рішень.

Водночас Суд не наділений повноваженнями доповнювати касаційну скаргу міркуваннями, які скаржник не виклав у тексті касаційної скарги. При цьому суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Отже, касаційна скарга підлягає залишенню без руху через наявність недоліків у зазначеній частині підстав касаційного оскарження (стосовно належного обґрунтування пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України), які підлягають усуненню.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу скаржника на те, що неусунення названих недоліків протягом установленого строку матиме наслідком відмови у відкриті касаційного провадження.

На підставі викладеного та керуючись статтями 174, 234, 290, 292 ГПК України, Касаційний господарський суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Національної служби здоров`я України на постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.05.2024 у справі № 920/1340/21 залишити без руху.

2. Надати Національній службі здоров`я України строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю не більше 10 днів з дня вручення цієї ухвали.

3. Роз`яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали буде наслідком відмови у відкритті касаційного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Є. Жайворонок