ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08.07.2024м. СумиСправа № 920/410/24

Господарський суд Сумської області у складі судді Котельницької В.Л., розглянувши матеріали справи № 920/410/24 у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін

за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (вул. Б. Хмельницького, буд. 6, м. Київ, 01601; код за ),

до відповідача Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» (вул. Горького, буд. 58, м. Суми, 40004, код за ),

про стягнення 137625,14 грн

установив:

11.04.2024 через систему «Електронний суд», використавши норму ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», позивач звернувся з позовом, відповідно до якого просить стягнути з відповідача 137625,14 грн заборгованості, у тому числі: 82937,64 грн основний борг, 297,55 грн пені, 9805,17 грн 3% річних, 44584,78 грн інфляційних втрат, а також 2422,40 грн судового збору.

11.04.2024 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №920/410/24 призначено судді Резніченко О.Ю.

Ухвалою від 12.04.2024 у справі №920/410/24 заявлено та задоволено самовідвід судді Резніченко О.Ю. у справі № 920/410/24; позовну заяву передано на повторний автоматизований розподіл.

15.04.2024 відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 920/410/24 призначено судді Котельницькій В.Л.

16.04.2024 за електронним запитом суду сформований витяг з ЄДРПОУ, за яким відповідач - Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», зареєстрований як юридична особа з місцезнаходженням: вул. Горького, буд. 58, м. Суми, 40004.

Ухвалою від 16.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №920/410/24; постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами; установлено сторонам строки для надання заяв по суті справи.

Відповідно до інформації з комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» та із системи «Електронний суд» позивач та відповідач мають зареєстровані електронні кабінети в системі «Електронний суд».

Відповідно до абз. 1 ч. 7 ст. 6 ГПК України особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

На виконання абз. 1 ч. 7 ст. 6 ГПК України копія ухвали від 16.04.2024 про відкриття провадження у справі №920/410/24 надіслана сторонам відповідно до вимог ч. 6-7 ст. 6 ГПК України до їх електронних кабінетів.

Відповідно до довідок Господарського суду Сумської області копію зазначеної ухвали доставлено до електронних кабінетів позивача та відповідача 16.04.2024, 16:59.

Таким чином, як позивач, так і відповідач були повідомлені належним чином про розгляд справи №920/410/24.

Правом на подання відзиву на позов відповідач не скористався.

За відсутності відзиву від відповідача суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи зазначене, беручи до уваги відсутність будь-яких клопотань сторін, у яких останні заперечували проти розгляду даної справи по суті, а також зважаючи на наявність в матеріалах справи всіх документів та доказів, необхідних для повного, всебічного та об`єктивного її розгляду і вирішення цього спору, суд дійшов висновку про можливість вирішення по суті наведеної справи, призначеної до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання), за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України в разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно із статтею 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими Господарським процесуальним кодексом України для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Ураховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки та подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам були створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами.

Судовий процес на виконання ч. 3 ст. 222 ГПК України не фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до статті 233 ГПК України рішення у справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд установив наступне.

09.10.2019 між Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі позивач, постачальник) та Акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» (далі відповідач, споживач) укладений договір постачання природного газу № 4233/1920-РО-29 (далі договір).

Відповідно до п. 1.1 договору позивач зобов`язується поставити відповідачу природний газ, а відповідач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

Згідно з п. 3.8 договору приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

За пунктом 3.11 договору споживач підтверджує, що підписаний сторонами акт приймання-передачі газу за розрахунковий період свідчить про повне виконання постачальником своїх зобов`язань за договором в частині постачання природного газу у відповідному розрахунковому періоді.

Пунктом 4.2 договору визначено, що ціна за 1000 куб.м природного газу визначається сторонами щомісяця шляхом підписання додаткової угоди на підставі прейскуранту.

За умовами пункту 5.1 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Відповідно до п. 6.2.6 договору споживач зобов`язаний прийняти газ в кількості, зазначеній в п. 2.1 договору, своєчасно оплачувати поставлений природний газ в розмірі та порядку, що передбачені договором.

Згідно з п. 7.2 договору у разі прострочення споживачем оплати згідно пунктів 5.1, 5.6 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 17,8% річних але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою і діє в частині постачання природного газу до 30 квітня 2020 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11.1 договору).

У подальшому між сторонами спору укладені додаткові угоди, що є невід`ємними частинами договору, а саме: додаткова угода №1 від 22.10.2019, додаткова угода №2 від 12.11.2019, додаткова угода №3 від 09.12.2019, додаткова угода №4 від 24.01.2020, додаткова угода №5 від 28.01.2020, додаткова угода №6 від 24.02.2020, додаткова угода №7 від 23.03.2020, додаткова угода №8 від 23.04.2020.

Відповідно до матеріалів справи за актами приймання-передачі природного газу у період з жовтня 2019 року по квітень 2020 року позивач поставив відповідачу природний газ загальною вартістю 127158,33 грн, а саме: від 31.10.2019 в сумі 1828,68 грн, від 30.11.2019 в сумі 26441,84 грн, від 31.12.2019 в сумі 24262,22 грн, від 31.01.2020 в сумі 26191,74 грн, від 29.02.2020 в сумі 25161,01 грн, від 31.03.2020 в сумі 15909,66 грн, від 30.04.2020 в сумі 7363,18 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що з 127158,33 грн вартості поставленого позивачем відповідачу природного газу за період з жовтня 2019 року по квітень 2020 року відповідач сплатив позивачу лише 44220,69 грн (за жовтень 2019 року в повному обсязі - 1828,68 грн, за листопад 2019 року в повному обсязі - 26441,84 грн та за грудень 2019 року частково - 15950,17 грн).

В обґрунтування позовних вимог позивач зауважує, що відповідач не виконав договірних зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати поставленого природного газу, у зв`язку з чим у відповідача виник борг перед позивачем в сумі 82937,64 грн., що стало підставою звернення позивача до суду з даним позовом.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання не допускається; договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то зобов`язання підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 222 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин, які порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Суд встановив, що факт передачі позивачем відповідачу природного газу у період з жовтня 2019 року до квітня 2020 року включно підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу, що підписані сторонами, підписи скріплені печатками.

Відповідач не розрахувався повністю за отриманий природний газ, чим порушив права та охоронювані законом інтереси позивача. Заборгованість відповідача за період з грудня 2019 року по квітень 2020 року становить 82937,64 грн.

Відповідач не подав доказів оплати природного газу у повному обсязі або обґрунтованих заперечень проти позову.

Враховуючи факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати вартості поставленого природного газу, суд вважає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 82937,64 грн боргу за поставлений природний газ за період з жовтня 2019 року по квітень 2020 року.

Щодо стягнення пені.

Згідно з розрахунком, доданим до позову позивач просить стягнути з відповідача 145,12 грн пені за період з 27.01.2020 по 11.03.2020 нарахованої на 8312,05 грн боргу, а також 152,43 грн пені за період з 26.02.2020 по 11.03.2020 нарахованої на 26191,74 грн боргу, що разом складає 297,55 грн пені.

Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно із ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 7.2 Договору визначено, що за у разі прострочення споживачем оплати згідно пунктів 5.1, 5.6 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 17,8% річних але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до матеріалів справи розрахунок пені, що позивач просить стягнути, здійснений відповідно до вимог статті 232 ГК України. Враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо своєчасної оплати вартості поставленого природного газу, перевіривши обставини, пов`язані з правильністю здійснення розрахунку, суд вважає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 297,55 грн пені.

Щодо стягнення інфляції та 3% річних.

Відповідно до поданого розрахунку позивач просить стягнути з відповідача

9805,17 грн 3 % річних за період з 27.01.2020 до 29.02.2024 та 44584,78 грн інфляційного збільшення суми боргу за період з 01.03.2020 до 29.02.2024.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з розрахунком позивача, за несвоєчасну оплату природного газу відповідачу нараховані 3 % річних в розмірі 9805,17 грн за період з 27.01.2020 до 29.02.2024 та інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 44584,78 грн за період з 01.03.2020 до 29.02.2024, виходячи з суми заборгованості за кожен місяць, з урахуванням часткової сплати у грудні 2019 року.

Враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо своєчасної оплати природного газу, перевіривши обставини, пов`язані з правильністю здійснення розрахунку, суд вважає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 9805,17 грн 3% річних, 44584,78 інфляційних втрат.

Згідно з частинами першою, третьою статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною першою статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 ГПК України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України.

Згідно з ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до матеріалів справи позивачем доведено належними та допустимими доказами ті обставини, на які він посилався, як на підставу позову щодо стягнення 82937,64 грн основного боргу, 297,55 грн пені, 9805,17 грн 3% річних, 44584,78 грн інфляційних втрат.

При ухваленні рішення в справі, суд, у тому числі, вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача судовий збір в сумі 2422,40 грн, що сплачений відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при зверненні з позовом за платіжною інструкцією № від 09.04.2024.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, позивачу за рахунок відповідача відшкодовується 2422,40 грн судового збору.

Керуючись статтями 123, 129, 231, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» (вул. Горького, буд. 58, м. Суми, 40004, код за ) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (вул. Б. Хмельницького, буд. 6, м. Київ, 01601; код за ) 82937,64 грн (вісімдесят дві тисячі дев`ятсот тридцять сям грн 64 коп.) основного боргу, 297,55 грн (двісті дев`яносто сім грн 55 коп.) пені, 9805,17 грн (дев`ять тисяч вісімсот п`ять грн 17 коп.) 3% річних, 44584,78 грн (сорок чотири тисячі п`ятсот вісімдесят чотири грн 78 коп.) інфляційних втрат, а також 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві грн 40 коп.) судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст. 256, ст. 257 ГПК України).

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 6 ГПК України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повний текст рішення складено та підписано 17.07.2024.

Суддя В.Л. Котельницька