РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.07.2024Справа № 910/5333/24

За позовом ОСОБА_1 (м. Київ)

до: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Дивергент" (м. Київ)

2. Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації (м. Київ)

про визнання корпоративних відносин припиненими та зобов`язання вчинити дії,

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін: не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дивергент" та Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про:

- припинення корпоративних відносин (відносин представництва) між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дивергент" за рішенням суду, з дати набрання судовим рішенням законної сили;

- зобов`язання Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації внести запис про виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Дивергент".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.05.2024 відкрито провадження у справі, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання у справі на 04.06.2024.

15.05.2024 від відповідача-2 надійшли заперечення проти позову, в яких також викладено клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

21.05.2024 від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

У підготовче засідання 04.06.2024 представники сторін не з`явились. Відповідач-1 про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.06.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.07.2024.

У судове засідання 02.07.2024 представники сторін не з`явились. Відповідач-1 про причини неявки свого представника суд не повідомив, та його неявка не перешкоджає розгляду справи відповідно до ст. 202 ГПК України.

02.07.2024 суд в нарадчій кімнаті склав та підписав вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача-2, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Засновника Товариства з обмеженою відповідальністю "Дивергент" (відповідач-1) №1 від 24.12.2020 було створено означене Товариство та обрано на посаду директора ОСОБА_1 (позивач).

Згідно з наказом №1-к від 24.12.2020 позивач приступила до виконання обов`язків директора відповідача-1 з 24.12.2020. Трудовий договір не укладався, трудові відносини між позивачем та відповідачем-1 не виникали, натомість, між ними було встановлено корпоративні відносини (управлінські) та відносини представництва.

З матеріалів справи вбачається, що учасниками (засновниками) відповідача-1 є Товариство з обмеженою відповідальністю "Зубр Капітал" (ідентифікаційний код 42885898), розмір частки - 42,91 %, та Товариство з обмеженою відповідальністю "Югтранс-Термінал" (ідентифікаційний код 35304198), розмір частки - 57,09 %.

Як вказує позивач та підтверджується матеріалами справи, 07.03.2024 позивач склала (написала) заяву про звільнення з посади директора за власним бажанням, яку 11.03.2024 вручила під розпис директору ТОВ "Зубр Капітал".

07.03.2024 позивачем також було складено повідомлення про скликання загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Дивергент", яке 11.03.2024 разом із заявою про звільнення вручено під розпис директору ТОВ "Зубр Капітал".

14.03.2024 позивач засобами поштового зв`язку (штрихкодовий ідентифікатор поштового відправлення 965) надіслала відповідну заяву про звільнення та повідомлення про скликання загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Дивергент" на юридичну адресу другого учасника відповідача-1 - ТОВ "Югтранс-Термінал", на зареєстровану адресу його місцезнаходження ( АДРЕСА_1 .

У заяві про звільнення позивач просила звільнити її з посади директора ТОВ "Дивергент" 15.04.2024 (у день проведення загальних зборів) на підставі ст. 38 КЗпП (за власним бажанням).

У повідомленні про скликання загальних зборів позивач повідомила про дату та місце проведення загальних зборів - 15.04.2024 о 10:00, 03143, місто Київ, вул. Заболотного Академіка, будинок 150-Г, та просила розглянути питання:

"1. Про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Товариства 15 квітня 2024 року за власним бажанням (заява від 07.03.2024) та припинення з нею правовідносин представництва (корпоративних правовідносин);

2. Про призначення нового директора Товариства з 16.04.2024;

3. Про надання повноважень директору Товариства для проведення державної реєстрації вказаних вище змін в уповноважених органах (та в ЄДР)".

Проте, загальні збори ТОВ "Дивергент" 15.04.2024 не відбулися у зв`язку із неявкою учасника - ТОВ "Югтранс-Термінал", який володіє 57,09 % статутного капіталу. Факт неявки учасника та відповідні наслідки було зафіксовано у Протоколі №15/04 від 15.04.2024 за результатами засідання, на яке прибули позивач та ТОВ "Зубр Капітал" (частка 42,91 %).

Відповідно до протоколу загальних зборів учасників відповідача-1 від 15.04.2024, директор ТОВ "Зубр Капітал" Сильченко А.М. повідомила, що не заперечує проти звільнення директора, проте на Загальних зборах присутній учасник, що володіє лише 42,91 % статутного капіталу Товариства. Загальні збори не є правомочними та не вправі приймати рішення з наведеного порядку денного згідно із ч. 4, ч. 5 cm. 34 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" та п. 7.12.4 Статуту. Питання щодо звільнення директора та призначення нового директора не можуть бути розглянуті без участі ТОВ "Югтранс-Термінал".

Отже, Загальні збори Товариства не відбулися у зв`язку із неявкою учасника Товариства - ТОВ "Югтранс-Термінал", який володіє 57,09 % статутного капіталу.

Як вказує позивач у позовній заяві, у зв`язку з неявкою учасника ТОВ "Дивергент" на загальні збори, що потягло неприйняття відповідних рішень її права були порушені шляхом позбавлення можливості припинити корпоративні відносили (відносини представництва) та свої повноваження як директора Товариства з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За ч. ч. 2, 3 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Як встановлено ст. 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів (стаття 20 Господарського кодексу України).

Згідно зі ст. 38 Кодексу законів про працю України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЗУ "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" загальні збори учасників є вищим органом товариства.

Аналогічне положення закріплено в п. 7.1. Статуту відповідача-1 (далі - Статут).

Відповідно до ст. 98 ЦК України, загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом. Порядок скликання загальних зборів визначається в установчих документах товариства.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 99 ЦК України, загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб. Виконавчий орган, що складається з кількох осіб, приймає рішення у порядку, встановленому абзацом першим частини другої статті 98 цього Кодексу. Повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Згідно з п. п. 7.6. Статуту обрання одноосібного виконавчого органу Товариства (директора), встановлення розміру винагороди віднесено до компетенції загальних зборів учасників.

Відтак питання щодо призначення та звільнення директора товариства віднесено до виключної компетенції загальних зборів учасників відповідача-1.

Відповідно до п. 7.9.1. Статуту загальні збори учасників товариства скликаються, зокрема, з ініціативи виконавчого органу (директора).

Згідно з пунктами 7.10.1., 7.10.2. Статуту Виконавчий орган Товариства скликає загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику Товариства. Виконавчий орган Товариства зобов`язаний повідомити учасників Товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників.

Частиною 1 ст. 31 ЗУ "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" встановлено, що загальні збори учасників скликаються у випадках, передбачених цим Законом або статутом товариства, а також: з ініціативи виконавчого органу товариства; на вимогу наглядової ради товариства; на вимогу учасника або учасників товариства, які на день подання вимоги в сукупності володіють 10 або більше відсотками статутного капіталу товариства.

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 34 ЗУ "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" рішення загальних зборів учасників з усіх інших питань приймаються більшістю голосів усіх учасників товариства, які мають право голосу з відповідних питань. Статутом товариства може встановлюватися інша кількість голосів учасників товариства (але не менше, ніж більшість голосів), необхідна для прийняття рішень з питань порядку денного загальних зборів учасників, крім рішень, які відповідно до цього Закону приймаються одностайно. Відповідні положення можуть бути внесені до статуту, змінені або виключені з нього одностайним рішенням загальних зборів учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства.

Процедура звільнення директора визначена ст. ст. 30, 39 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", відповідно до яких праву директора на звільнення за власним бажанням кореспондує обов`язок учасників товариства розглянути заяву директора про звільнення.

Однак, докази звільнення позивача з посади директора відповідача-1 та, відповідно, прийняття рішення Загальними зборами учасників Товариства та внесення змін до відомостей про юридичну особу про зміну керівника, у т.ч. станом на час звернення до суду та розгляду справи по суті Господарським судом міста Києва, у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.

Конституційний Суд України у Рішеннях від 07.07.04. № 14-рп/2004, від 16.10.07. № 8-рп/2007 та від 29.01.08. № 2-рп/2008 зазначав, що визначене ст. 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом.

Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації.

За ч. 1 ст. 38 Кодексу законів про працю України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Разом з тим, особливість звільнення директора полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства.

У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, керівнику із метою захисту своїх прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання трудових відносин припиненими (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 03.07.19. у справі № 520/11437/16-ц, у постанові Верховного Суду від 24.12.19. у справі № 758/1861/18).

У спірних правовідносинах судом встановлено, що уповноважений на звільнення позивача, як директора товариства, орган відповідача-1 - загальні збори учасників, не розглянув по суті заяву позивача про її звільнення із займаної посади протягом передбачених законодавством строків, не виконав покладених на нього статутом обов`язків.

Відповідач-1 своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався та не надав суду будь-яких документів, що свідчать про необґрунтованість позовних вимог. Твердження позивача вказаним відповідачем належними доказами не спростовані.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога про припинення корпоративних відносин (відносин представництва) між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дивергент" за рішенням суду, з дати набрання судовим рішенням законної сили, є доведеною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації внести запис про виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Дивергент", суд встановив наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", у тому числі, щодо зобов`язання вчинення реєстраційних дій; скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі;

Статтею 16 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з положеннями ст. 20 Господарського кодексу України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Так, для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує її права й охоронювані законом інтереси.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.20. у справі №910/7164/19.

За приписами ч. 2 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України, у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

З огляду на прийняття судом рішення щодо припинення відносин між позивачем та відповідачем-1, суд дійшов висновку про те, що внесення державним реєстратором Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації запису про виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивача як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Дивергент", є належним та ефективним способом захисту прав позивача та забезпечить відновлення її порушених прав, у зв`язку з чим така позовна вимога підлягає задоволенню.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

За правилами ст. 129 ГПК України судовий збір покладаються на відповідача-1 як на особу, з вини якої виник спір у даній справі.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 219, 231, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Припинити корпоративні відносини (відносини представництва) між ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дивергент" (03143, м. Київ, вул. Заболотного Академіка, 150Г; ідентифікаційний код 43907765) за рішенням суду, з дати набрання судовим рішенням законної сили.

3. Зобов`язати Солом`янську районну в місті Києві державну адміністрацію (03151, м. Київ, просп. Повітряних Сил, 41; ідентифікаційний код 37378937) внести запис про виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Дивергент" (03143, м. Київ, вул. Заболотного Академіка, 150Г; ідентифікаційний код 43907765).

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дивергент" (03143, м. Київ, вул. Заболотного Академіка, 150Г; ідентифікаційний код 43907765) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 6 056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн 00 коп. судового збору.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повний текст рішення складено 15.07.2024.

Суддя Т.М. Ващенко