ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2024 Справа № 917/759/24

Суддя Киричук О.А. при секретарі судового засідання Тертичній О.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Заступника керівника Полтавської обласної прокуратури (вул. 1100 річчя Полтави, 7, м. Полтава, 36000 ), в інтересах держави в особі, органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах:

1. Полтавська обласна військова адміністрація (вул. Соборності, 45, м. Полтава, 36014 )

2. Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України (просп. Берестейський, 14, м. Київ, 01135 )

до Приватного акціонерного товариства «Кобеляцький завод продовольчих товарів «МРІЯ» (вул. Дніпровська, 26, м. Кобеляки, Полтавська область, 39200, )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивачів - Акціонерне товариство «Українська залізниця» (вул. Єжи Ґедройця, 5, м. Київ, 03150, код за )

про стягнення 171 965 грн 60 коп.

без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Полтавської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Полтавської обласної військової адміністрації та Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Кобеляцький завод продовольчих товарів «МРІЯ» про стягнення 171 965 грн 60 коп. заборгованості за порушення умов договору на постачання продовольчих товарів тривалого зберігання та/або пакувальних товарів для їх фасування з додатком, форму та умови якого затверджено рішенням правління АТ «Укрзалізниця» від 12.03.2022, з яких: 132 981,8 грн - штрафних санкцій, 35 703,58 грн - інфляційних, 3 280, 22 грн - 3 % річних.

Стосовно підсудності даного спору Господарському суду Полтавської області суд враховує наступне.

Частиною 1 ст. 27 ГПК України передбачено, що позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Тобто, загальне правило територіальної підсудності щодо пред`явлення позову за місцезнаходженням відповідача застосовується лише у випадку, коли інші правила підсудності не встановлені положеннями ГПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 29 ГПК України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Як вбачається з п. 11.2 договору приєднання на постачання продовольчих товарів, доданого до позовної заяви, доказом повного та беззаперечного прийняття замовником усіх його умов (акцептом) є факт направлення ним на адресу постачальника заявки, а доказом повного та беззаперечного прийняття постачальником всіх умов договору (акцептом) - факт направлення ним на адресу замовника письмового повідомлення про прийняття заявки замовника (рахунку на попередню оплату).

Заявку на постачання печива в асортименті в кількості 24 028 кг складено 04.04.2022 та підписано уповноваженою особою Полтавської ОВА Фроловим С.О. У заявці визначено адресу доставки товару: вул. Буровиків, 4, м. Полтава.

Таким чином, місцем виконання договору є м.Полтава.

За таких обставин суд дійшов висновку, що прокурором пред`явлено позов за місцем виконання договору, а справа підсудна Господарському суду Полтавської області згідно з ч. 5 ст. 29 ГПК України.

Ухвалою від 13.05.24 суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі № 917/759/24, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, залучити до участі у справі №917/759/24 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивачів - Акціонерне товариство «Українська залізниця», становити відповідачу строк для подання суду відзиву на позов, оформленого згідно з вимогами ч.3 ст.165 ГПК України, з додатками, передбаченими ч.6,7 ст.165 ГПК України - 15 днів з дня вручення даної ухвали; встановити відповідачу строк для подання суду (за бажанням) клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін - 15 днів з дня вручення даної ухвали.

28.05.2024 через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив, в якому він проти позову заперечив.

Також, 28.05.2024 через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, мотивоване тим, що з метою повного та всебічного встановлення обставин справи під час судового розгляду справи сторона відповідача має наміри заявити клопотання про виклик в судове засідання представника Полтавської ОВА Фролова С.О., з`ясувати в представника позивача фактичні обставини договірного спору, ознайомитись з оригіналами письмових доказів, копії яких надано позивачем до господарського суду разом з позовною заявою. Такі процесуальні права сторона зможе реалізувати лише за умови безпосередньої участі в судовому засіданні.

Ухвалою від 29.05.24 суд постановив у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін відмовити.

30.05.24 від третьої особи надійшли пояснення.

04.06.24 від прокурора надійшла відповідь на відзив.

05.06.24 від позивача - Полтавської обласної військової адміністрації - надійшли пояснення.

10.06.24 від позивача - Полтавської обласної військової адміністрації - надійшли пояснення.

Інші заяви чи клопотання до суду не надходили.

Враховуючи те, що подані сторонами у цій справі докази, дозволяють суду встановити та оцінити конкретні обставини (факти), які мають суттєве значення для вирішення цього спору, а отже, розглянути та вирішити спір по суті й здійснити розподіл судових витрат у цій справі, що в свою чергу, вказує на можливість виконання завдань господарського судочинства та з урахуванням необхідності дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення у справі № 917/759/24.

Судом враховано, що за ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Для забезпечення процесуальних прав сторін, прийняття рішення судом відкладалося.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Виклад позицій сторін.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається, що відповідач невчасно здійснив поставку товару всупереч умовам спірного договору.

Так, згідно з позовною завою, між ПОВА як замовником, АТ «Укрзалізниця», як платником, та Приватним акціонерним товариством «Кобеляцький завод продовольчих товарів «МРІЯ», як постачальником, укладено тристоронній договір шляхом приєднання сторін до договору на постачання продовольчих товарів тривалого зберігання, які відповідають формі договору, оприлюдненому на веб-сайті АТ «Укрзалізниця» в редакції, затвердженій рішенням правління АТ «Укрзалізниця» від 12.03.2022, за бюджетною програмою 3101710, КЕКВ 2620 (далі - договір).

Зокрема, між зазначеними юридичними особами укладено договір поставки печива в кількості 30 000,00 кг.

Заявку на постачання печива в асортименті в кількості 24 028 кг складено 04.04.2022 та підписано уповноваженою особою Полтавської ОВА Фроловим С.О. У заявці визначено адресу доставки товару: вул. Буровиків, 4, м. Полтава.

Рахунок на оплату від 04.04.2022 № 5 виписано Постачальником та погоджено Полтавською ОВА на поставку печива в асортименті в кількості 24 028 кг на загальну суму 1 198 477,92 грн (з ПДВ). У рахунку визначено суму авансу 30%, що складає 359 543,38 грн.

Рахунок на оплату від 01.08.2022 № 5/1 виписано Постачальником та погоджено Полтавською ОВА на печива в асортименті в кількості 6 007 кг на загальну суму 299 619,48 грн (з ПДВ). У рахунку визначено, що сума авансу 30% сплачена згідно рахунку на оплату від 04.04.2022 №5, що складає 359 543,38 грн.

Рахунок на оплату від 01.08.2022 № 5/2 виписано Постачальником та погоджено Полтавською ОВА на поставку печива в асортименті в кількості 5 944,5 кг на загальну суму 150 291,61 грн (з ПДВ). У рахунку визначено суму авансу 30%, яку сплачено згідно рахунку на оплату від 04.04.2022 № 5, що складає 359 543,38 грн.

На виконання договору платником за Договором - АТ «Укрзалізниця» було перераховано кошти постачальнику 06.04.2022 платіжним документом № 793 сумі 359 543,38 грн, як попередня оплата та 29.09.2022 в сумі 90 367,71 грн, як остаточна оплата.

Проте товар, як вказано в п. 5.4-5.5 Договору, вчасно не було поставлено.

Згідно з актом прийому - передачі від 01.08.2022 Полтавською ОВА отримано від відповідача товар на суму 449 911,09 грн в кількості 9 676,3 кг.

У акті зазначено, що обидві сторони щодо кількості та якості товару претензій не мають.

У зв`язку із порушенням відповідачем умов договору поставки, прокурор просить застосувати стягнути з відповідача за період з 09.04-31.07.22 та 12.04-31.07.22 132 981,8 грн (штрафні санкції), 3 280,22 грн (З % річних), 35 703,58 грн (інфляційні витрати), всього 171 965,60 грн.

Відповідач проти позовних вимог заперечує. У відзиві на позов, зокрема, зазначив, що:

- у своїй позовній заяві позивач виклав обставини справи не повно та не об`єктивно, зокрема щодо дати поставки товару. Так, позивач стверджує, що поставка товару фактично відбулася 01.08.2022, однак, поставка товару відбулася таким чином: 12 квітня 2022 року на суму 251 283,00 грн з ПДВ; 12 квітня 2022 року на суму 48 336,48 грн з ПДВ; 06 травня 2022 року на суму 145 472,77 грн з ПДВ (з коригуванням); 06 травня 2022 року на суму 4 824,00 грн з ПДВ (з коригуванням).

Отже, станом на 12.04.2022 постачальник поставив замовнику товару на загальну суму 299 619,48 грн з ПДВ, а станом на 06.05.2022 на загальну суму 449 916,25 грн з ПДВ. Це підтверджується видатковою накладною від 12.04.2022 №1684, видатковою накладною від 12.04.2022 №1685, видатковою накладною від 06.05.2022 №1990, видатковою накладною від 06.05.2022 №1991, листом ПрАТ «Кобеляцький завод продовольчих товарів «Мрія» від 01.08.2022 №150/1 щодо коригування вартості поставленого товару за видатковими накладними від 06.05.2022 №1990 та від 06.05.2022 №1991 (у бік зменшення через технічну помилку в графі «Ціна без ПДВ»).

- у своїй позовній заяві позивач з незрозумілих причин не повідомляє суду про те, що постачальник завчасно попереджав замовника про перебої з постачанням сировини та допоміжних матеріалів для виробництва борошняних виробів, оскільки його контрагенти-постачальники знаходяться в Київській та Харківській областях. Це підтверджується листом ПрАТ «Кобеляцький завод продовольчих товарів «Мрія» від 19.04.2022 №99. Об`єктивною обставиною на квітень 2022 року було те, що в перші місяці повномасштабного російського вторгнення в Україну, коли значні території Київської та Харківської областей були окуповані та на них велися активні бойові дії, були істотно порушені ланцюги постачання сировини від підприємств, розташованих на території цих областей. По цій причині дійсно мали місце затримки з виробництвом борошняної продукції нашим підприємством. Проте в цілому підприємству вдалося виконати усі замовлення, в тому числі за Договором із замовником.

Крім того, кожна партія пряників протягом квітня-травня 2022 року доставлялася у визначені місця на території міста Полтави лише у ті дні і години, які кожного разу були узгоджені з директором Департаменту агропромислового розвитку Полтавської обласної військової адміністрації Фроловим Сергієм Олександровичем, що відповідає положенням п.5.4 Договору. Саме Фролов С.О. приймав товар від підприємства та підписував видаткові накладні від імені замовника. Ці обставини може підтвердити в судовому засіданні свідок ОСОБА_1 .

Крім того, протягом усього часу договірних відносин жодного разу замовник не висловив постачальнику будь-яких претензій чи зауважень. Постачальником було поставлено таку кількість та асортимент пряників, які замовник погодився прийняти та оплатити, що відповідає положенням п.1.2 Договору.

- позивач безпідставно пов`язує закінчення періоду прострочення (31 липня 2022 року) із днем підписання акта приймання-передачі товару від 01 серпня 2022 року. Дата підписання цього акту не є датою поставки товару, оскільки фактична поставка товару відбулася 12 квітня та 06 травня 2022 року, що підтверджується видатковими накладними (які є документами первинної звітності) та відповідає положенням п.5.5, п.5.8 Договору. Акт приймання-передачі товару від 01.08.2022 є підсумковим документом, який відображає загальні обсяги та вартість усіх партій товару, замовленого і поставленого протягом дії Договору.

- позивач неправильно розрахував суми штрафних санкцій, інфляційних втрат та 3 % річних. Так, у наведеному розрахунку він безпідставно вказав суму для нарахування 1 198 477,92 грн з ПДВ. Ця сума не є заборгованістю за Договором, а лише була зазначена постачальником у його рахунку від 04.04.2022 №5 як загальна вартість товару 24 028,0 кг печива в асортименті. 06 квітня 2022 року платник за Договором АТ «Укрзалізниця» лише перерахував постачальнику суму авансу 359 543,38 грн з ПДВ. А тому дійсною сумою боргу була сума авансового платежу, а не загальна сума по рахунку на оплату.

Крім того, у своєму розрахунку позивач безпідставно вказує період прострочення 114 календарних днів, з 09 квітня по 31 липня 2022 року. Навіть без урахування факту узгодження між замовником та постачальником фактичних строків і термінів поставки товару, дійсні періоди прострочення є такими:

- з 09 по 12 квітня 2022 року (3 дні) на суму авансу 359 543,38 грн з ПДВ;

- з 12 квітня по 06 травня 2022 року (24 дні) на суму різниці між авансом та вартістю поставленого товару - 59 923,90 грн з ПДВ.

У відповіді на відзив прокурор, зокрема, зазначив, що:

- згідно з п. 5.4 договору товар повинен бути поставлений Замовнику протягом 2 (двох) календарних днів з моменту отримання Постачальником попередньої оплати, тобто протягом 07.04 - 08.04.2022.

- наданих відповідачем копіях видаткових накладних від 12.03.2022 та 06.05.2022 на поставку товару вагою 11 951,5 кг не вказано дату отримання Замовником товару.

- пунктом 5.8 Договору передбачено, що перехід права власності на Товар відбувається в момент прийняття представником Замовника партії Товару в пункті призначення. Доказом прийняття партії Товару є акт прийому-передачі та/або накладна (товаро- транспортна або залізнична) та/або інші документи первинної звітності, що оформлені належним чином (відповідно до вимог законодавства України та умов цього Договору) та підписані уповноваженими особами.

- на підтвердження поставки товару надано акт приймання передачі товару від 01.08.2022 на суму 449 911,09 грн в кількості 9 676,3 кг.

- сторонами про факт приймання-передачі товару складено акт від 01.08.2022 на який посилається ПАТ «Кобеляцький завод продовольчих товарів «Мрія» у листі № 150/1 від 01.08.2022.

- лист Відповідача від 19.04.2022 № 99 адресований начальнику Полтавської військової адміністрації не є належним доказом, що підтверджує наявність обставин дії непереборної сили.

- відповідачем не надано належних доказів, які підтверджують факт внесення змін щодо строків поставки товару за договором.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2022 № 185 «Про деякі питання здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для задоволення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану» між Полтавською обласною військовою адміністрацією (як Замовником), AT «Укрзалізниця» (як Платником) та ПрАТ «Кобеляцький завод продовольчих товарів «МРІЯ» (як Постачальником) був укладений договір на постачання продовольчих товарів, шляхом приєднання до його умов (далі Договір).

На офіційному веб-сайті АТ «Укрзалізниця» за посиланням: https://us.gov.ua/about/procurement/ опублікований проект договору на постачання продовольчих товарів, форму та умови якого затверджено рішенням правління AT «Укрзалізниця» від 12.03.2022.

Згідно з п. 1.1. Договору за цим Договором Постачальник зобов`язується поставити Замовнику продовольчі товари і пакувальні товари для їх фасування (надалі Товар (-и)), перелік, кількість, ціни та умови поставки яких зазначаються Замовником у заявках (далі заявка), а Замовник зобов`язується прийняти вказаний Товар, а Платник зобов`язується своєчасно забезпечити оплату за нього на умовах цього Договору. Укладанням цього Договору Постачальник підтверджує, що Товар належить Постачальнику на праві власності, не переданий у заставу, не арештований, не має будь-якого іншого приватного або публічного обтяження і не є предметом позовних вимог третіх осіб, якщо інше додатково не узгоджено Сторонами.

Обсяги поставки Товару можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків та потреб Замовника (п. 1.2. Договору).

Загальна ціна (вартість) Договору визначається виходячи із загальної вартості поставленого Товару, на підставі підписаних Сторонами (Постачальником та Замовником) первинних бухгалтерських документів (п. 2.1. Договору).

Попередня оплата у розмірі 30 (тридцять) % вартості Товару проводиться протягом 3 (трьох) банківських днів з дати отримання Платником від Міністерства аграрної політики та продовольства України сканованої копії рахунку за формою згідно з додатком 1 до цього Договору, оформленого належним чином та погодженого Замовником та Міністерством аграрної політики та продовольства України, за умови наявності бюджетних коштів на поточних рахунках Платника (п. 2.2.1. Договору).

Остаточний розрахунок за поставлений Товар проводиться Платником протягом 3 (трьох) банківських днів з дати отримання Платником від Міністерства аграрної політики та продовольства України сканованої копії рахунку за формою згідно з додатком 1 до цього Договору, оформленого належним чином та погодженого Замовником та Міністерством аграрної політики та продовольства України, за умови наявності бюджетних коштів на поточних рахунках Платника

Погодження остаточного розрахунку Міністерством аграрної політики та продовольства України здійснюється на підставі акта прийому-передачі Товару та/або накладної (товаро-транспортної або залізничної), підписаних Постачальником та Замовником (п. 2.2.2. Договору).

Товар повинен бути поставлений Замовнику протягом 2 (двох) календарних днів з моменту отримання Постачальником попередньої оплати, якщо інше не узгоджено Сторонами додатково (п. 5.4. Договору).

У разі затримки поставки Товару або поставки не в повному обсязі, заявленому Замовником, Постачальник сплачує на зазначений у цьому Договорі рахунок Платника пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості непоставленого Товару за кожний день затримки (п. 6.1. Договору).

Сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим Договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту їх виникнення, повідомити про це іншу Сторону у письмовій формі, з подальшим наданням протягом 20 (двадцяти) календарних днів підтверджуючих документів (п. 8.2. Договору).

Належним доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідний документ, виданий Торгово-промисловою палатою України або її регіональними представництвами (п. 8.3. Договору).

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту здійснення Постачальником його акцепту і діє до 31 грудня 2022 року включно, а в частині взаєморозрахунків ? до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань (п. 10.1. Договору).

Сторони підтверджують, що вони усвідомлюють усі ризики пов`язані з виконанням умов цього Договору, який укладається в умовах дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 (зі змінами) (п. 11.1. Договору).

П. 11.2 Договору передбачено, що відповідно до умов статті 634 Цивільного кодексу України цей Договір є договором приєднання і може бути укладений лише шляхом приєднання Замовника та Постачальника до всіх умов Договору в цілому. Доказом повного та беззаперечного прийняття Замовником усіх умов цього Договору (акцептом) є факт направлення Замовником на адресу Постачальника заявки, визначеної пунктом 1.1 цього Договору. Доказом повного та беззаперечного прийняття Постачальником всіх умов цього Договору (акцептом) є факт направлення Постачальником на адресу Замовника письмового повідомлення про прийняття заявки Замовника (рахунку на попередню оплату), визначеної пунктом 1.1 цього Договору.

На виконання Договору Полтавською обласною військовою адміністрацією (як Замовником) складено заявку від 04.04.2022 на закупівлю продовольчих товарів (відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.22 №328), а саме: печиво в асортименті у кількості 24 028 кг.

Заявку на постачання печива в асортименті в кількості 24 028 кг складено 04.04.2022 та підписано уповноваженою особою Полтавської ОВА Фроловим С.О. У заявці визначено адресу доставки товару: вул. Буровиків, 4, м. Полтава.

Рахунок на оплату від 04.04.2022 № 5 виписано Постачальником та погоджено Полтавською ОВА на поставку печива в асортименті в кількості 24 028 кг на загальну суму 1 198 477,92 грн (з ПДВ). У рахунку визначено суму авансу 30%, що складає 359 543,38 грн.

Рахунок на оплату від 01.08.2022 № 5/1 виписано Постачальником та погоджено Полтавською ОВА на печива в асортименті в кількості 6 007 кг на загальну суму 299 619,48 грн (з ПДВ). У рахунку визначено, що сума авансу 30% сплачена згідно рахунку на оплату від 04.04.2022 №5, що складає 359 543,38 грн.

Рахунок на оплату від 01.08.2022 № 5/2 виписано Постачальником та погоджено Полтавською ОВА на поставку печива в асортименті в кількості 5 944,5 кг на загальну суму 150 291,61 грн (з ПДВ). У рахунку визначено суму авансу 30%, яку сплачено згідно рахунку на оплату від 04.04.2022 № 5, що складає 359 543,38 грн.

Відповідно до платіжного доручення № 793 від 06.04.2022 АТ «Укрзалізниця» перерахувало відповідачу кошти в розмірі 359 543,38 грн. В графі «призначення платежу» зазначеного платіжного доручення вказано: «передоплата по дог. на постач. продов. товарів тривал. зберіган з-но рахунку №5 від 04.04.2022 за бюджетною програмою 3101710 (КЕКВ 2620)».

На виконання договору поставка товару відбулася таким чином: 12 квітня 2022 року на суму 251 283,00 грн з ПДВ; 12 квітня 2022 року на суму 48 336,48 грн з ПДВ; 06 травня 2022 року на суму 145 472,77 грн з ПДВ (з коригуванням); 06 травня 2022 року на суму 4 824,00 грн з ПДВ (з коригуванням).

Отже, станом на 12.04.2022 постачальник поставив замовнику товару на загальну суму 299 619,48 грн з ПДВ, а станом на 06.05.2022 на загальну суму 449 916,25 грн з ПДВ. Це підтверджується видатковою накладною від 12.04.2022 №1684, видатковою накладною від 12.04.2022 №1685, видатковою накладною від 06.05.2022 №1990, видатковою накладною від 06.05.2022 №1991, листом ПрАТ «Кобеляцький завод продовольчих товарів «Мрія» від 01.08.2022 №150/1 щодо коригування вартості поставленого товару за видатковими накладними від 06.05.2022 №1990 та від 06.05.2022 №1991 (у бік зменшення через технічну помилку в графі «Ціна без ПДВ»).

Відповідно до платіжного доручення № 150516 від 29.09.2022 АТ «Укрзалізниця» перерахувало відповідачу кошти в розмірі 90 367,71 грн. В графі «призначення платежу» зазначеного платіжного доручення вказано, що це остаточна оплата по договору».

01.08.2022 Замовником та Постачальником був складений Акт приймання-передачі товару на загальну суму 449 911,09 грн в кількості 9 676,3 кг, який підписаний представниками сторін, скріплений печатками.

У акті зазначено, що обидві сторони щодо кількості та якості товару претензій не мають.

Як зазначає прокурор, товар повинен бути поставлений Замовнику протягом 2 (двох) календарних днів з моменту отримання Постачальником попередньої оплати, тобто протягом 07.04 - 08.04.2022. Так як акт приймання - передачі товару датований 01.08.22 є затримка у постачанні повару.

Полтавська обласна прокуратура листом від 01.03.2024 № 15/2-180вих 24 повідомила Полтавську обласну військову адміністрацію про порушення інтересів держави у зв`язку з несвоєчасним виконанням ПАТ «Кобеляцький завод продовольчих товарів «МРІЯ» як постачальником своїх договірних зобов`язань з постачання продовольчих товарів тривалого зберігання з метою задоволення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану, і наявності підстав для стягнення відповідних сум у судовому порядку.

У відповіді від 27.03.2024 № 37113/1/01-52 Полтавська обласна військова адміністрація повідомила обласну прокуратуру, що порушення договірних умов не відбулося та відсутні підстави для вжиття заходів до поновлення інтересів держави.

Також Полтавською обласною прокуратурою листом від 01.03.2024 № 15/2-178вих-24 про порушення інтересів держави у зв`язку з несвоєчасним виконанням постачальником своїх договірних зобов`язань з постачання продовольчих товарів тривалого зберігання з метою задоволення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану і наявності підстав для стягнення відповідних сум в судовому порядку, повідомлено Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України.

З відповіді цього міністерства від 07.03.2024 № 4382/34/10-24 убачається, що воно не вживало заходів на захист інтересів держави шляхом звернення до суду з відповідним позовом до ПАТ «Кобеляцький завод продовольчих товарів «МРІЯ», оскільки вважає, що не є стороною договору та не може заявляти позовних вимог. Наведене не відповідає дійсності, відтак, свідчить про неналежне виконання уповноваженим органом своїх повноважень щодо захисту державних інтересів.

Полтавською обласною прокуратурою попередньо, до пред`явлення позову, повідомлено позивачів про прийняття рішення стосовно представництва інтересів держави шляхом пред`явлення до суду даного позову.

Щодо наявності підстав представництва органами прокуратури інтересів держави у спірних правовідносинах, суд враховує наступне.

Пунктом 3 ст. 131-1 Конституції України визначено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття «інтерес держави».

У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійснені програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності - державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 25.04.2018р. у справі № 806/1000/17 «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація поняття «інтереси держави» особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно. «Державний інтерес» у спірних правовідносинах полягає, перш за все, у законності використання органами державної влади бюджетних коштів для придбання товарів, робіт і послуг та іншої допомоги з метою забезпечення нагальних потреб в умовах воєнного стану, зокрема, забезпечення ефективного, своєчасного виконання правочинів, укладених з метою належного функціонування держави.

Суд зазначає, що на виконання ч. 3, 5 ст. 53 ГПК України та ч. 3, 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор при поданні позовної заяви здійснив всі необхідні дії, обґрунтував неналежне, здійснення захисту інтересів держави в особі Полтавської обласної військової адміністрації та Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України, які не вжили заходів за порушення і несвоєчасне виконання відповідачем умов договору поставки у судовому порядку, про що повідомив позивачів відповідними листами; зазначив, що несвоєчасне виконання постачальником своїх договірних зобов`язань з постачання продовольчих товарів, підірвало можливості пов`язані з виконанням державою своїх функцій, зокрема на укріплення обороноздатності в умовах збройної агресії російської федерації проти України, чим обґрунтував порушення інтересів держави.

За таких обставин, суд дійшов висновку про правомірність звернення прокурора до суду та необхідність розгляду по суті заявлених вимог.

Згідно зі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», окрім обґрунтування порушень або загрози порушення державних інтересів, прокурор у позовній заяві має вказати орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження щодо захисту інтересів держави, а також довести, що вказані суб`єкти не здійснюють або неналежним чином здійснюють захист цих інтересів.

Так, відповідно до ст. 4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на територіях, на яких введено воєнний стан, для забезпечення дії Конституції та законів України, забезпечення разом із військовим командуванням запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, оборони, цивільного захисту, громадської безпеки і порядку, захисту критичної інфраструктури, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян можуть утворюватися тимчасові державні органи - військові адміністрації. Рішення про утворення військових адміністрацій приймається Президентом України за поданням обласних державних адміністрацій або військового командування.

В умовах воєнного стану на виконання ст. 4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» відповідно до Указів Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», № 68/2022 «Про утворення військових адміністрацій» утворено Полтавську обласну військову адміністрацію, до якої перейшли повноваження обласної державної адміністрації.

Обласні військові адміністрації є тимчасовими державними органами, які утворюються на територіях, на яких введено воєнний стан, для забезпечення дій Конституції та законів України, забезпечення разом із військовим командуванням запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, оборони цивільною захисту, громадської безпеки і порядку, захисту критичної інфраструктури, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян.

За п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 185 від 02.03.2022 військові адміністрації є замовниками за тристоронніми договорами щодо здійснення закупівель за рахунок коштів державного бюджету для задоволення нагальних потреб функціонування держави (на придбання необхідних продовольчих та медичних товарів).

Пунктами 3, 5 постанови Кабінету Міністрів України № 328 від 20 березня 2022 «Деякі питання забезпечення населення продовольчими товарами в умовах воєнного стану», зокрема, Полтавську обласну військову адміністрацію визначено одержувачем продовольчих товарів тривалого та нетривалого зберігання, закупівля яких здійснюється відповідно до вимог постанови № 185.

Разом з цим, згідно з умовами укладених договорів на постачання продовольчих товарів тривалого зберігання Полтавська обласна військова адміністрація є їх стороною (замовником), до прав та повноважень якої належить прийняття товару, перевірка відповідності його асортименту, кількості, якості прийнятого товару, а також строків його прийняття, ініціювання вирішення спорів за договором у судовому порядку (підп. 1.1, 6.5, 9.3 Договору).

Таким чином, Полтавська обласна військова адміністрація є органом державної влади, уповноваженим на захист державних інтересів у спірних правовідносинах.

Крім того, суб`єктом владних повноважень, наділеним компетенцією захищати інтереси держави у спірних правовідносинах, є Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України, яке є співпозивачем у справі з огляду на таке.

Відповідно до п. 2 постанови № 193 з метою задоволення нагальних потреб функціонування держави, з резервного фонду Державного бюджету України виділено Міністерству інфраструктури України 6,6 млрд грн (як субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам) для задоволення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану, а саме на придбання необхідних продовольчих, а також пакувальних товарів для їх фасування, пального, будівельних матеріалів для проведення першочергових аварійно-ремонтних робіт на об`єктах, які пошкоджені внаслідок бойових дій, лікарських засобів, імунобіологічних препаратів (вакцин), медичних виробів, допоміжних засобів до них, медичного обладнання, оплату послуг із зберігання та/або переробки зерна.

Порядком № 528 головним розпорядником субвенції визначено Міністерство інфраструктури України. Пунктами 3-5 Порядку № 528, у свою чергу, передбачено, що використання субвенції здійснюється з дотриманням умов тристоронніх договорів, замовниками за якими є обласні, Київська міська військові адміністрації, а платником за грошовими зобов`язаннями замовників за договорами - AT «Укрзалізниця».

Субвенція надається шляхом її перерахування Міністерством інфраструктури України на рахунок AT «Укрзалізниця», відкритий в державному банку.

Кошти, використані AT «Укрзалізниця» для здійснення оплати за договорами, є субвенцією, що передана з державного бюджету до місцевих бюджетів у сумі такого платежу.

Таким чином, відповідно до вимог бюджетного законодавства Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України як головним розпорядником коштів державного бюджету забезпечило виконання функцій в частині встановлення Кабінетом Міністрів України порядку надання субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам, перерахування коштів субвенції на рахунок AT «Укрзалізниця», відкритий в державному банку, та здійснено заходи щодо відображення в бухгалтерському обліку операцій у частині отриманих місцевими бюджетами доходів.

Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання оптимізації системи центральних органів виконавчої влади» від 02.12.2022 № 1343 Міністерство інфраструктури України перейменовано на Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України.

Отже, на даний час Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України є органом державної влади, уповноваженим на захист державних інтересів у спірних правовідносинах.

Щодо позовних вимог прокурора про стягнення з відповідача 132 981,8 грн пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непоставленого товару за період прострочення з 09.04.2022 по 31.07.2022, судом до уваги приймається таке.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 Цивільного кодексу України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Як встановлено судом, у п. 6.1 Договору визначено, що у разі затримки поставки товару або поставки не в повному обсязі, заявленому Замовником, Постачальник сплачує на зазначений у цьому договорі рахунок Платника пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми непоставленого товару за кожний день затримки.

Згідно з розрахунком позовних вимог, доданого до позовної заяви, пеня нарахована Прокурором виходячи з суми боргу в розмірі 1 198 477,92 грн., яка дорівнює сумі, зазначеній в рахунку на оплату № 5 від 04.04.2022. Період нарахування пені: з 09.04.2022 по 31.07.2022 без врахування проведених відповідачем часткових поставок товару.

Суд відхиляє розрахунок Прокурора, згідно з яким ціна заявки є основною сумою для нарахування штрафних санкцій та вважає, що оскільки Замовник і Постачальник підписали Акт приймання-передачі на загальну суму 449 911,09 грн, то цим підтвердили остаточний розрахунок по Договору. За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що саме цю суму слід вважати остаточною ціною Договору.

В п. 2.1. Договору зазначено, що загальна ціна (вартість) Договору визначається виходячи із загальної вартості поставленого Товару, на підставі підписаних Сторонами (Постачальником та Замовником) первинних бухгалтерських документів.

Як було встановлено судом, в акті прийому-передачі товару від 01.08.2022 сторонами зафіксовано факт досягнення згоди про зменшення обсягів товару, що підлягає поставці, відповідно до п. 1.2 Договору.

Приписами ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Терміном, є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.(ч.2 ст.251, ч.2 ст.252 ЦК України).

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.(ст.253, ч.1 ст.255 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, пеня може бути нарахована лише за кожен повний день прострочення платежу, а день фактичної поставки товару не включається до періоду часу, за який може здійснюватися стягнення пені. Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 10.07.2018 у справі №927/1091/17 (номер рішення в ЄДРСР 75253515).

На виконання п.2.2. Договору Платник (АТ «Українська залізниця») 06.04.2022 перерахував на рахунок постачальника 359 543.38 грн, що становить 30% попередньої оплати. Відповідно до п. 5.4. Договору поставка товару мала відбутись протягом двох календарних днів (7, 8 квітня). Поставку товару відповідач здійснював починаючи з 12.04.2022, що підтверджується наявними у справі копіями видаткових накладних та не заперечується сторонами.

Згідно з частиною 5 статті 254 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Отже, в даному випадку, прострочення поставки товару слід рахувати з 09.04.2022.

Разом з тим, як зазначено вище, поставку товару відповідач здійснював починаючи з 12.04.2022 (на суму 251 283,00 грн з ПДВ та на суму 48 336,48 грн з ПДВ, всього на загальну суму 299 619,48 грн з ПДВ), тому, беручи до уваги усталену практику щодо виключення дати поставки з обрахунку суми пені та враховуючи, що фактичною ціною Договору є погоджена сторонами 01.08.2022 сума поставки 449911,09 грн, суд здійснив розрахунок пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення строків поставки товару, вважає такою, що є правомірною пеня у загальній сумі 3 351,68 грн згідно з наступним розрахунком:

- із суми боргу 449 911,09 грн. за період з 09.04.2022 по 11.04.2022 739,58 грн пені;

- із суми боргу 198 628,09 грн (449 911,09 грн. - 251 283,00 грн.) за період з 12.04.2022 по 05.05.2022 2 612,10 грн пені.

Перевірка правильності розрахунку пені проводилась за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій системи «ЛІГА Закон».

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що правомірно нарахованою є пеня в розмірі 3 351,68 грн, а не в сумі 132 981,80 грн, як заявлено Прокурором в позовній заяві.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги обґрунтованість позовних вимог на суму 3351,68 грн, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача 3351,68 грн. пені.

В іншій частині вимог про стягнення пені в задоволенні позову суд відмовляє.

Щодо нарахування прокурором 35 703,58 грн інфляційних, 3 280, 22 грн 3 % річних в порядку частини другої статті 625 ЦК України за неповернення авансу, суд враховує наступне.

Ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ст. 625 ЦК України, яка регулює відповідальність за порушення грошового зобов`язання, стягувана позивачем з відповідача сума інфляційних втрат та 3% річних від несплаченої (неповернутої) суми попередньої оплати є відповідальністю сторони господарського договору за допущене нею правопорушення у сфері господарювання.

Відтак, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до ст.625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення саме грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 918/631/19 викладено висновок, відповідно до якого виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (висновок про застосування норм права, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 910/12382/17).

За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18) та від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

Тобто правовідношення, в якому у зв`язку із фактичним закінченням строку поставки у відповідача (постачальника, продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини другої статті 693 ЦК України, є грошовим зобов`язанням, а тому відповідно на нього можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3 % річних на підставі частини другої статті 625 цього Кодексу.

Справа № 686/21962/15-ц, на яку посилається Прокурор у позовній заяві, розглядалася за позовом про стягнення інфляційних втрат і 3% річних за несвоєчасне виконання вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.09.2009 в частині стягнення з відповідача на її користь 770 000 грн. матеріальних збитків та 10 000 грн. відшкодування моральної шкоди.

У даній же справі № 917/759/23, як встановлено судом та вбачається з укладеного між сторонами Договору, відповідач як постачальник зобов`язувався поставити замовнику (Полтавській ОВА) продовольчі товари, перелік, кількість, ціни, умови оплати та поставки яких зазначаються замовником у заявках а замовник зобов`язався прийняти вказаний товар, а платник своєчасно забезпечити оплату за нього на умовах Договору. Відтак, Відповідач як постачальник за Договором, не несе відповідальності за прострочення грошового зобов`язання, оскільки грошових зобов`язань за Договором не мав.

Крім того, у Товариства у спірних правовідносинах також не виникло зобов`язання з повернення суми авансу, тобто грошового зобов`язання, оскільки обсяг товару, обумовлений Договором, відповідачем був поставлений, про що сторони підписали акт приймання-передачі від 01.08.2022 на загальну суму 449 911,09 грн, за відсутності зауважень з боку замовника щодо якості, кількості чи некомплектності товару.

Отже, висновки Верховного Суду щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат за порушення грошового зобов`язання, на які посилається прокурор у позовній заяві, стосуються правовідносин, які не є подібними з правовідносинами в справі, що розглядається.

При цьому судом врахована правова позиція у подібних правовідносинах (за участю того ж відповідача), викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 07.11.2023 року у справі № 924/215/23.

Із врахуванням викладеного, підстави для нарахування та стягнення з відповідача сум інфляційних втрат та 3% річних в порядку вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, відсутні.

Стосовно заперечень відповідача суд зазначає наступне.

Так, відповідач у відзиві вказує, що він як постачальник завчасно попереджав замовника про перебої з постачанням сировини та допоміжних матеріалів для виробництва борошняних виробів, оскільки його контрагенти-постачальники знаходяться в Київській та Харківській областях. Це підтверджується листом ПрАТ «Кобеляцький завод продовольчих товарів «Мрія» від 19.04.2022 №99. Об`єктивною обставиною на квітень 2022 року було те, що в перші місяці повномасштабного російського вторгнення в Україну, коли значні території Київської та Харківської областей були окуповані та на них велися активні бойові дії, були істотно порушені ланцюги постачання сировини від підприємств, розташованих на території цих областей. По цій причині дійсно мали місце затримки з виробництвом борошняної продукції нашим підприємством. Проте в цілому підприємству вдалося виконати усі замовлення, в тому числі за Договором із замовником.

Також відповідач додає, що кожна партія пряників протягом квітня-травня 2022 року доставлялася у визначені місця на території міста Полтави лише у ті дні і години, які кожного разу були чітко узгоджені з директором Департаменту агропромислового розвитку Полтавської обласної військової адміністрації Фроловим Сергієм Олександровичем, що відповідає положенням п.5.4 Договору. Саме Фролов С.О. приймав товар від нашого підприємства та підписував видаткові накладні від імені замовника. Крім того, протягом усього часу договірних відносин жодного разу замовник не висловив постачальнику будь-яких претензій чи зауважень. Наша договірна співпраця весь час відбувалася чітко і злагоджено. Постачальником було поставлено таку кількість та асортимент пряників, які замовник погодився прийняти та оплатити, що відповідає положенням п.1.2 Договору.

Дані твердження відповідача суд оцінює критично з огляду на те, що відповідно до п. 5.4. Договору Товар повинен бути поставлений Замовнику протягом 2 (двох) календарних днів з моменту отримання Постачальником попередньої оплати, якщо інше не узгоджено Сторонами додатково.

За статтею 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно, будь-які зміни стосовно нової дати поставки у встановленому порядку сторонами не вносились, докази внесення змін до Договору стосовно строку поставки надані відповідачем не були.

Суд звертає увагу, що факт зміни строку поставки угодою сторін не був підтверджений Полтавською обласною військовою адміністрацією в процесі розгляду спору.

Отже, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами у справі факту виконання умов договору в частині поставки товару у порядку та строки, передбачені умовами договору (п. 6.1, 6.4 договору).

Інші заперечення відповідача не відповідають матеріалам справи, зводяться до тлумачення законодавства на свою користь та спростовуються встановленими судом обставинами при вирішенні спору та висновками, викладеними у судовому рішенні.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Відповідно до ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України).

Приймаючи до уваги наведені вище положення закону, враховуючи встановлені судом факти та зміст позовних вимог, суд вважає правомірними вимоги прокурора щодо стягнення з відповідача 1675,84 грн пені. В задоволенні іншої частини вимог суд відмовляє.

В силу приписів п. 2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Покладаючи на відповідача витрати по сплаті судового збору і в частині вимоги, за якою відмовлено у позові у зв`язку із зменшенням пені, суд враховує викладене в пункті 4.3. постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» № 7 від 21.02.2013 (яка хоча і стосується попередньої редакції ГПК України та наразі є чинною), у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Керуючись ст. 129, 232-233, 237-238 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Кобеляцький завод продовольчих товарів «МРІЯ» (вул. Дніпровська, 26, м. Кобеляки, Полтавська область, 39200, ) на користь Державного Бюджету України 3351,68 грн пені.

3. Видати наказ.

4. В іншій частині вимог в позові відмовити.

5. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Кобеляцький завод продовольчих товарів «МРІЯ» (вул. Дніпровська, 26, м. Кобеляки, Полтавська область, 39200, ) на користь Полтавської обласної прокуратури ( код ЄДРОПУ 02910060, вул. 1100-річчя Полтави, 7, м. Полтава, 36000) 50,28 грн. судових витрат.

6. Видати наказ.

7. Повний текст рішення складений та підписаний 16.07.2024.

8. Копію рішення надіслати учасникам справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Киричук О.А.