РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.07.2024Справа № 910/4883/24
Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва»

до Державного підприємства «ЗАВОД 410 ЦА»

про стягнення 11 143,21 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «ЗАВОД 410 ЦА» про стягнення 11 143, 21 грн., у тому числі: 10 681,34 грн. - основного боргу, 77,28 грн. - 3% річних, 144,19 грн. - інфляційні втрати, 475,72 грн. - пені та 49,99 грн. - поштові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що всупереч взятим на себе зобов`язанням за договором №25/901 відповідач в обумовлений строк не здійснив у визначені договором строки оплату послуг по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій, внаслідок чого виникла заборгованість.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.04.2024 позовну заяву Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» залишено без руху, встановлено позивачу строк та спосіб усунення недоліків позовної зави.

На виконання вимог суду, викладених в ухвалі Господарського суду міста Києва від 25.04.2024 від позивача надійшли докази усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/4883/24. Вирішено здійснювати розгяд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

23.05.2024 до відділу діловодства суду від відповідача надійшов письмовий відзив, в якому проти позову заперечено, зазначивши, що в актах виконаних робіт наданих послуг за період з червня 2023 року по грудень 2023 року відсутній підпис Державного підприємства «ЗАВОД 410 ЦА», вказані акти не направлялися Відповідачу, вважаючи їх неналежними доказами по справі.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

05 травня 2015 року Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» (позивач, Підприємство) та Державним підприємством «ЗАВОД 410 ЦА» (відповідач, орендар) було укладено Договір №25/901 про надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території.

Згідно пункту 1.1 Підприємство забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт будинку пропорційно до займаної Орендарем/Власником площі приміщення, яка становить 684,7 кв.м. та знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Богданівська, 4, а також утримання прибудинкової території, а Орендар/Власник бере участь у витратах Підприємства на виконання вказаних робіт, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих Підприємством за цим Договором. Приміщення використовується як готель 39 ліжко-місць, вхід окремий.

Строк дії договору згідно п.6.1 встановлено з 01 травня 2015 року до 01 травня 2016 року. У разі коли за місяць до закінчення дії Договору однією із сторін не заявлено у письмовій формі про розірвання договору або необхідність його перегляду, цей Договір вважається щороку продовженим на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором.

Відповідно до розділу 2 договору Орендар/Власник сплачує Підприємству вартість фактично отриманих послуг. Орендар/Власник користується послугами: утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, розмір яких на момент укладення договору становить 1,57 грн.за 1 кв.м, (без ПДВ) 1,57* 684,7 = 1074,98 грн. за місяць (без ПДВ). Транспортування теплової енергії від джерел теплопостачання до споживача (відшкодування внутрішньо будинкових мереж) в розмірі 0,051 грн. за 1 кв.м. (без ПДВ) 0,051* 684,7 = 34,92 грн. за місяць (без ПДВ).

Умовами п. 2.4 договору передбачено, що Орендар/Власник, незалежно від результатів господарської діяльності, зобов`язується сплачувати вартість наданих послуг на підставі рахунків-фактур до першого числа місяця, наступного за звітним у безготівковій формі на розрахунковий рахунок Підприємства. Надані послуги оформляються Актом виконаних робіт, який підписується Підприємством і Орендарем/Власником в кінці кожного календарного місяця. Орендар/Власник зобов`язаний підписати Акт виконаних робіт наданих послуг протягом 5 робочих днів з моменту його надходження від Підприємства, або висловити свої заперечення стосовно його підписання. Якщо Власник не підпише отриманий Акт і не висловить свої заперечення щодо його підписання, то такий Акт вважається погодженим Сторонами (п.п.2.5-2.6 договору).

Обґрунтовуючи позовні вимоги про надання послуг по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій за період з червня 2023 року по грудень 2023 року позивач до позовної заяви долучив АКТ прийняття-передачі робіт (надання послуг) від 30.06.2023 на суму 1 335,17 грн., Рахунок-фактуру № 25/901-62023-3 від 05 червня 2023 р., АКТ прийняття-передачі робіт (надання послуг) від 31.07.2023 на суму 1 335,17 грн., Рахунок-фактуру № 25/901-72023-3 від 05 липня 2023 р., АКТ прийняття-передачі робіт (надання послуг) від 31.08.2023 на суму 1 602,20 грн., Рахунок-фактуру №25/901-82023-3 від 04 серпня 2023 р., АКТ прийняття-передачі робіт (надання послуг) від 29.09.2023 на суму 1 602,20 грн., Рахунок-фактуру №25/901-92023-3 від 05 вересня 2023 р., АКТ прийняття-передачі робіт (надання послуг) від 31.10.2023 на суму 1 602,20 грн., Рахунок-фактура № 25/901-102023-3 від 05 жовтня 2023 р., АКТ прийняття-передачі робіт (надання послуг) від 30.11.2023 на суму 1 602,20 грн., Рахунок-фактуру № 25/901-112023-3 від 06 листопада 2023 р., АКТ прийняття-передачі робіт (надання послуг) від 29.12.2023 на суму 1 602,20 грн., Рахунок-фактуру № 25/901-122023-3 від 04 грудня 2023 р., складені виконавцем-позивачем.

У письмовому відзиві відповідач, заперечуючи проти позову зазначив, що акти наданих послуг за період з червня 2023 року по грудень 2023 року не підписані Державним підприємством «ЗАВОД 410 ЦА» та не надходили на його адресу.

Доводи, наведені відповідачем у письмовому відзиві не приймаються судом до уваги, оскільки з матеріалів справи слідує, що 23.02.2024 позивач звернувся до відповідача з вимогою №108/38-893 від 22.02.2024 про сплату заборгованості, яка залишилася останнім без відповіді та задоволення. Одночасно з вимогою на адресу Державного підприємства «ЗАВОД 410 ЦА» позивачем надіслано рахунки та акти наданих послуг за період з червня 2023 року по грудень 2023 року, що підтверджується копіями фіскального чеку від 23.02.204 та накладної №533.

Вимогу №108/38-893 від 22.02.2024, акти і рахунки представником відповідача за довіреністю отримано 27.02.2024, що підтверджується трекінгом Укрпошти за №533, що спростовує посилання відповідача, наведене у письмовому відзиві.

Відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження повернення позивачу актів за період з червня 2023 року по грудень 2023 року з вмотивованою відмовою від їх підписання.

При цьому, сам по собі факт відсутності підписаного сторонами акту наданих послуг не є визначальним для висновку про ненадання позивачем послуг за договором.

Відповідно до норм чинного законодавства, виконавець не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта. У свою чергу, обов`язок прийняти надані послуги, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта наданих послуг) покладається на замовника (схожа правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.08.2019 у справі № 917/1489/18, від 18.07.2019 у справі № 910/6491/18, від 19.06.2019 у справі № 910/11191/18).

Судом встановлено, що акти наданих послуг за період з вересня 2023 року по грудень 2023 року підписані лише Позивачем, однак у матеріалах справи відсутні заперечення щодо якості та вартості наданих послуг зі сторони Відповідача, так само як і не містять матеріали справи мотивованої відмови від підписання актів. Відповідачем не надано доказів, що ним після отримання актів наданих послуг висловлені заперечення проти розміру, обсягу та вартості наданих послуг.

Зважаючи на приписи п. 2.6 Договору послуги, на суму 10 681,34 грн. вважаються погодженими відповідачем.

Таким чином, з матеріалів справи судом встановлено, що позивач фактично надавав відповідачу послуги утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відповідно до укладеного між сторонами Договору № 25/901 за період з вересня 2023 року по грудень 2023 року на загальну суму 10 681,34 грн. Водночас, з наявних матеріалів справи не вбачається, щоб відповідач частково чи повністю відмовлявся від одержання послуг.

Статтею 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Отже, згідно умов погодженого сторонами договору №25/901, у відповідача виник обов`язок оплачувати надані позивачем послуги у порядку та строки, визначені розділом 2 договору.

В порушення умов договору №25/901 Державне підприємство «ЗАВОД 410 ЦА» не оплатило вартість послуг по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 10 681,34 грн.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання, в силу вимог статей 526, 525 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У ст. 180 ГК України деталізовано істотні умови господарського договору.

Так, за приписами частини 1 цієї статті зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В силу приписів ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Під належним виконанням зобов`язання розуміють виконання належній особі, в належному місці, в належний строк (термін), з додержанням усіх інших вимог і принципів виконання зобов`язань. Якщо учасники зобов`язання порушують хоч би одну з умов його належного виконання, зобов`язання не припиняється, а трансформується (змінюється), оскільки в такому разі на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки у вигляді відшкодування збитків, сплати неустойки тощо. Виконання таких додаткових обов`язків, як правило, не звільняє боржника від виконання зобов`язання в натурі. Лише після того, як сторони здійснять усі дії, що випливають із зобов`язання, воно вважатиметься припиненим. Виконання, яке припиняє зобов`язання, має бути належним чином оформлене (підтверджене).

Враховуючи, що строк виконання зобов`язання з оплати послуг по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій настав, доказів сплати вартості послуг за договором №25/901 на суму 10 681,34 грн. матеріали справи не містять та суду не надано, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 10 681,34 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Оскільки відповідач допустив прострочення оплати вартості послуг, позивачем нараховано та заявлено вимоги про стягнення 77,28 грн. - 3% річних, 144,19 грн. - інфляційні втрати, 475,72 грн. - пені (за період з 01.06.2023 до 31.12.2023).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 5.1 Договору у разі прострочення оплати за даним Договором Орендар/Власник сплачує Підприємству. пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу. Оплата Орендарем/Власником пені не звільняє останнього від оплати несплаченого рахунку в повному розмірі. У випадку примусового стягнення несвоєчасно сплаченої орендної плати у порядку, встановленому законодавством України, з Орендаря/Власника також стягуються у повному обсязі втрати, пов`язані з таким стягненням.

Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно із частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Положеннями частини 1 статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом частин 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Приписами частин 1, 2 статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В той час, зі змісту долученого позивачем до позовної заяви розрахунку пені, 3 % річних та інфляційних втрат слідує, що заявлений період ним визначено з 01.06.2023 до 31.12.2023. Проте враховуючи строки і порядок оплати, визначені розділом 2 договору та з урахуванням доказів отримання відповідачем актів і рахунків - 27.02.2024, наведене унеможливлює нарахування штрафних санкцій, 3 % річних та інфляційних втрат за визначений позивачем період.

Виходячи з наведеного, позовні вимоги про стягнення з відповідача пені, 3 % річних та інфляційних втрат є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Що стосується заявлених позивачем витрат, пов`язаних з відправленням позовної заяви відповідачу, суд зазначає наступне.

Статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 123 ГПК до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

З наявних у справі доказів, судом вбачається за можливе встановити, що витрати на суму 49,99 грн. пов`язані із вартістю поштового направлення копії позовної заяви з додатками, направлених на адресу Відповідача, що підтверджується поштовою накладною №630 від 25.03.2024.

Згідно п. 3 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги наслідки вирішення даної справи - часткове задоволення позовних вимог, витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі 46,93 грн. покладаються на відповідача.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 74, 76, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «ЗАВОД 410 ЦА» (03151, м. Київ, просп. Повітряних Сил, буд. 94, ) на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» (03186, м. Київ, вул. Мацієвича Левка, буд. 6, ) 10 681 (десять тисяч шістсот вісімдесят одна) грн. 34 коп. - основного боргу, 2 842 (дві тисячі вісімсот сорок дві) грн. 47 коп. - витрат по сплаті судового збору та 46 (сорок шість) грн. 93 коп. - витрати, пов`язані з розглядом справи

3. В іншій частині в позові відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 09.07. 2024

Суддя Наталія ЯГІЧЕВА