РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.06.2024Справа № 910/1656/24

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Енергетичне партнерство"
до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВСЬКИЙ КУЛЬТУРНИЙ КЛАСТЕР"
простягнення 866 464,58 грн
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Лемішко Д.А.
Представники сторін:

від позивача: Буц О.А.;

від відповідача: Муконіна Н.Ю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/1656/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетичне партнерство» (далі також - позивач, ТОВ «Енергетичне партнерство») до Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради «Київської міської державної адміністрації) «Київський Культурний Кластер» (далі також - відповідач, КП "КИЇВКУЛЬТКЛАСТЕР") про стягнення по договору № Т-31/32 про закупівлі електричної енергії від 01.12.2022 пені в сумі 698 513,19 грн, 3% річних в сумі 45 453,96 грн, інфляційних втрат в сумі 122 497,43 грн.

05.03.2024 відповідачем заявлено про закрите судове засідання та подано відзив на позов.

Позивач, у свою чергу, 13.03.2024 надав відповідь на відзив.

19.03.2024 від відповідача надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив.

12.04.2024 відповідачем подано клопотання про долучення доказів та про визнання причин пропуску строку для їх подання поважними.

Представник відповідача безпосередньо в підготовчому засіданні 16.05.2024 заявив про залучення до участі в справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Київське квартирно-експлуатаційне управління. Крім того, наполягав на задоволенні клопотань про закрите судове засідання та про долучення доказів.

Представник позивача, у свою чергу, проти закритого судового засідання та долучення доказів не заперечував, проте, заперечив проти необхідності залучення третьої особи.

Суд задовольнив заяву відповідача про закрите судове засідання, про що виніс відповідну ухвалу.

Крім того, з огляду на доводи представників сторін, суд визнав поважними причини пропуску строку для подання доказів, та долучив докази, подані відповідачем 12.04.2024 до справи.

Заслухавши доводи представників сторін суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання відповідача про залучення до участі в справі третьою особою без самостійних вимог на предмет спору Київського квартирно-експлуатаційного управління, адже відповідачем не доведено, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі.

З огляду на те, що в підготовчому провадженні здійснено дії передбачені ст. 182 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 27.06.2024.

У судовому засіданні 27.06.2024 представники сторін надали усні пояснення по справі.

Суд заслухав вступне слово, закінчив з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами, провів судові дебати.

У судовому засіданні 27.06.2024 відповідно до приписів ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.12.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергетичне партнерство» (як постачальником) та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкінофільм» (як споживачем) було укладено договір № Т-31/22 про закупівлю електричної енергії (далі також - договір), за умовами якого постачальник продає товар, код національного класифікатора України ДК 021:2015 «Єдиний закупівельний словник»: 09310000-5 - Електрична енергія (Електрична енергія) споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно з п. 6.2. договору, споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору.

Пунктом 5.8. договору та п. 3 Комерційної пропозиції (Додаток 2) передбачено, що споживач зобов`язаний сплатити вартість поставленої (спожитої) електричної енергії, на підставі акту приймання-передачі електричної енергії та виставленого постачальником рахунку на оплату, у строк, що не перевищує 5 робочих днів з моменту підписання Акту приймання-передачі електричної енергії та погодження фінансування.

Відповідно до п. 5.7. договору та п. 3 Комерційної пропозиції (Додаток 2), споживач зобов`язаний розглянути та підписати Акт у строк, що не перевищує 10 робочих днів з дня його отримання або надати вмотивовану відмову від підписання Акту, у цей же строк. У випадку не повернення споживачем підписаного оригіналу Акту приймання-передачі електричної енергії або ненадання письмової обґрунтованої відмови від його підписання протягом 10 робочих днів з дня його отримання, такий Акт вважається прийнятим споживачем, а обсяг електричної енергії встановлюється відповідно до даних оператора системи розподілу.

Як стверджує позивач, у період з грудня 2022 по серпень 2023 відповідно до Актів приймання-передачі постачальник передав споживачу електроенергію та виставив рахунки на загальну суму 6 136 324,93 грн.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, на думку позивача, що платежі здійснювалися відповідачем з порушенням вимог п.п 5.8., 6.2. договору, тобто порядку проведення розрахунків, протягом строку дії договору та після його закінчення існувала триваюча заборгованість.

Заперечуючи проти заявленого позову відповідач наголошував, зокрема, на такому:

- на затримку в розрахунках відповідача із позивачем вплинуло декілька факторів, які жодним чином не залежали від волі відповідача;

- позивач надавав акти і рахунки на оплату значно пізніше дат, якими датовані акти;

- відповідач є комунальним підприємством, тому має дотримуватися норм бюджетного законодавства, певних правил і процедур для отримання фінансування з бюджету, в тому числі для оплати електричної енергії, і в питаннях фінансування залежить від структурних підрозділів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Як вбачається із наданої позивачем відповіді на відзив, позивачем приймаються до уваги доводи відповідача щодо актів за лютий-квітень, у зв`язку з чим здійснено коригування зазначених в позовній заяві розрахунків, які додаються до відповіді на відзив.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що вказаний договір за своєю правовою природою є договором про постачання електричної енергії.

За ч. 1 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу положень ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з наявних у матеріалах справи фактичних даних, відповідно до актів прийому-передачі електроенергії ТОВ «Енергетичне партнерство» в період з грудня 2022 року по серпень 2023 року продало КП "КИЇВКУЛЬТКЛАСТЕР" електроенергію в наступних обсягах:

- у грудні 2022 року в обсязі 180 824 кВт.год вартістю 982 013,19 з ПДВ (згідно актів прийому-передачі електроенергії від 31.12.2022 року);

- у січні 2023 року в обсязі 189 586 кВт.год вартістю 1 037 478,29 з ПДВ (згідно акту прийому-передачі електроенергії від 31.01.2023 року);

- у лютому 2023 року в обсязі 142 926 кВт.год вартістю 782 139,10 грн. з ПДВ (згідно акту прийому-передачі електроенергії від 28.02.2023 року);

- у березні 2023 року в обсязі 142 956 кВт.год вартістю 782 303,27 грн. з ПДВ (згідно акту прийому-передачі електроенергії від 31.03.2023 року);

- у квітні 2023 року в обсязі 113 593 кВт.год вартістю 628 430,56 грн. з ПДВ (згідно акту прийому-передачі електроенергії від 30.04.2023 року);

- у травні 2023 року в обсязі 58 461 кВт.год вартістю 323 423,80 грн. з ПДВ (згідно акту прийому-передачі електроенергії від 31.05.2023 року);

- у червні 2023 року в обсязі 105 312 кВт.год вартістю 582 617,58 грн. з ПДВ (згідно акту прийому-передачі електроенергії від 30.06.2023 року);

- у липні 2023 року в обсязі 81 271 кВт.год вартістю 498 777,92 грн. з ПДВ (згідно акту прийому-передачі електроенергії від 31.07.2023 року);

- у серпні 2023 року в обсязі 84 589 кВт.год вартістю 519 141,22 грн. з ПДВ (згідно акту прийому-передачі електроенергії від 31.08.2023 року);

Фактично спожита вартість обсягу електричної енергії відповідно до рахунків на оплату становить 6 136 324,93 грн, а саме:

- в період з 01.12.2022 р. по 31.12.2022 р. - 982 013, 19 грн. з ПДВ відповідно до рахунків-фактур № 81/12 від 31.12.2022 року та № 81/12/1 від 31.12.2022 на оплату електроенергії відповідно до договору;

- в період з 01.01.2023 р. по 31.01.2023 р. - 1 037 478,29 грн. з ПДВ відповідно до рахунку-фактури №81/1 від 31.01.2023 року на оплату електроенергії відповідно до договору;

- в період з 01.02.2023 р. по 28.02.2023 р. - 782 139,10 грн. з ПДВ відповідно до рахунку-фактури №81/2 від 28.02.2022 року на оплату електроенергії відповідно до договору;

- в період з 01.03.2023 р. по 31.03.2023 р. - 782 303,27 грн. з ПДВ відповідно до рахунку-фактури №81/3 від 31.04.2023 р. на оплату електроенергії відповідно до договору;

- в період з 01.04.2023 р. по 30.04.2023 р. - 628 430,56 грн. з ПДВ відповідно до рахунку-фактури №81/4 від 30.04.2023 р. на оплату електроенергії відповідно до договору;

- в період з 01.05.2023 р. по 31.05.2023 р. - 323 423,80 грн. з ПДВ відповідно до рахунку-фактури №81/5 від 31.05.2023 р. на оплату електроенергії відповідно до договору;

- в період з 01.06.2023 р. по 30.06.2023 р. - 582 617,58 грн. з ПДВ відповідно до рахунку-фактури №81/6 від 30.06.2023 р. на оплату електроенергії відповідно до договору;

- в період з 01.07.2023 р. по 31.07.2023 р. - 498 777,92 грн. з ПДВ відповідно до рахунку-фактури №81/7 від 31.07.2023 р. на оплату електроенергії відповідно до договору;

- в період з 01.08.2023 р. по 31.08.2023 р. - 519 141,22 грн. з ПДВ відповідно до рахунку-фактури №81/8 від 31.08.2023 р. на оплату електроенергії відповідно до договору;

Вищезазначені акти прийому-передачі електричної енергії та рахунки фактури передавались наручно безпосередньо відповідачу (споживачу).

Відповідачем було підписано та повернуто всі акти прийому-передачі електричної енергії, окрім актів за грудень 2022 року, до позовної заяви додаються копії підписаних сторонами актів та рахунків за вказаний період.

Як стверджує позивач та не було спростовано відповідачем, оплата за електроенергію проводилася з порушенням передбачених договором строків.

Внаслідок прострочення відповідачем платежів за договором, позивач нарахував до стягнення пеню в розмірі 698 513,19 грн, 3% річних в розмірі 45 453,96 грн, інфляційні втрати в розмірі 122 497,43 грн.

Крім того, відповідно до коригування розрахунків, зробленого позивачем у відповіді на відзив, позивач погодився із тим, що сума пені становить 671 688,10 грн, сума 3% річних становить 43 497,35 грн, а сума інфляційних втрат становить 117 790,67 грн.

Відповідач посилався на ст. 617 Цивільного кодексу України як на підставу звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язання.

Згідно зі ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України, у разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність у боржника необхідних коштів.

Крім того, у разі наявності форс-мажору, останній не є автоматичною підставою за якою здійснюється звільнення від виконання зобов`язань за договором. Сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, має підтвердити не тільки факт настання таких обставин, а також їх здатність впливати на реальну можливість виконання таких зобов`язань.

Законом передбачено конкретний порядок підтвердження форс-мажору шляхом отримання сертифікату ТПП. При цьому такий сертифікат не має преюдиційного значення для суду - суд в свою чергу оцінюватиме його в сукупності з іншими доказами.

Враховуючи, що чинним законодавством не передбачено винятків або будь-яких особливих вимог для укладання договорів з бюджетними установами, виконання цих договорів також повинно здійснюватися на загальних підставах.

Відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, а саме, у справі «Кечко проти України» (заява № 63134/00), Європейський Суд зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення Суду). У пункті 26 вказаного рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

В рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005 року та у справі «Бакалов проти України» від 30.11.2004 року зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (пункти 48 та 40 рішень відповідно).

Тобто, затримка чи відсутність надходжень бюджетних коштів не нівелює обов`язку з оплати товарів, робіт, послуг за відповідним правочином.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постановах від 21.02.2018 року у справі № 923/1292/16, від 23.03.2018 року по справі № 904/6252/17, від 06.06.2018 у справі № 916/2456/17, від 28.01.2019 року у справі № 917/611/18.

За таких обставин, відповідач відповідає за своїми зобов`язаннями, що виникли безпосередньо із закону і така відповідальність не може ставитись в залежність від наявності, затримки чи відсутності бюджетних асигнувань.

Несвоєчасна оплата відповідачем поставленого позивачем товару призводить до порушення принципів справедливості та добросовісності у господарських зобов`язаннях.

Враховуючи зазначене, відповідачем було здійснено порушення встановлених ним же умов договору та допущено порушення строків виконання взятих на себе зобов`язань за договором.

Факт прострочення відповідачем оплати за отриману електричну енергію підтверджується наявними у матеріалах справи фактичними даними та під час вирішення спору спростований не був.

Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних судом встановлено, що вказаний розрахунок здійснено з урахуванням встановленого договором строку оплати та здійснених відповідачем оплат, визначений позивачем період нарахування є обґрунтованим, розрахунок арифметично правильний, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення 3% річних у розмірі 45 453,96 грн підлягають частковому задоволенню на суму 43 497,35 грн (з урахуванням наданого позивачем коригування).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат судом встановлено, що вказаний розрахунок здійснено з урахуванням встановленого договором строку оплати та здійснених відповідачем оплат, визначений позивачем період нарахування є обґрунтованим, розрахунок арифметично правильний, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат у розмірі 122 497,43 грн підлягають частковому задоволенню на суму 117 790,67 грн (з урахуванням наданого позивачем коригування).

Стосовно заявленої до стягнення пені, то суд зазначає наступне.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом 5. Комерційної пропозиції (Додатку 2) передбачено, що розмір пені за порушення строку оплати або штраф: в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості товарів, щодо яких є прострочення, за кожен день прострочення.

Перевіривши розрахунок пені, судом встановлено, що вказаний розрахунок здійснено з урахуванням встановленого договором та Додатковими угодами строку, визначений позивачем період нарахування є обґрунтованим, розрахунок арифметично правильний, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення пені в розмірі 698 513,19 грн підлягають частковому задоволенню на суму 671 688,10 грн (з урахуванням наданого позивачем коригування).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з покладенням судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених вимог у порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетичне партнерство" задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВСЬКИЙ КУЛЬТУРНИЙ КЛАСТЕР" (01024, м. Київ, бульвар Шевечнка Тараса, 3; 6) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетичне партнерство" (02140, м. Київ, вул. Бориса Гмирі, 9; ) пеню в розмірі 671 688,10 грн, 3% річних в розмірі 43 497,35 грн, інфляційні втрати в розмірі 117 790,67 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 12 494,63 грн.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

4. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Енергетичне партнерство" з Державного бюджету України 1 435,07 грн судового збору, про що після набрання рішенням законної сили постановити відповідну ухвалу.

5. Після набранням рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 08.07.2024 року.

Суддя Ю.О.Підченко