УХВАЛА

м. Київ

12.07.2024Справа № 916/2432/21

За позовом Громадської організації "Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів";

до Громадської організації "Одеські водно-моторні причали" (відповідач 1);

Міністерства юстиції України (відповідач 2);

про визнання незаконним та скасування наказу, скасування рішень, визнання права власності.

Суддя Мандриченко О.В.

Представники сторін: не викликалися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У серпні 2021 року Громадська організація "Водно-моторне, спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів" звернулась до Господарського суду Одеської області з позовом до Громадської організації "Одеські водно-моторні причали" та Міністерства юстиції України про:

- визнання незаконним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 29.04.2021 № 1564/5 "Про задоволення скарги", яким задоволено скаргу Громадської організації "Одеські водно-моторні причали" від 25.08.2020 № 60, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 27.08.2020 № 24354-33-20;

- скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29.04.2021 № 57940934, прийнятого державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Бучинським Денисом Дмитровичем, яким скасовано право власності Громадської організації "Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів" на нежитлову будівлю шкіперської, загальною площею 75,2 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, буд. 110;

- визнання права власності за Громадською організацією "Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів" на нежитлову будівлю шкіперської, причалу № 195 "Ярмарочна", загальною площею 75,2 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 110;

- скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29.04.2021 № 57941547, прийнятого державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Бучинським Денисом Дмитровичем, та припинення права власності Громадської організації "Одеські водно-моторні причали" на нежитлові будівлі адміністрації, загальною площею 104,7 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, буд. 110.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що на підставі спірного наказу Міністерства юстиції України прийнято рішення про державну реєстрації права власності Громадської організації "Одеські водно-моторні причали" на нежитлове приміщення шкіперської, загальною площею 75,2 кв.м., що знаходиться на території причалу № 195 "Ярмарочна" за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, буд. 110, в той час як будівля є власністю Громадської організації "Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів".

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.08.2021 позовну заяву та додані до неї документи передано на розгляд Господарського суду міста Києва за правилами виключної підсудності.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.06.2023, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2023, у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 26.03.2024 касаційну скаргу Громадської організації "Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів" задоволено частково, скасовано постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2023 у справі № 916/2432/21, а справу № 916/2432/21 направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.04.2024, справа № 916/2432/21 передана для розгляду судді Мандриченку О. В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.04.2024 вирішено прийняти справу № 916/2432/21 до свого провадження суддею Мандриченко О.В. та призначити підготовче засідання на 21.05.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.07.2024 призначено у справі № 916/2432/21 будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз, провадження у справі №916/2432/21 на час проведення експертизи та отримання висновку експерта зупинено.

10.07.2024 Громадська організація "Одеські водно-моторні причали" подала до господарського суду заяву про відвід судді Мандриченка О. В., яка обґрунтовуються тим, що у підготовчому судовому засіданні, яке відбулось 09.07.2024, головуючий суддя Мандриченко О.В. не надав можливості представникові відповідача ГО "ОВМП" - адвокатові Швецю О.В. висловити думку та заперечення стосовно клопотання представника позивача про призначення у справі судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи. Також заявник вказує, що у вказаному підготовчому судовому засіданні, як й попередніх, головуючий суддя Мандриченко О.В. своїми діями та висловлюваннями відкрито надавав перевагу представникові позивача - адвокатові Бурді Т.С.

У зв`язку з наведеним, заявник приходить до висновку, що такі дії головуючого судді Мандриченка О.В. викликають на обґрунтований сумнів у його неупередженості та об`єктивності, оскільки свідчать про надання переваги позиції позивача, що в силу положень п. 5 ч. 1 ст. 35 ГПК України є підставою для відводу судді.

Суд, ознайомившись із заявою Громадської організації "Одеські водно-моторні причали" про відвід судді Мандриченка О.В. від розгляду справи № 916/2432/21, дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу з огляду на наступне.

Запровадження законодавцем інституту відводу судді, унормованого в положеннях статтями 35-40 Господарського процесуального кодексу України, мало на меті в першу чергу уникнення будь-яких ризиків можливості порушення основних засад (принципів) господарського судочинства, якими є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, та забезпечення гарантії дотримання декларованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року прав на судовий захист при зверненні особи до суду з метою їх реалізації.

У зв`язку з чим було визначено перелік випадків, за наявності яких може виникати можливість порушення наведених принципів та гарантій, які було визначено в статті 35 Господарського процесуального кодексу України, а саме: суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Згідно із частиною 8 статті 39 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Разом з тим, статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості. Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення від 24.05.1989 у справі №11/1987/134/188 "Hauschildt v. Denmark", пункт 48).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, наявність безсторонності, відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

У контексті об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії", рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії").

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії").

Оскільки йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (рішення ЄСПЛ у справах "Мироненко і Мартенко проти України", "Олександр Волков проти України").

Відповідно до пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 18.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН №2006/23 від 27.07.2006, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Тобто, заявлений учасником відвід складу суду від розгляду справи має ґрунтуватися не на особистих переконаннях заявника щодо обставин спірних правовідносин, а саме на оцінці особистих переконань конкретного судді у конкретній справі та його фактичної поведінки (вчиненні певних (процесуальних) дій, які б свідчили про його упередженість) при вирішенні такої справи.

Частиною 4 статті 35 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суд відзначає, що прийняті судом процесуальні рішення не можуть бути критерієм оцінки особистих переконань судді чи його дій, оскільки у випадку незгоди з процесуальними діями (судовими рішеннями) суду для учасників справи передбачено спеціальний порядок їх оскарження - шляхом подання апеляційної скарги на судові рішення, прийняті за наслідками розгляду спору, в тому числі шляхом включення заперечень на ухвалу суду, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, до апеляційної скарги на рішення суду.

Натомість, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, необхідно довести наявність зазначених суб`єктивних та об`єктивних критеріїв (зокрема, особисті переконання та поведінку конкретного судді, які вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах вирішення даної справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав та свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).

Як зазначає Громадська організація "Одеські водно-моторні причали", у підготовчому судовому засіданні, яке відбулось 09.07.2024, головуючий суддя Мандриченко О.В. не надав можливості представникові відповідача ГО "ОВМП" - адвокатові Швецю О.В. висловити думку та заперечення стосовно клопотання представника позивача про призначення у справі судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи.

Однак з такими твердженнями заявника суд не може погодитися з огляду на те, що у підготовчому засіданні з`ясовувалася думка представника Міністерства юстиції України, оскільки у підготовчому засіданні 25.06.2024 представник відповідача 2 не з`явився.

Також суд вказує, що у підготовчому засіданні 25.06.2024, представник Громадської організації "Одеські водно-моторні причали", Швець О. В., висловив свою думку стосовно поданого клопотання про призначення експертизи, що підтверджується протоколом судового засідання від 25.06.2024, а саме заперечив проти його задоволення.

Тобто, думка представника Громадської організації "Одеські водно-моторні причали", Швеця О. В. була заслухана судом.

Крім того, 08.07.2024 Громадською організацією "Одеські водно-моторні причали" подані додаткові письмові заперечення проти клопотання про призначення експертизи, які були долучені до матеріалів справи, та які були враховані судом під час розгляду клопотання Громадської організації "Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів" про призначення експертизи.

При цьому суд також звертає увагу, що у вказаних додаткових письмових поясненнях, Громадською організацією "Одеські водно-моторні причали" запропоновано питання для поставлення його перед вирішенням експерта/експертів.

Також заявник вказує, що у підготовчому засіданні 09.07.2024, як й попередніх, головуючий суддя Мандриченко О.В. своїми діями та висловлюваннями відкрито надавав перевагу представникові позивача - адвокатові Бурді Т.С., проте сам не наводить які саме висловлювання чи дії про це свідчили про вказані в заяві обставини.

А відтак, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що будь-яких належних доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість судді Мандриченка О.В. в результаті розгляду цієї справи або наявність обставин, які викликають сумнів у його неупередженості при розгляді даної справи, з матеріалів справи та доводів заяви про відвід судді не вбачається.

Суд вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 316 Господарського процесуального кодексу України, вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

У постанові від 26.03.2024 у справі № 916/2432/21 Верховний Суд вказав, що ані рішення місцевого, ані постанова апеляційного господарського судів не містять висновків стосовно того, чи є відповідні приміщення одним і тим самим об`єктом нерухомого майна.

При цьому суд вказує, що іншої можливості, окрім призначення у справі експертизи, з метою встановлення, що приміщення загальною площею 75,2 кв.м., та приміщення, загальною площею 104,7 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 110, є самостійними об`єктами нерухомого майна чи одним і тим же об`єктом, у суду немає.

Верховний суд у вказаній постанові вказав, що рішення господарського суду має ґрунтуватись на оцінці наданих учасниками справи доказів в підтвердження своїх вимог або заперечень, та на повному з`ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Таким чином суд, з метою повного, всебічного і об`єктивного розгляду всіх обставин справи, виконуючи вказівки Верховного Суду, викладені у постанові від 26.03.2024 у справі № 916/2432/21, виніс ухвалу від 09.07.2024.

Обставини, що наведені Товариством з обмеженою відповідальністю "Велмет", не є належними та достатніми у розумінні статті 35 Господарського процесуального кодексу України, оскільки незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, не може бути підставою для відводу, а тому суд доходить висновку про необґрунтованість поданої заяви про відвід.

Наведене виключає можливість визнання заяви Громадської організації "Одеські водно-моторні причали" про відвід судді Мандриченка О.В. від розгляду справи № 916/2432/21 обґрунтованою, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне передати вирішення питання про відвід судді Мандриченка О.В. іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу.

На підставі викладено та керуючись статтями 38, 39, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Громадської організації "Одеські водно-моторні причали" про відвід судді Мандриченка О.В. від розгляду справи № 916/2432/21 передати для визначення судді в порядку, встановленому частиною першою статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Олександр Мандриченко