ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

04 липня 2024 року Справа № 915/662/24

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М. при секретарі судового засідання Артьомові І. І., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні справу

за позовом Заступника керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва, вул. Нікольська, 73, м. Миколаїв, 54005 ()

електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1

в інтересах держави в особі Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54005 ()

електронна пошта:

в інтересах держави в особі Південного офісу Держаудитслужби, вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012 ()

електронна адреса:

до відповідача Комунальної установи «Центральний міський стадіон», вул. Спортивна, 1/1, м. Миколаїв, 54015 ()

до відповідача Приватного підприємства «ОСТАМ-МИК», вул. Паркова, 26, кв. 16, м. Миколаїв, 54000 ()

про визнання недійсним договору про надання послуг як такого, що суперечить інтересам держави й суспільства з умислу однієї сторони, та застосування наслідків недійсності

за участю представників учасників справи:

від прокуратури: Дзюбан О. В.

від сторін: представники не з`явились

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Миколаївської області звернувся Заступник керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва в інтересах держави в особі Миколаївської міської ради та Південного офісу Держаудитслужби з позовною заявою до відповідача Комунальної установи «Центральний міський стадіон», до відповідача Приватного підприємства «ОСТАМ-МИК», у якій просить суд:

- визнати недійсним договір про закупівлю послуг № 573 від 26.03.2019, укладений між комунальною установою «Центральний міський стадіон» та приватним підприємством «ОСТАМ-МИК» за результатами закупівлі UA-2019-02-19-002756-b a.

- стягнути з Приватного підприємства «ОСТАМ-МИК» на користь Комунальної установи «Центральний міський стадіон» 683 100 грн., а з Комунальної установи «Центральний міський стадіон» одержані ним за рішенням суду 683 100 грн. стягнути в дохід держави.

Прокуратура просить суд стягнути з Приватного підприємства «ОСТАМ-МИК» на користь Миколаївської обласної прокуратури сплачений судовий збір за подачу позовної заяви.

Підставою позову прокуратурою зазначено наступні обставини.

19.02.2019 Комунальною установою «Центральний міський стадіон» в електронній системі закупівель опубліковано оголошення про проведення відкритих торгів (ідентифікатор публічної закупівлі UA-2019-02-19-002756-b) щодо закупівлі оборонних послуг, з очікуваною вартістю 693 000 грн.

Тендерні пропозиції подало два учасники, а саме: ПП «СОВА-1» та ПП «ОСТАМ-МИК», яке в подальшому, відповідно до протоколу розгляду тендерних пропозицій № 11 від 11.03.2019, було визнано переможцем вказаних торгів з остаточною ціновою пропозицією 683 000 грн.

В подальшому 26.03.2019 між ПП «ОСТАМ-МИК» та КУ «Центральний міський стадіон» укладено договір про надання послуг з охорони № 573. Ціна договору згідно пропозиції переможця процедури закупівлі становила 683 100 грн. В подальшому сторони уклали три додаткові угоди від 01.04.2019, 17.12.2019 та 29.01.2020 про продовження строку дії договору № 573.

Відповідачем КП «Центральний міський стадіон» на виконання умов договору проведено на користь ПП «ОСТАМ-МИК» оплату в сумі 683 100, 00 грн.

Рішенням адміністративної колегії Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.04.2023 № 65/10-р/к (далі Рішення) визнано, що ПП «СОВА-1» та ПП «ОСТАМ-МИК» вчинили порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 1 статті 50, пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів (тендерів) на закупівлю.

Договір, укладений за підсумками тендера, результати якого спотворено антиконкурентними узгодженими діями двох його учасників, підлягає визнанню недійсним як такий, що завідомо суперечить інтересам держави та суспільства з умислу ПП «ОСТАМ-МИК», на підставі ст. 203, 215, 228 ЦК України.

Щодо наслідків недійсності правочину, то прокуратура зазначає, що враховуючи наявність умислу лише у ПП «ОСТАМ-МИК», як сторони оспорюваного договору, одержані ним кошти в сумі 683 100 грн. за цим правочином повинні бути повернуті КУ «Центральний міський стадіон», як іншій стороні договору, а отримані ним за рішенням суду кошти стягнуті в дохід держави (ст. 216, 228 ЦК України).

Позовні вимоги обґрунтовано приписами ст. 16, 202, 203, 215, 216, 228, 256, 267 ЦК України, ст. 5, 20 ГК України, Законом України «Про захист економічної конкуренції», Законом України «Про публічні закупівлі».

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 04.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання по справі на 04.07.2024.

Сторони явку повноважних представників в підготовче засідання 04.07.2024 не забезпечили, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином в порядку ст. 120 ГПК України.

01.07.2024 до Господарського суду Миколаївської області через підсистему Електронний суд від позивача Миколаївської міської ради надійшли додаткові пояснення по справі (вх. № 7794/24 від 01.07.2024).

Подані пояснення судом прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи.

01.07.2024 до Господарського суду Миколаївської області через підсистему Електронний суд від позивача Миколаївської міської ради надійшла заява про розгляд без участі (вх. № 7853/24 від 01.07.2024).

Подану заяву судом задоволено (ч. 3 ст. 196 ГПК України) та долучено до матеріалів справи.

04.07.2024 до Господарського суду Миколаївської області через підсистему «Електронний суд» від прокуратури надійшла відповідь на додаткові пояснення (вх. № 8009/24 від 04.07.2024).

Подану відповідь судом прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи.

В підготовчому засіданні 04.07.2024 судом на вирішення учасників справи поставлено питання щодо зупинення провадження у даній справі до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду в касаційному порядку справи № 918/1043/21.

Представник прокуратури не заперечував проти зупинення провадження у справі.

Судом встановлено наступне. Предметом спору у даній справі № 915/662/24 є вимога про визнання недійсним договору, а також застосування наслідків недійсності правочину, який, як вказує прокуратура, завідомо суперечить інтересам держави та суспільства.

Підставою позову прокуратурою зазначені обставини, які полягають в тому, що договір, укладений за підсумками тендера, результати якого спотворено антиконкурентними узгодженими діями його учасниками, підлягає визнанню недійсним як такий, що завідомо суперечить інтересам держави та суспільства з умислу ПП «ОСТАМ-МИК» на підставі ст. 203, 215, 228 ЦК України. Щодо наслідків недійсності правочину, то прокуратура зазначає, що враховуючи наявність умислу лише у ПП «ОСТАМ-МИК» як сторони оспорюваного договору, одержані ним 683 100 грн. за цим правочином повинні бути повернуті іншій стороні договору, а отримані нею за рішенням суду кошти стягнуті в дохід держави (ст. 216, 228 ЦК України).

Судом встановлено, що в провадженні Верховного Суду знаходиться справа № 918/1043/21 за позовом Невірківського ліцею Великомежиріцької сільської ради до Приватного підприємства "Фірма "ДАН"" про визнання недійсним договору та стягнення 199 850, 40 грн.

Так, ухвалою КГС ВС від 13.06.2023 справу 918/1043/21 Господарського суду Рівненської області разом із касаційною скаргою Приватного підприємства "Фірма "ДАН"" на рішення Господарського суду Рівненської області від 26.04.2022 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.08.2022 передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду. Зокрема, КГС ВС зазначив, що:

- наявність виключної правової проблеми полягає в застосуванні ст. 216 ЦК України і ч. 3 ст. 228 ЦК України, які містять різні наслідки недійсності договору за умови, що позивач у позові посилаючись на невідповідність договору інтересам держави і суспільства, просить застосувати наслідки недійсності договору, встановлені саме ч. 1 ст. 216 ЦК України (п. 28 постанови);

- наразі відсутня стала судова практика у застосуванні ст. 203 ЦК України, ч. 3 ст. 228 ЦК України та ч. 1 ст. 216 ЦК України, ч. 1 ст. 208 ГК України вирішення якої забезпечить сталість розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики у їх застосуванні (п. 31 постанови);

- існує необхідність у викладенні однозначного висновку Великою Палатою Верховного Суду щодо того, хто може звертатись з позовом про визнання правочину недійсним, якщо підставою його недійсності зазначається - порушення інтересів держави і суспільства - органи державної влади, місцевого самоврядування, інші суб`єкти владних повноважень до компетенції яких віднесені відповідні повноваження, а у разі відсутності такого органу - прокурор чи таке право мають і інші суб`єкти цивільних правовідносин, якщо, зокрема обґрунтують наявність порушених прав/інтересів шляхом вчинення правочину, який порушує інтереси держави і суспільства (п. 33 постанови).

З огляду на наявність виключної правової проблеми у застосуванні ч. 3 ст. 228 ЦК України з урахуванням ст. 203, 216 ЦК України, ст. 208 ГК України (вирішення якої необхідно для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики), та з огляду на необхідність відступити від висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 20.07.2022 у справі № 923/196/20 щодо можливості застосування односторонньої реституції, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність передачі справи № 918/1043/21 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 02.08.2023 прийнято до розгляду справу № 918/1043/21 (провадження № 12-35гс23) за касаційною скаргою Приватного підприємства «Фірма «ДАН» на рішення Господарського суду Рівненської області від 26.04.2022 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.08.2022 у справі за позовом Невірківського ліцею Великомежиріцької сільської ради до Приватного підприємства «Фірма «ДАН» про визнання недійсним договору та стягнення 199 850, 40 грн.

Відповідно до ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом господарських спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Тобто, виходячи з цієї норми, в першу чергу, суд має справедливо, тобто з дотриманням принципу верховенства права, вирішити господарський спір.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому судом враховано положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Однак, Конвенція в першу чергу також гарантує процесуальну справедливість розгляду справи, а вже потім дотримання розумного строку, що на практиці розуміється як змагальні провадження, у процесі яких у суді на рівних засадах заслуховуються аргументи сторін (Star Cate Epilekta Gevmata and Others v. Greece (Star Cate Epilekta Gevmata та інші проти Греції). Справедливість проваджень завжди оцінюється їх розглядом узагалом для того, щоб окрема помилка не порушувала справедливість усього провадження (Mirolubovs and Others v. Latvia (Миролюбов та інші проти Латвії), § 103).

З огляду на практику ЄСПЛ, суд не вправі допустити юридичну помилку виключно з метою дотримання розумного строку розгляду справи, так як в такому разі не буде досягнуто завдання господарського судочинства, а рішення суду не буде відповідати критеріям законності.

Ідея справедливого судового розгляду включає основоположне право на змагальні провадження.

Бажання економити час і прискорити провадження не обґрунтовує невиконання такого фундаментального принципу, як право на змагальні провадження (Niderцst-Huber v. Switzerland (Нідерьост-Хубер проти Швейцарії), § 30).

В той же час обґрунтованість тривалості проваджень повинна бути оцінена з урахування наступних критеріїв, заснованих практикою Суду: складність справи, внесок заявника і відповідних органів влади, а також предмет спору (Comingersoll S.A. v. Portugal [GC] (Комінгерсоль проти Португалії) [ВП]; Frydlender v. France [GC] (Фрайдлендер проти Франції) [ВП], § 43; Sьrmeli v. Germany [GC] (Сюрмелі проти Німеччини) [ВП], § 128).

Складність справи стосується як фактичної, так і правової сторони (Katte Katte Klitsche de la Grange v. Italy (Катте Клітше де ла Грандж проти Італії), § 55; Papachelas v. Greece [GC] (Папахелас проти Греції) [ВП] § 39). Вона може стосуватись, наприклад, втручання декількох сторін у справу (H. v. the United Kingdom (Х. проти Сполученого Королівства), § 72), або різноманітних доказів, що мають бути досліджені (Humen v. Poland [GC] (Гумен проти Польщі) [ВП], § 63). Складність національних проваджень може виправдати їх тривалість (Tierce v. San Marino (Тьєрс проти Сан-Марино), § 31).

Держави-учасниці мають організувати правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати право кожного на отримання остаточного рішення у справах, що стосуються цивільних прав і обов`язків упродовж відповідного терміну (Scordino v. Italy (Скордіно проти Італії) (no. 1) [ВП], § 183, і Sьrmeli v. Germany (Сюрмелі проти Німеччини) [ВП], § 129).

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою палатою Верховного Суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 228 ГПК України з питань, зазначених у цій статті, суд постановляє ухвалу.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п. 7 ч. 1 ст. 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» єдність системи судоустрою забезпечується: єдністю судової практики.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на вищевикладене, з метою забезпечення єдності судової практики, дотримання принципу верховенства права, складовою якої є юридична визначеність, та принципу пропорційності, суд вважає за необхідне зупинити провадження у даній господарській справі № 915/662/24 до перегляду Великою Палатою Верховного Суду рішення у подібних правовідносинах у іншій справі № 918/1043/21.

Керуючись ст. 177, 181-182, 228, 229, 233-235, 254-259 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Зупинити провадження у даній справі № 915/662/24 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду в касаційному порядку справи № 918/1043/21.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253-259 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 11.07.2024

Суддя Е.М. Олейняш.