УХВАЛА

10 липня 2024 року

м. Київ

cправа № 909/811/21 (909/908/23)

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Картере В.І. - головуючий, Огороднік К.М., Пєсков В.Г.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у Донецькій області

на постанову Західного апеляційного господарського суду від 25.04.2024 (колегія суддів у складі: Гриців В.М., - головуючий, Зварич О.В., Малех І.Б.)

та рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.12.2023 (суддя Скапровська І.М.)

у справі № 909/811/21(909/908/23)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Маріупольський графітовий комбінат" в особі арбітражного керуючого Лозовського Володимира Миколайовича

до Головного управління ДПС у Донецькій області

про зобов`язання вчинити дії та стягнення судових витрат

у межах справи № 909/811/21

за заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області

до Приватного акціонерного товариства "Маріупольський графітовий комбінат"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Донецькій області (далі - ГУ ДПС у Донецькій області) 28.05.2024 подало до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Західного апеляційного господарського суду від 25.04.2024 та рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.12.2023 у справі № 909/811/21(909/908/23).

Ухвалою Верховного Суду від 12.06.2024 касаційну скаргу ГУ ДПС у Донецькій області залишено без руху, встановлено скаржнику строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали шляхом зазначення підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) ст. 287 ГПК України підстави (підстав) у спосіб, передбачений п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України.

20.06.2024 на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 12.06.2024 ГУ ДПС у Донецькій області подала до Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги, зазначивши в ній, що касаційна скарга подається на підставі п.3 ч. 2 ст. 287 ГПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах) та додавши докази сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

21.06.2024 до Верховного Суду надійшло заперечення від Приватного акціонерного товариства "Маріупольський графітовий комбінат" в особі арбітражного керуючого Лозовського Володимира Миколайовича проти відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ГУ ДПС у Донецькій області на постанову Західного апеляційного господарського суду від 25.04.2024 та рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.12.2023 у справі № 909/811/21(909/908/23).

Здійснивши перевірку заяви про усунення недоліків касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що скаржником не було у повній мірі виконані вимоги ухвали Верховного Суду від 12.06.2024, з огляду на таке.

Згідно з вимогами п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав). Зокрема, у разі подання касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 2 ст. 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі п. 2 ч. 2 ст. 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

При цьому заявник касаційної скарги повинен враховувати, що за змістом п. 1 ч. 3 ст. 310 ГПК України скасування судових рішень через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України.

Отже, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати про неправильне застосування конкретних норм матеріального права чи порушення норм процесуального права судами при прийнятті оскаржуваних судових рішень, в чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування, яким чином воно вплинуло на прийняття цих рішень, а також зазначити виключний (виключні) випадок (випадки), передбачений (передбачені) п.п. 1 - 4 ч. 2 ст. 287 ГПК України щодо підстави (підстав), на якій (яких) подано касаційну скаргу.

ГУ ДПС у Донецькій області, в заяві про усунення недоліків касаційної скарги зазначає, що підставою касаційного оскарження постанови Західного апеляційного господарського суду від 25.04.2024 та рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.12.2023 у справі № 909/811/21(909/908/23) є відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах (п. 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України).

Верховний Суд зауважує, що при поданні касаційної скарги на підставі п. 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України касаційна скарга має містити зазначення норми права, щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, та обґрунтувати необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.11.2020 у справі № 904/3807/19.

Проте, касаційна скарга ГУ ДПС у Донецькій області такому критерію не відповідає, оскільки не містить норми права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією змісту правовідносин, до того ж скаржник не обґрунтував необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми.

Отже, касаційна скарга ГУ ДПС у Донецькій області не відповідає вимогам ст. 290 ГПК України щодо обов`язкового зазначення в ній підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) ст. 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до ч. 2 ст. 292 ГПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Частиною 4 ст. 174 ГПК України визначено, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

З огляду на вищевказане, Верховний Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку, що у зв`язку із не усуненням недоліків у строк, встановлений судом, касаційна скарга ГУ ДПС у Донецькій області на постанову Західного апеляційного господарського суду від 25.04.2024 та рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.12.2023 у справі № 909/811/21(909/908/23) вважається неподаною та підлягає поверненню скаржнику без розгляду на підставі ч. 2 ст. 292 ГПК України.

Керуючись статтями 234, 235, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на постанову Західного апеляційного господарського суду від 25.04.2024 та рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.12.2023 у справі № 909/811/21(909/908/23) повернути без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Картере

Судді К. Огороднік

В. Пєсков