ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2024м. ДніпроСправа № 904/1173/24

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) представників сторін, справу:

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Акціонерного товариства "ПІВДЕННИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ", Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг

про стягнення штрафних санкцій у загальному розмірі 831 262,30 грн.

ПРОЦЕДУРА:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, у якій просить стягнути з Акціонерного товариства "ПІВДЕННИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" штрафні санкцій за договором про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 45-00191000/2020-0001 від 30.06.2020 у загальному розмірі 831 262,30 грн., з яких: 3% річних у розмірі 130 564,44 грн., інфляційні втрати у розмірі 700 697,86 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами, встановлено відповідачу строк на подання відзиву.

09.04.2024 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву.

09.04.2024 від відповідача до суду надійшла заява про застосування до позовних вимог строку позовної давності.

09.04.2024 від відповідача до суду надійшоло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

12.04.2024 через систему "Електронний суд" від позивача надійшли заперечення на клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

15.04.2024 через систему "Електронний суд" від позивача надійшли заперечення на заяву відповідача про застосування до позовних вимог строку позовної давності.

15.04.2024 через систему "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на відзив.

17.04.2024 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.07.2024 відмовлено в задоволенні клопотання Акціонерного товариства "ПІВДЕННИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Справа згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод розглядалася протягом розумного строку, у зв`язку із вжитими в Україні карантинними заходами та згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" введенню в Україні воєнного стану з 24 лютого 2022 року.

У відповідності до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається нате, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2023 по справі №904/2255/22, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 20.07.2023 підтверджено правомірність нарахування плати за користування вагонами в сумі 3 177 192,12 грн та збору за зберігання вантажу в сумі 178 895,52 грн.

Відповідно до витягів з реєстру документів по рахунку зі спеціальним режимом використання за 08.08.2023 та платіжної інструкції №11702 від 04.08.2023 відповідач виконав рішення суду по справі №904/2255/22, сплативши позивачу платіж в сумі 3 356 087,64 грн., з яких плата за користування вагонами в сумі 3 177 192,12 грн та збір за зберігання вантажу в сумі 178 895,52 грн. 30.06.2020 сторони уклали Договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 45-00191000/2020-0001, яким передбачено, обов`язок Відповідача сплачувати послуги перевізника та інші платежі, належні перевізнику шляхом списання з сум внесеної передоплати за кодом платника. Враховуючи порушення строків виконання грошових зобов`язань щодо внесення плати за користування вагонами в сумі 3 177 192,12 грн та збору за зберігання вантажу в сумі 178 895,52 грн грн. Відповідач має сплатити 3 % річних та індекс інфляції. Нарахування спірних у справі сум врегульовано ст. 625 ЦК України, згідно з якою боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позиція відповідача

Відповідач позовні вимоги не визнає та зазначає, що зобов`язання з оплати спірних сум плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу (вагонів), затриманих Позивачем на станції призначення ст. Кривий Ріг за актами загальної форми ГУ-23 в квітні2022 року, тобто грошові зобов`язання, в розумінні ст.509 ЦК України, виникли у Відповідача з дня набрання законної сили рішення суду по справі №904/2255/22 від 24.01.2023, а саме з 20.07.2023. Але, ці зобов`язання, не є простроченими, оскільки Сторони не визначали строки/ терміни їх оплати. Визначений був лише порядок виконання рішення суду - добровільна оплата стягнутих сум на вказані Позивачем банківські реквізити.

04.08.2023, Відповідач, чітко дотримуючись домовленостей з Позивачем, здійснено добровільне виконання рішення суду, шляхом перерахування їх на вказані банківські реквізити, що не заперечується Позивачем. Отже, в даному випадку відсутня прострочка виконання грошового зобов`язання Боржником, відповідно застосування Позивачем до Відповідача відповідальності за ст.625 ЦК України безпідставне та є неправомірним.

Відповідач вважає позовні вимоги Позивача щодо стягнення, не передбачених ані Статутом залізниць України та/або іншими НПА, що регулюють питання, пов`язані з перевезенням вантажів, інфляційних втрат та 3% річних, - неправомірними, безпідставними та відповідно такими, що не підлягають задоволенню.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

Між Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" та Акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" укладено договір №ПР/М-19-753/НЮдч/2019/у/ТО/1495 від 05.12.2019 Про експлуатацію залізничної під`їзної колії Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станції Кривий Ріг регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" (надалі - договір). Цим договором врегульовано відносини між сторонами щодо подачі і забирання вагонів.

Відповідно до п. 4 договору, рух поїздів на під`їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України, Інструкції про порядок обслуговування і організації руху на під`їзній колії та Інструкції по сигналізації на залізницях України.

В лютому - березні 2022 року за накладними (том 1 а.с. 126 - 250, том 2 а.с. 1 61) залізницею було прийнято до перевезення на адресу одержувача АТ ПІВДГЗК порожні власні вагони.

На шляху прямування, відповідно до вимог пунктів 9, 10 Р. III Правил користування вагонами та контейнерами (далі - Правила), затверджених наказом Міністерства транспорту України 25.02.1999 № 113 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за №165/3458, дані вагони було затримано на підставі наказів № 49 від 25.03.2022, № 50 від 25.03.2022, № 51 від 27.03.2022, № 52 від 27.03.2022, № 53 від 28.03.2022, № 54 від 29.03.2022, №55 від 29.03.2022, № 56 від 29.03.2022, № 57 від 30.03.2022, № 58 від 05.04.2022, № 59 від 07.04.2022, № 60 від 11.04.2022 через неприйняття одержувачем - АТ ПІВДГЗК на свою під`їзну колію вагонів, що надійшли.

Щодо посилань відповідача на те, що надані до позовної заяви копії зазначених наказів не містять повних реквізитів дати їх підписання, а саме відсутній рік, слід зазначити про таке.

Зі змісту усіх вище перелічених наказів вбачається, що такі накази складені стосовно вагонів, що прибували у 2022 році. За таких обставин, неприйняття спірних наказів як доказу внаслідок того, що позивачем вказано тільки число та місяць без зазначення року складання є надмірним формалізмом.

За фактом неприйняття вантажу відповідачем (одержувачем) на свою під`їзну колію, станцією призначення Кривий Ріг у порядку, передбаченому п.9,10 Р. III Правил, складено відповідні акти про затримку вагонів форми ГУ-23а: № 498 від 05.04.2022, № 502 від 05.04.2022, № 506 від 06.04.2022, № 503 від 05.04.2022, № 511 від 06.04.2022, № 509 від 06.04.2022, № 518 від 09.04.2022, № 517 від 09.04.2022, № 524 від 09.04.2022, № 519 від 09.04.2022, № 530 від 09.04.2022, № 525 від 09.04.2022, № 555 від 17.04.2022, № 549 від 16.04.2022, № 483 від 26.03.2022, № 558 від 19.04.2022, № 563 від 21.04.2022, № 562 від 21.04.2022, № 551 від 16.04.2022, № 576 від 24.04.2022.

На виконання абз.4 п.10 розділу ІІІ Правил, відповідні повідомлення про затримку вагонів вручено станцією призначення представникам відповідача.

За весь час затримки вагонів з вини вантажовласника було нараховано плату за користування за відомостями ф. ГУ-46 №№ 04049185, 09049188, 12049195, 16049212, 12049197, 15049210, 12049196, 16049213, 12049200, 18049222, 13049203, 15049209, 12049198, 16049214, 12049199, 20049227, 16049217, 17049221, 01059246, 04059249, 06059254, 06059253, 17049218 та збір за зберігання вантажу за накопичувальними картками ФДУ-92 №№ 10049051, 10049052, 12049058, 12049060, 20049073, 21049076, 1059079, 10059080, 10059081, 10059082, 10059084.

Відомості плати ф. ГУ-46 та накопичувальні картки ф. ФДУ-92 працівниками АТ ПІВДГЗК було підписано із запереченнями: АТ ПІВДГЗК в оплаті відмовляє у зв`язку з тим, що затримка вагонів виникла з причин, що не залежать від вантажоотримувача воєнних дій.

В пункті 5 договору зазначено, що передача (здача) на під`їзну колію порожніх вагонів під навантаження здійснюється через інтервал часу 1,5 години. Тож, не пізніше 1,5 години після отримання повідомлення про прибуття на його адресу власних вагонів, відповідач повинен був їх забрати на свою під`їзну колію з передавальних колій, які є приймально-відправними.

Внаслідок того, що відповідач несвоєчасно вивільняв колії станції Кривий Ріг від вантажу який прибув на його адресу - спричинив ситуацію з якої залізниця не мала можливості виконати свої зобов`язання за договором на перевезення по накладним і довести власні вагони на станцію призначення його одержувачу - АТ ПІВДГЗК. При цьому, через затримку вагонів, на станції призначення і на підході до неї, з вини комбінату була знижена пропускна спроможність для перевезення і інших поїздів.

Факт скупчення вагонів на станціях призначення Кривий Ріг з вини АТ ПІВДГЗК під час видачі залізницею наказів № 49 від 25.03.2022, № 50 від 25.03.2022, № 51 від 27.03.2022, № 52 від 27.03.2022, № 53 від 28.03.2022, № 54 від 29.03.2022, № 55 від 29.03.2022, № 56 від 29.03.2022, №57 від 30.03.2022, № 58 від 05.04.2022, № 59 від 07.04.2022, № 60 від 11.04.2022 підтверджений актами загальної форми ГУ-23.

Позивач зазначив, що у серпні 2022 року звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача про стягнення 3 356 087,64 грн, з яких грн плата за користування вагонами в сумі 3 177 192,12 грн та збір за зберігання вантажу в сумі 178 895,52 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2023 по справі №904/2255/22, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 20.07.2023 позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 3 356 087,64 грн, з яких грн плата за користування вагонами в сумі 3 177 192,12 грн та збір за зберігання вантажу в сумі 178 895,52 грн.

В ході розгляду даної справи судами встановлено факт затримки вагонів з вини відповідача та факт правомірного нарахування позивачем відповідачу за весь період затримки плати за користування вагонами по відомостям плати за користування вагонами ф.ГУ-46 №04049185, 09049188, 12049195, 16049212, 12049197,15049210, 12049196, 16049213, 12049200, 18049222, 13049203, 15049209, 12049198, 16049214,12049199, 20049227, 16049217, 17049221, 01059246, 04059249, 06059254, 06059253, 17049218 у розмірі 3 177 192,12 грн з ПДВ та збору за зберігання вантажу по накопичувальних картках ф.ФДУ-92 №10049051, 10049052, 12049058,12049060, 20049073, 21049076, 1059079,10059080, 10059081, 10059082, 10059084 у розмірі 178 895,52 грн з ПДВ.

Відповідно до витягів з реєстру документів по рахунку зі спеціальним режимом використання за 08.08.2023 та платіжної інструкції №11702 від 04.08.2023 відповідач добровільно виконав рішення суду по справі №904/2255/22, сплативши позивачу платіж в сумі 3 356 087,64 грн.

Водночас, 30.06.2020 року між АТ Українська залізниця та АТ ПІВДЕННИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ укладено договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 45-00191000/2020-0001 (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору.

1.1. Предметом Договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах Перевізника, вагонах залізниць інших держав та / або вагонах Замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі - послуги) і проведення розрахунків за ці послуги.

1.4. Надання послуг за Договором може підтверджуватись одним з таких документів: накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання / забирання вагонів та маневрову роботу, іншими документами.

2.1. Обов`язки Замовника:

2.1.4. Сплачувати послуги Перевізника та інші платежі, належні Перевізнику за Договором з сум внесеної передоплати за кодом платника.

Самостійно визначати розмір попередньої оплати та періодичність її внесення на підставі діючих тарифів та умов Договору, при цьому зобов`язаний враховувати обсяг запланованих перевезень, вагонообіг, строк перебування вагону за межами України та інших послуг Перевізника.

2.1.7. Підписувати не пізніше двох робочих днів від дня надання послуг накопичувальні картки зборів за роботи (послуги) та штрафів, пов`язаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу) форми ФДУ-92, відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46, відомості плати за користування контейнерами форми ГУ-46к, відомості плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу фор-ми ГУ-46а.

Отже, Договором передбачено обов`язок відповідача сплачувати послуги перевізника та інші платежі, належні перевізнику шляхом списання з сум внесеної передоплати за кодом платника. При цьому, надання послуг може підтверджуватись накопичувальною карткою та відомістю плати за користування вагонами, які повинні підписуватись відповідачем не пізніше двох робочих днів від дня надання послуг, але не раніше дня оформлення означених документів.

Згідно з пунктом 4 Правил користування вагонами і контейнерами відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами.

У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов`язаний підписати відомість із зауваженнями.

Відповідно до пункту 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів облік витрачених коштів здійснюється на підставі перевізних документів, накопичувальних карток (додаток 3), відомостей плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, які можуть бути оформлені в електронному вигляді (з накладенням електронного цифрового підпису).

Усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

Згідно з пунктом 5.1 Роз`яснень Президії Вищого господарського суду України від 29.09.2008 №04-5/225, якщо платник підписує відомості плати за користування вагонами і контейнерами, накопичувальні картки тощо із запереченнями, зауваженнями чи застереженням, залізниця не мас права списувати спірні суми із попередньої оплати: в такому разі спір має врегульовуватись платником безпосередньо зі станціями, які нарахували платежі, і ТехПД, що провадить розрахунки. У разі недосягнення домовленості стягнення коштів вирішується в претензійно-позовному порядку за позовом залізниці.

Враховуючи те, що оплата послуг перевізника здійснюється шляхом списання з сум внесеної передоплати на підставі підписаних без заперечень накопичувальних карток та відомостей плати за користування вагонами, отримання залізницею коштів поставлене в залежність від виконання платником певних дій, зокрема, підписання накопичувальних карток та відомостей плати за користування вагонами без заперечень.

Так, як встановлено судами при розгляді справи №904/2255/22, відповідач підписав відомості плати за користування вагонами ф.ГУ-46 №№04049185, 09049188, 12049195, 16049212, 12049197,15049210, 12049196, 16049213, 12049200, 18049222, 13049203, 15049209, 12049198, 16049214,12049199, 20049227, 16049217, 17049221, 01059246, 04059249, 06059254, 06059253, 17049218 та накопичувальні картки ф.ФДУ-92 №10049051, 10049052, 12049058,12049060, 20049073, 21049076, 1059079, 10059080, 10059081, 10059082, 10059084 з запереченнями. Вказане унеможливило списання залізницею плати за користування вагонами по відомостям плати за користування вагонами ф.ГУ-46 №04049185, 09049188, 12049195, 16049212, 12049197,15049210, 12049196, 16049213, 12049200, 18049222, 13049203, 15049209, 12049198, 16049214, 12049199, 20049227, 16049217, 17049221, 01059246, 04059249, 06059254, 06059253, 17049218 у розмірі 3 177 192,12 грн з ПДВ та збору за зберігання вантажу по накопичувальних картках ф.ФДУ-92 №10049051, 10049052, 12049058,12049060, 20049073, 21049076, 1059079, 10059080, 10059081, 10059082, 10059084 у розмірі 178 895,52 грн з ПДВ. При цьому, з огляду на умови пункту 2.1.7 Договору обов`язок підписати означені накопичувальні картки та відомості плати у відповідача виник після двох робочих днів від дня надання послуг, що підтверджується одним із документів передбачених п. 1.4 Договору.

Враховуючи дані вищезазначених відомостей плати за користування вагонами, накопичувальні картки, а саме дату оформлення документів, відповідно кінцева дата підписання вираховується з огляду на умови пункту 2.1.7 Договору.

Враховуючи порушення строків виконання грошових зобов`язань щодо внесення плати за користування вагонами по відомостям плати за користування вагонами ф.ГУ-46 №04049185, 09049188, 12049195, 16049212, 12049197,15049210, 12049196, 16049213, 12049200, 18049222, 13049203, 15049209, 12049198, 16049214,12049199, 20049227, 16049217, 17049221, 01059246, 04059249, 06059254, 06059253, 17049218 у розмірі 3 177 192,12 грн з ПДВ та збору за зберігання вантажу по накопичувальних картках ф.ФДУ-92 №10049051, 10049052, 12049058,12049060, 20049073, 21049076, 1059079, 10059080, 10059081, 10059082, 10059084 у розмірі 178 895,52 грн з ПДВ, відповідач позивачу має сплатити три проценти річних (130 564,44 грн) та інфляційні втрати (700 697,86 грн), розрахунок долучений до позовної заяви.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Предметом доказування у даній справі є наявність підстав та обґрунтованість стягуваних сум.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Згідно з статтею 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а у відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно з статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Так, у серпні 2022 року акціонерне товариство Українська залізниця в особі регіональної філії Придніпровська залізниця акціонерного товариства Українська залізниця (далі - АТ Українська залізниця, позивач, перевізник) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ПІВДЕННИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ (далі-АТ ПІВДЕННИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ, відповідач, платник) про стягнення 3 356 087,64 грн, з яких грн плата за користування вагонами в сумі З 177 192,12 грн та збір за зберігання вантажу в сумі 178 895,52 грн., в рамках вимог Статуту залізниць України ( ст. 119, 48), Правил перевезень вантажів, ст. 925 ЦК України), тобто в межах строку позовної давності.

Указані обставини були встановлені рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2023 по справі №904/2255/22, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 20.07.2023, яким з відповідача було стягнуто користь позивача 3 356 087,64 грн, з яких плата за користування вагонами в сумі З 177 192,12 грн та збір за зберігання вантажу в сумі 178 895,52 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином в даній справі суд приймає до уваги ту обставину, яка не потребує доказування, що відповідач не сплатив плата за користування вагонами в сумі З 177 192,12 грн та збір за зберігання вантажу в сумі 178 895,52 грн, чим порушив умови договору №ПР/М-19-753/НЮдч/2019/у/ТО/1495 від 05.12.2019.

Також із матеріалів справи вбачається, що відповідно до витягів з реєстру документів по рахунку зі спеціальним режимом використання за 08.08.2023 та платіжної інструкції №11702 від 04.08.2023 відповідач виконав рішення суду по справі №904/2255/22, сплативши позивачу платіж в сумі З 356 087,64 грн., з яких плата за користування вагонами в сумі 3 177 192,12 грн та збір за зберігання вантажу в сумі 178 895,52 грн.

На зазначену заборгованість позивачем нараховало інфляційну складову боргу в розмірі 700 697,86 грн. та 3 % річних в сумі 130 564,44 грн. за період з 06.04.2022 по 31.07.2023, які просить стягнути в судовому порядку.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з ч. 1 ст. 610 та п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Початком відліку періоду прострочення зобов`язання (моментом прострочення) у відповідності до ст. 253 ЦК України, є день, наступний після визначеної (кінцевої) дати виконання цього зобов`язання.

Порядок нарахування 3% річних та інфляційних регулюється ст. 625 ЦК України.

Частиною 1 ст. 625 ЦК визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, з аналізу ст. 625 ЦК України вбачається, що право на звернення з позовними вимогами про стягнення коштів на підставі ч. 2 зазначеної статті виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання.

За змістом ч. 3 ст. 11, ч. 1 ст. 13 ЦК України, цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Цивільні права особа здійснює в межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Частиною 2 ст. 4 ЦК України передбачено, що цей Кодекс є основним актом цивільного законодавства України.

Відповідно до правового висновку, сформульованого Великою Палатою Верховного Суду, зокрема в постановах: від 09.02.2021 у справі № 520/17342/18, від 07.07.2020 у справі № 296/10217/15-ц та від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18, від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не мають характеру штрафних санкцій і є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних, навіть, якщо умовами договору не передбачено стягнення інфляційних та річних.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та проценти річних відповідно до ст. 625 ЦК України входять до складу грошового зобов`язання та є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки носять компенсаційний характер та виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

З урахуванням зазначеного, оскільки відповідачем порушено строки оплати за спожиту електричну енергію, з огляду на умови п. 5.9 Договору та п. 8 Комерційної пропозиції до зазначеного Договору, а також на вимоги ст. 625 ЦК України, у позивача - ПрАТ "Харківенергозбут" виникло право вимагати сплати відповідачем 3% річних та інфляційних втрат.

Отже, зважаючи на встановлене судом прострочення виконання відповідачем його грошового зобов`язання, вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційної складової боргу є такими, що заявлені правомірно.

Перевіривши здійснене позивачем нарахування, суд встановив, що розрахунки 3% річних та інфляційних втрат є вірними.

На підставі викладеного, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню.

Суд не приймає до уваги заяву відповідача про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ч.1, ч.5 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За змістом частини другої статті 9 ЦК України та частини першої статті 223 ГК України позовна давність має застосовуватися до вимог, що випливають з майново-господарських зобов`язань, визначених статтею 175 ГК України.

При цьому позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до прийняття ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.3, ч.4 ст. 267 ЦК України).

Статтею 258 ЦК України визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Як вже зазначалося, за приписами ч.2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна скорочена позовна давність в один рік.

Отже, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процентів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов`язання.

Вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК України, не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК України, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою в будь-якому випадку не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3 % річних та інфляційних витрат. Стягнення 3 % річних та інфляційних втрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання і обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову, (постанова Верховного Суду від 18.05.2022 по справі №918/650/21).

Аналогічний правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц (провадження №14-254цс19), а також Верховним Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постановах від 01.06.2021 у справі №910/9544/19, від 13.02.2019 у справі №924/312/18, від 30.01.2019 у справах №905/2324/17 та №922/175/18, від 16.11.2018 у справі №918/117/18, від 10.04.2018 у справі №910/16945/14, від 27.04.2018 у справі №908/1394/17.

У постанові Верховного Суду від 27.04.2018 у справі №908/1394/17 зауважено, що за змістом статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення.

Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019р. у справі №703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та №646/14523/15-ц (провадження № 14-59ІЦСІ8), від 13.11.2019р. у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18.03.2020р. у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

Тобто, враховуючи вищезазначене, позовні вимоги АТ Українська залізниця в особі регіональної філії Придніпровська залізниця до АТ ПІВДЕННИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ про стягнення 3% річних та інфляційних втрат у справі №904/1173/24 заявлені в межах строку позовної давності.

Крім того, відповідно до п. 19 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Положеннями статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач заперечень проти заявленого позову не висунув, доказів у спростування обставин, викладених в обґрунтування позовних вимог, суду не надав.

З урахуванням вищенаведеного позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у сумі 12 468,93 грн.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 191, 233, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" про застосування строку позовної давності - відмовити.

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (50026, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг; ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи ґедройця, буд. 5; ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49038, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108; ) 3% річних у розмірі 130 564,44 грн, інфляційні втрати у розмірі 700 697,86 грн, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 12 468,93 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано - 12.07.2024.

Суддя В.Г. Бєлік