УХВАЛА

м. Київ

15.07.2024Справа № 910/4661/24

За позовом Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Міністерства

внутрішніх справ України»

до Приватного підприємства «Магнетто»

про стягнення 52 200,00 грн.,

Суддя Ломака В.С.

Без виклику (повідомлення) представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

Державна установа «Центр обслуговування підрозділів Міністерства внутрішніх справ України» (далі - позивач,Установа) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства «Магнетто» (далі - відповідач, Підприємтсво) про стягнення 52 200,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував на те, що 13.02.2023 року між ним та відповідачем було укладено договір про закупівлю товару № 70, на виконання умов якого Підприємство поставило позивачу двері протипожежні металеві глухі ДМП Е160-1-2000х900 «антипаніка» (далі - товар), а також зобов`язалось безоплатно усунути недоліки та замінити неякісний товар на товар належної якості.

При експлуатації товару позивач виявив дефекти, тоді як відповідач добровільно не здійснив гарантійний ремонт та не здійснив заміну товару. З урахуванням наведених підстав Установа звернулась до суду з даним позовом про стягнення з відповідача вартості неякісного товару та штрафу.

Ухвалою від 19.04.2024 господарський суд міста Києва позовну заяву залишив без руху з одночасним встановленням позивачу строку та способу усунення недоліків.

24.04.2024 року через систему «Електронний суд» надійшла заява позивача про усунення недоліків.

Ухвалою від 26.04.2024 господарський суд міста Києва відкрив провадження у справі № 910/4661/24; вирішив здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

13.05.2024 року через систему «Електронний суд» надійшов відзив Підприємства на позовну заяву, у якому останнє просило суд передати справу № 910/4661/24 за територіальною підсудністю до господарського суду Полтавської області та відмовити у задоволенні позовних вимог.

14.05.2024 року через систему «Електронний суд» надійшла відповідь Установи на відзив на позовну заяву.

20.05.2024 року через систему «Електронний суд» надійшли заперечення відповідача на відповідь позивача на відзив на позовну заяву.

24.05.2024 року через систему «Електронний суд» надійшли заперечення відповідача на відповідь позивача на відзив на позовну заяву.

Дослідивши викладені сторонами у заявах по суті справи аргументи на підтвердження позовних вимог та заперечення проти них, виходячи з предмету та підстав позовних вимог, з огляду на подані сторонами докази, суд дійшов висновку щодо доцільності постановлення ухвали про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, враховуючи таке.

Частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами статті 9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами зазначених документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Право на справедливий судовий розгляд, що гарантується Статтею 6 § 1, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (Рішення Європейського суду з прав людини у справі Белеш та інші проти Чеської Республіки).

Суд завжди займав визначне місце, забезпечуючи право на справедливий суд (Рішення Європейського суду з прав людини у справах Ейрі проти Ірландії та Станєв проти Болгарії. Ця гарантія є «одним з основних принципів будь-якого демократичного суспільства, відповідно до Конвенції» (Рішення Європейського суду з прав людини у справі Претто та інші проти Італії).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Клінік дез Акація та інші проти Франції вказано, що сторонам повинна бути надана можливість повідомити будь-які докази, необхідні для успіху скарги.

У статті 1 Міжнародного пакту про політичні та громадянські права, який ратифіковано Указом № 2148-08 від 19.10.1973 Президії Верховної Ради Української РСР, кожен має право при визначенні його прав і обов`язків у будь-якому цивільному процесі на справедливий і публічний розгляд справи компетентним, незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону.

У рішенні Конституційного Суду України 15-рп/2004 від 02.11.2004 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст.69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) визначено, що справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом і засобах, що обираються для їх досягнення.

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов`язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).

Суд вважає, що правила вирішення спору у порядку спрощеного позовного провадження, повне та всебічне з`ясування всіх обставин справи, які входять в предмет доказування у розглядуваному спорі, та справедливе вирішення спору не вбачається за можливе без проведення підготовчого провадження.

Таким чином, з метою дотримання основних засад господарського судочинства, справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення спору, маючи на меті забезпечення дійсного вирішення правового спору між сторонами, суд дійшов висновку щодо необхідності призначення справи № 910/4661/24 до розгляду за правилами загального позовного провадження, починаючи зі стадії відкриття провадження.

Керуючись статтями 2, 3, 91, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Перейти до розгляду справи № 910/4661/24 за правилами загального позовного провадження.

2. Підготовче засідання призначити на 31.07.24 року о 10:50 год. Засідання відбудеться у приміщенні господарського суду міста Києва за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 44-В, корпус Б, зал № 18.

3. Позивачу надати суду у підготовчому засіданні оригінали всіх документів по суті спору, доданих до позовної заяви (для огляду).

4. Усі заяви, клопотання, заперечення подати до суду до початку підготовчого засідання, призначеного на 31.07.2024 року, через відділ діловодства господарського суду міста Києва з дотриманням вимог до форми та змісту заяв з процесуальних питань, встановлених статтею 170 Господарського процесуального кодексу України.

5. Відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її підписання і не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

6. Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://ki.arbitr.gov.ua.

Суддя В.С. Ломака