ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року Справа №906/497/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Мельник О.В.

суддя Гудак А.В.

суддя Олексюк Г.Є.

секретар судового засідання Стафійчук К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Житомиробленерго" на рішення Господарського суду Житомирської області від 17.04.2024 (суддя Прядко О.В., повний текст рішення складено 29.04.2024)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир-Агробудіндустрія"

до Акціонерного товариства "Житомиробленерго"

про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії

за участю представників:

позивача - Сичова Д.В.,

відповідача - Алєксійчука С.В.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 17.04.2024 позов задоволено. Визнано неправомірними дії Акціонерного товариства "Житомиробленерго" щодо нарахування Товариству з обмеженою відповідальністю "Житомир-Агробудіндустрія" вартості послуги з розподілу електричної енергії за січень, лютий 2023 року та по дату ухвалення рішення по II (другому) класу напруги.

Зобов`язано Акціонерне товариство "Житомиробленерго" здійснити перерахунок вартості наданої послуги з розподілу електричної енергії Товариству з обмеженою відповідальністю "Житомир-Агробудіндустрія" у період за січень, лютий 2023 року та по дату ухвалення рішення відповідно до договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії від 29.12.2018 №102-В шляхом застосування тарифів для І (першого) класу напруги.

Стягнуто з Акціонерного товариства "Житомиробленерго" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир-Агробудіндустрія" 5368,00 грн судового збору.

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції вказав, що за умовами договорів №102-В від 29.12.2018 та від 15.06.2020, відсутня межа балансової належності у позивача з відповідачем (оператором системи) безпосередньо у зв`язку з тим, що відповідач здійснює розподіл електричної енергії позивачу через мережі ФОП Шолоха В.В., якому, у свою чергу, здійснює її розподіл відповідач на межі балансової належності за першим класом напруги.

Крім того, вказав, що договір №102-В від 29.12.2018 на час розгляду справи є чинним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом і договір не визнано недійсним у встановленому порядку, доказів розірвання договору матеріали справи не містять, а отже такий є обов`язковим для належного виконання сторонами.

Враховуючи те, що між позивачем та відповідачем безпосередньо відсутня межа балансової належності, тобто позивач є споживачем, який не отримує електричну енергію від оператора системи розподілу безпосередньо, а є споживачем, що отримує електроенергію від споживача, що є власником мереж, який, у свою чергу, отримує електричну енергію від оператора системи розподілу на межі балансової належності за першим класом напруги, а за укладеним між сторонами договором №102-В від 29.12.2018 ступінь напруги приєднання на об`єктах споживача визначено для позивача 110/10, що відповідає першому класу напруги, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо нарахування позивачу вартості послуги з розподілу електричної енергії із застосуванням тарифів для другого класу, у даному випадку, є неправомірними.

З огляду на викладене, дослідивши матеріали справи, у зв`язку зі встановленими судом обставинами щодо неправомірності дій відповідача щодо нарахування позивачу вартості послуги з розподілу електричної енергії із застосуванням тарифів для II (другого) класу, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалите нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апелянт, зокрема, вказує, що у відповідь на їх запит НКРЕКП, яка є регулятором, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, було роз`яснено, що у випадку наявності у основного споживача, який відноситься до 1 класу напруги, приєднаних до його мереж субспоживачів, що отримують електричну енергію на межі балансової належності між основним споживачем та субспоживачем зі ступенем напруги нижче 27,5 кВ, такі субспоживачі відносяться до 2 класу напруги.

При цьому, зауважує, що Постановою НКРЕКП №1219 від 26.06.2020 були внесені зміни до Типового договору споживача на розподіл електричної енергії, в тому числі і до п.12.2. глави 12 Типового договору щодо зміни умов договору.

Виходячи з п.2.1.5., 2.1.7. ПРРЕЕ, ч.1, 2 ст.633, ч.1 ст.634 ЦК України, публічний договір приєднання є окремим видом договорів умови якого повинні бути однаковими для усіх споживачів, а тому скаржник вважає, що у випадку внесення регулятором змін до типового договору та розміщення його на головній сторінці свого веб-сайту оператор системи розподілу у випадку відсутності заперечень зі сторони споживача та фактичним продовженням споживання ним електричної енергії вважає зміни акцептованими. Цим самим забезпечується принцип однаковості умов договору для усіх споживачів.

Також апелянт звертає увагу, що у постановах НКРЕКП не зазначено, що межа балансової належності має бути виключно між оператором системи розподілу та споживачем, а зазначено, що споживач має лише отримувати електричну енергію від оператора системи розподілу. Межа балансової належності не залежить від наявності чи відсутності межі балансової належності між оператором системи розподілу та споживачем, а залежить від того де розпочинаються електроустановки споживача.

Враховуючи викладене, скаржник вважає, що виходячи зі змісту Порядку встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 05.10.2018 року №1175 (в редакції на момент подачі позову та прийняття рішення судом) споживачі, які отримують електричну енергію від оператора системи розподілу на межі балансової належності номінальною напругою нижче 27,5 кВ відносяться до 2 класу напруги, позивач є споживачем 2 класу напруги, оскільки фактично отримує електричну енергію від оператора системи розподілу саме на своїй межі балансової належності номінальна напруга на якій становить 10 кВ (що менше ніж 27,5 кВ). До цієї межі балансової належності позивач здійснює розподіл електричної енергії на підставі договору про спільне використання технологічних електричних мереж.

У відповідності до ст.263 ГПК України позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому вказує, що відповідач під час виставлення рахунків позивачу повинен керуватись встановленим розміром тарифу для першого класу напруги згідно постанови НКРЕКП №1797 від 21.12.2022. На підставі договору про надання послуг з розподілу відповідачем кожного місяця виставлялись рахунки позивачу за послуги розподілу електричної енергії за встановленими тарифами, а позивачем у встановлені договором строки сплачувались кошти по виставлених рахунках та належним чином укладались акти приймання-передачі до договору про надання послуг з розподілу (передачі електроенергії) від 27.12.2018 року №102-В, відповідно до яких вартість послуг з розподілу для позивача обраховувалась за тарифами, визначеними для першого класу напруги. Отже, відповідачем не заперечувався факт перебування позивача на 1 (першому) класі напруги протягом останніх чотирьох років договірних взаємовідносин між сторонами.

Позивач також зазначає, що всупереч умовам п.11.1 договору з порушення строку відповідач звернувся до позивача про внесення змін до нього, а саме змін істотних умов договору, направивши примірники нового договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії для ознайомлення та підписання. Направляючи пропозицію укласти новий договір, відповідачем не було направлено угоду про розірвання діючого договору № 102-В від 27.12.2018 року.

Зважаючи на той факт, що жодною із сторін за один місяць до закінчення дії договору не заявлено про припинення його дії чи перегляд його умов, то вважає, що договір автоматично пролонговано на 2023 рік на тих самих умовах. При цьому, позивач також не подавав письмову заяву відповідачу про припинення розподілу/передачі електричної енергії на його об`єкти.

Позивач вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а рішення суду першої інстанції таким, яке прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з огляду на що просить оскаржуване рішення залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в них, відзив на апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 29.12.2018 між АТ "Житомиробленерго" (оператор системи) та ТОВ "Житомир-Агробудіндустрія" (споживач) шляхом подання заяви-приєднання (т.1, а.с.179-180) укладено договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії №102-В (т.1, а.с.15-19).

Відповідно до п.1 договору, цей договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови розподілу (передачі) електричної енергії споживачам як послуги оператора системи. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до умов цього договору згідно з заявою-приєднання, що є додатком 1 до цього договору.

Умови договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 №312 (далі ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів (п.1.2 договору).

Згідно з п.2.1 договору, оператор системи надає споживачу послуги з розподілу (передачі) електричної енергії, параметри якості якої відповідають показникам, визначеним Кодексом систем передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №309, та Кодексом систем розподілу, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №310, за об`єктом, технічні параметри якого фіксуються в паспорті точки розподілу за об`єктом споживача, який є додатком 2 до цього договору, та в особовому рахунку споживача, облікових базах даних оператора системи.

Споживач оплачує за розподіл (передачу) електричної енергії згідно з умовами глави 5 цього договору та інші послуги оператора системи згідно з додатком 4 "Порядок розрахунків" (п.2.3 договору).

У відповідності до п.5.1, 5.2 договору, ціною договору є вартість послуг з розподілу (передачі) електричної енергії на об`єкт (об`єкти) споживача, зазначені в паспорті точки (точок) розподілу за об`єктом споживача. Оплата послуг з розподілу (передачі) електричної енергії за цим договором здійснюється на поточний рахунок оператора.

За умовами п.5.3 договору, тариф (ціна) на послугу з розподілу (передачі) електричної енергії та терміни оплати послуги зазначаються в додатку 4 "Порядок розрахунків".

Споживач оплачує послугу з розподілу (передачі) оператору системи, якщо згідно з умовами договору про постачання споживач забезпечує оплату послуги з розподілу (передачі), або купує електричну енергію для власного споживання за двостороннім договором та на організованих сегментах ринку. Постачальник оплачує послугу з розподілу (передачу) оператору системи, якщо згідно з умовами договору про постачання оплату послуги з розподілу (передачі) забезпечує постачальник (п. 5.4 договору).

Згідно з пп.1, 6 п.6.1 договору, оператор системи зобов`язується виконувати умови цього договору, надавати споживачу інформацію про зміну тарифу (ціни) на послугу з розподілу (передачі) електричної енергії не пізніше ніж за 20 днів до введення її в дію.

Споживач зобов`язується виконувати умови цього договору; у разі здійснення оплати за послугу з розподілу (передачу) безпосередньо оператору системи здійснювати таку оплату у терміни, передбачені додатком 4 до цього договору (пп. 1, 8 п. 6.2 договору).

Відповідно до п.11.1 договору, цей договір набирає чинності з дня приєднання споживача до умов цього договору і діє протягом 1 року, якщо інший термін не зазначено в заяві-приєднання. Договір вважається продовженим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Пунктами 12.1, 12.2, 12.7 договору визначено, що інші умови можуть бути узгоджені сторонами в додатках до цього договору, які є невід`ємними частинами цього договору. Усі додатки, зміни та доповнення до цього договору оформлюються сторонами письмово в паперовій формі, підписуються уповноваженими особами обох сторін. Розбіжності щодо застосування тарифів вирішуються НКРЕКП.

Додатком 2 до договору (паспорт точки (точок) розподілу електричної енергії ТОВ "Житомир-Агробудіндустрія") визначено, зокрема, ступінь напруги приєднання об`єктів споживача (позивача) (виробничі та офісні приміщення, ком.52, ком.3 за адресою: вул.Промислова, 10, м. Житомир) 110/10 (т.1, а.с.22).

Згідно з додатком 3.1 (перелік об`єктів, що живляться електроенергією від мереж енергосистеми, який підписано 16.12.2016), ступінь напруги приєднання на об`єктах споживача становить 10000/100, встановлено клас напруги - 1 (т.1, а.с.182).

У п.4, 5 додатку 4 до договору (порядок розрахунків) погоджено, що оплата послуг, наданих оператором системи, здійснюється за тарифами, які встановлюються Регулятором відповідно до затвердженої ним методики. Тарифи на послуги оператора системи оприлюднюються оператором системи в порядку та у строки, визначені нормативно-правовими актами. Споживач оплачує послугу з розподілу (передачі) оператору системи розподілу (т.1, а.с.181).

Актом розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін (додаток до договору №8 від 22.02.2017) встановлено, що межа розподілу балансової відповідальності за стан електромереж встановлюється між постачальником (відповідачем) і власником мереж (основним споживачем) на виході проводів з затискачів портальних натяжних гірлянд ізоляторів на крайніх порталах ЗРУ-110 кВ п/ст "ЗХВ" з ПЛ-110 кВ п/с "ЗВА" та з ПЛ-110 кВ п/с Житомирська. Межа розподілу балансової відповідальності між власником (основним споживачем) та споживачем (позивачем) встановлюється на кінцівках КЛ-10 кВ комірок 3 та 52 в 3ру 10 кВ п/ст ЗХВ в бік ТОВ "Житомир-Агробудіндустрія" (т.1, а.с.182 на звороті - 183).

Основним споживачем, до технологічних електричних мереж якого приєднані електроустановки позивача, є ФОП Шолох Валерій Володимирович.

15.06.2020 між ФОП Шолохом В.В. як основним споживачем та АТ "Житомиробленерго" як користувачем було укладено договір про спільне використання технологічних електричних мереж, згідно п.1.1 якого основний споживач зобов`язався забезпечити технічну мож ливість доставки електричної енергії необхідного обсягу та рівня потужності (із забезпеченням якості, надійності та безперервності) власними техноло гічними електричними мережами в точки приєднання електроустановок користувача або інших суб`єктів господарювання, розподіл (передачу) електричної енергії яким забезпечує користувач, а користувач зобов`язався своєчасно сплачувати вартість послуг основного споживача з утримання технологічних електричних мереж спільного використання та інші послуги відповідно до умов цього договору (т.1, а.с.83-84).

Відповідно до п.1.2 договору, перелік об`єктів споживачів, розподіл електричної енергії яким забезпечує користувач через мережі основного споживача, зазначені в додатку 8.

Відповідно до акта розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін (додаток №2 до договору від 15.06.2020), межа балансової належності між користувачем (відповідачем) і основним споживачем (ФОП Шолохом В.В.) встановлюється на виході проводу з натяжного затискача портальної відтяжної гірлянди ізоляторів 1 с.ш. 110 кB п/с ЗВХ з ПЛ-110 кВ п/с ЗВА та 2 с.ш. 110 кВ п/с ЗВХ з ПЛ-110 кВ п/с Житомирська (т.1, а.с.86 на звороті).

Згідно з додатком №8 до договору від 15.06.2020, об`єкти позивача приєднані до мереж основного споживача ФОП Шолоха В.В. на I (першому) класі напруги (т.1, а.с.85).

04.01.2022 в мережі "Інтернет" на вебсайті (сторінці) відповідача було опубліковано статтю "До уваги непобутових споживачів!!!" (т.1, а.с.184), у якій повідомлено, що згідно з постановою НКРЕКП від 25.08.2021 №1431 з 01.01.2022 втратила чинність постанова НКРЕКП від 13.09.1998 №1052, якою було затверджено Порядок визначення класів споживачів електричної енергії, диференційованих за ступенями напруги. Разом із тим з 01.01.2022 набрала чинності постанова НКРЕКП від 25.08.2021 №1430, якою внесено зміни до Порядку встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 05.10.2018 №1175.

З огляду на положення абз.2-4 п.8.1 гл.8 Порядку, звернено увагу субспоживачів, що у випадку наявності у основного споживача, який відноситься до 1-го класу напруги, приєднаних до його мереж субспоживачів, що отримують електричну енергію на межі балансової належності між основним споживачем та субспоживачем зі ступенем напруги нижче 27,5 кВ, такі субспоживачі відносяться до 2 класу напруги. Повідомлено про оприлюднення змін до договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії відповідно до вимог п.12.2 Типового договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, а саме до додатку 3.1 договору: 1 клас напруги визначається для споживачів на межі розподілу балансової належності із ступенем напруги 27,5 кВ та вище; 2 клас напруги визначається для споживачів на межі балансової належності із ступенем напруги нижче 27,5 кВ.

Листом від 23.12.2022 АТ "Житомиробленерго" зверталося до позивача, у якому пропонувало внести зміни до договору №102-В від 29.12.2018 шляхом підписання додаткової угоди, долучивши при цьому не примірники додаткової угоди, а проект нового договору.

У відповідь на вказаний лист позивач зазначив, що жодною зі сторін не було заявлено про припинення договору №102-В від 29.12.2018 за місяць до закінчення терміну його дії (п.11.1 договору), а відтак будь-які підстави у підписанні інших договорів відсутні, договір №102-В від 29.12.2018 є дійсним і вважається таким, що продовжений автоматично на наступний (2023) рік. Позивачем повернуто лист від 23.12.2022 разом із проектом договору та додатками до нього без відповідного погодження (т.1, а.с.25-27).

Разом з тим, відповідач надіслав позивачу рахунок на оплату за послуги з розподілу (передачі) електричної енергії №4658 від 31.01.2023 й акт приймання-передачі №4658 від 31.01.2023 за січень 2023 року на суму 99049,31 грн, рахунок на послуги із забезпечення перетікань реактивної електроенергії №4659 від 31.01.2023 й акт приймання-передачі №4659 від 31.01.2023 за січень 2023 року на суму 2617,02 грн, а також рахунки на попередню оплату послуги з розподілу за лютий-квітень 2023 року (т.1, а.с.28-35).

Згідно рахунку №4658 від 31.01.2023, обсяг розподіленої електричної енергії не зазначено, діючі тарифи на розподіл (передачу) електричної енергії, за якими здійснюється розрахунок, - 1,43211 грн, тобто визначені для другого класу напруги (т.1, а.с.29), рахунок №4659 від 31.01.2023 складено в розрізі послуги за 1 (одиницю) ціною 2180,85 грн без ПДВ (т.1, а.с.31).

Позивач звертався до відповідача з листами від 08.02.2023, від 16.02.2023, у яких зазначив, що вважає вищевказані рахунки необґрунтованими і такими, що не відповідають умовам договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії №102-В від 29.12.2018 та договору про надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії №102РЕ від 26.07.2019, які підписано між сторонами; просив виставити рахунки за послуги згідно діючого договору та обґрунтованих тарифів (т.1, а.с.36-37, 38-42).

Відповідач відповіді на зазначені листи не надав, натомість направив позивачу попередження про припинення постачання (розподілу) електричної енергії №510/3897 від 21.02.2023 у зв`язку з невиконанням договірних зобов`язань та заборгованістю останнього за послуги з розподілу та реактивну електроенергію (т.1, а.с.43).

У відповідь на вказане попередження позивач повідомив, що вважає дії останнього протиправними; спірні рахунки та акти не відповідають умовам договорів, відтак не були підписані та оплачені; позивач не відмовився від виконання взятих на себе зобов`язань при правильному застосуванні та вірному розрахунку ціни та суми до сплати відповідно до укладених між сторонами договорів, просив утриматись від припинення постачання електричної енергії та надати відповідь на раніше поставлені питання щодо формування ціни, тарифів та віднесення підприємства до другого класу напруги (т.1, а.с.44-47).

Незважаючи на вимогу та прохання позивача надати обґрунтований розрахунок та аргументоване застосування тарифу, встановленого для другого класу напруги, відповідач направив на адресу позивача рахунок за послуги з розподілу (передачі) електричної енергії №8303 від 28.02.2023 й акт приймання-передачі №8303 від 28.02.2023 за лютий 2023 року на суму 133827,24 грн, а також рахунок на послуги із забезпечення перетікань реактивної електроенергії №8304 від 28.02.2023 й акт приймання-передачі №8304 від 28.02.2023 за лютий 2023 року на суму 3913,51 грн із застосуванням тарифу, встановлено для другого класу напруги, 1,43211 (т.1, а.с.48-52).

Позивач оплатив послуги з розподілу (передачі) електричної енергії за січень-березень 2023 року в сумах, вирахуваних за тарифом, встановленим для першого класу напруги, про що свідчать платіжні інструкції від 01.03.2023 на суму 56804,58 грн, від 05.04.2023 на суму 23717,41 грн (т.1, а.с.53-54).

Відтак, ТОВ "Житомир-Агробудіндустрія", не погодившись з проведеним позивачем розрахунком послуг з розподілу електричної енергії, починаючи з січня 2023 року, по II (другому) класу напруги, звернулося з даним позовом до суду.

Аналізуючи встановлені обставини справи та надаючи їм оцінку в процесі апеляційного перегляду справи по суті заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам, з урахуванням інтересів споживачів регулюються спеціальним Законом України "Про ринок електричної енергії" та Правилами роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ), затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії", учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

За приписами ст. 45 Закону України "Про ринок електричної енергії", розподіл електричної енергії здійснюється оператором системи розподілу. Діяльність з розподілу електричної енергії підлягає ліцензуванню відповідно до законодавства.

Згідно ч. 4 ст. 46 Закону України "Про ринок електричної енергії", оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії на підставі договорів про надання послуг з розподілу. Договори про надання послуг з розподілу є публічними договорами приєднання та укладаються на основі типових договорів, форма яких затверджується Регулятором.

Як вірно вказав суд першої інстанції, правовідносини між сторонами за договором споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії №102-В від 29.12.2018 виникли у сфері роздрібного ринку електричної енергії, у яких відповідач є оператором системи розподілу, а позивач - субспоживачем електричної енергії (споживачем, електроустановки якого приєднані до технологічних електричних мереж основного споживача).

Станом на дату укладання сторонами вказаного договору діяв Порядок визначення класів споживачів (далі Порядок, в редакції чинній на момент укладення договору), затверджений постановою НКРЕКП від 13.08.1998 №1052, який був обов`язковий для застосування всіма ліцензіатами з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та з постачання електроенергії за регульованим тарифом при укладенні із споживачами договорів про постачання електричної енергії за регульованим тарифом.

Згідно п. 2 Порядку, основний споживач - споживач електричної енергії або власник електричних мереж, який передає частину електроенергії своїми технологічними електричними мережами субспоживачам;

субспоживач - споживач, якому електрична енергія постачається постачальником електричної енергії через мережі електропередавальних організацій та технологічні електричні мережі основного споживача, до мереж якого приєднані електроустановки споживача (субспоживача).

Апеляційним судом встановлено, що ТОВ "Житомир-Агробудіндустрія" є субспоживачем і його електроустановки приєднані до технологічних електричних мереж ФОП Шолох В.В., який являється основним споживачем.

У відповідності до п.3 Порядку, споживачі електричної енергії розподіляються на два класи.

До 1 класу відносяться споживачі, які: 1) отримують електричну енергію від мереж оператора системи розподілу на електроустановки споживача на межі балансової належності із ступенем напруги 27,5 кВт та вище; 2) приєднані до шин електростанцій (за винятком суб`єктів господарювання, що виробляють електричну енергію з альтернативних джерел, а саме з енергії сонячного випромінювання, біогазу, біомаси, енергії вітру та мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями); 3) є промисловими підприємствами із середньомісячним обсягом споживання електричної енергії 150 млн. кВт. год. та більше на технологічні потреби виробництва, незалежно від ступенів напруги на межі балансової належності.

До 2 класу відносяться споживачі, які отримують електричну енергію на межі балансової належності із ступенем напруги нижче 27,5 кВт, крім випадків, передбачених підпунктом 3.1 цього Порядку.

Відповідно до пп.1 п.5 Порядку, клас субспоживача визначався за класом в точці (точках) продажу електричної енергії основному споживачу незалежно від ступеня напруги на межі балансового розподілу електричних мереж основного споживача та субспоживача у випадку, якщо відшкодування основному споживачу вартості обґрунтованих витрат на утримання технологічних електричних мереж, які використовуються для передачі електричної енергії субспоживачу, здійснюється субспоживачем відповідно до договору між основним споживачем та субспоживачем.

Виходячи з приписів п. 5 вказаного Порядку, в додатку №3.1 до договору від 29.12.2018 "Перелік об`єктів, що живляться електроенергією від мереж енергосистеми" сторонами визначено, що об`єкти позивача за адресою: м. Житомир, вул. Промислова, 10 відносяться до першого класу напруги (т.1, а.с.182).

Водночас, додатком № 8 до договору від 15.06.2020, укладеного між ФОП Шолох В.В. та АТ "Житомиробленерго" про спільне використання технологічних мереж визначено, що ТОВ "Житомир-Агробудіндустрія" відноситься до споживачів по першому класі напруги (т.1, а.с.85).

Відповідно до акта розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін (додаток №2 до договору від 15.06.2020), межа балансової належності між відповідачем і основним споживачем (ФОП Шолохом В.В.) встановлюється на виході проводу з натяжного затискача портальної відтяжної гірлянди ізоляторів 1 с.ш. 110 кB п/с ЗВХ з ПЛ-110 кВ п/с ЗВА та 2 с.ш. 110 кВ п/с ЗВХ з ПЛ-110 кВ п/с Житомирська (т.1, а.с.86 на звороті).

При цьому, за умовами договорів №102-В від 29.12.2018 та від 15.06.2020, відсутня межа балансової належності у позивача з відповідачем (оператором системи) безпосередньо у зв`язку з тим, що відповідач здійснює розподіл електричної енергії позивачу через мережі ФОП Шолоха В.В., якому, у свою чергу, здійснює її розподіл відповідач на межі балансової належності за першим класом напруги.

Враховуючи презумпцію правомірності правочину, передбачену ст.204 ЦК України, яка не спростована жодною стороною, та відповідно відсутність обставин визнання недійсним договору та доказів його розірвання, договір №102-В від 29.12.2018 (з відповідними додатками) є чинним та таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки та є підставою для виникнення у сторін господарських зобов`язань відповідно до положень ст.173, 174 ГК України, ст.11, 202, 509 ЦК України, а також є обов`язковим для належного виконання сторонами.

01.01.2022 року постанова НКРЕКП від 13.08.1998 №1052 втратила чинність на підставі постанови НКРЕКП від 25.08.2021 №1431.

Поряд із цим, 01.01.2022 набрала чинності постанова НКРЕКП від 25.08.2021 №1430, якою внесено зміни до Порядку встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 05.10.2018 №1175, зокрема п. 8.1 глави 8 доповнено трьома новими абзацами такого змісту:

"Споживачі, які отримують електричну енергію від оператора системи розподілу на межі балансової належності номінальною напругою 27,5 кВт та вище, а також споживачі, приєднані до шин електростанцій (за винятком суб`єктів господарювання, що виробляють електричну енергію з альтернативних джерел, а саме з енергії сонячного випромінювання, біогазу, біомаси, енергії вітру та мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), відносяться до 1 класу напруги.

Споживачі, які отримують електричну енергію від оператора системи розподілу на межі балансової належності номінальною напругою нижче 27,5 кВт, відносяться до 2 класу напруги.

Клас напруги встановлюється споживачу окремо за кожною межею балансової належності".

Апеляційний суд зауважує, що Порядком встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, затвердженим постановою НКРЕКП від 25.08.2021 №1430, який діяв з 01.01.2022, не передбачено порядку визначення класів для субспоживачів електричної енергії.

Разом з тим, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.01.2022 у справі №640/27570/21, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2023, за позовом КП "Харківводоканал" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг про визнання протиправними та нечинними: п.3 ч.1 постанови НКРЕКП від 25.08.2021 №1430 "Про внесення змін до Порядку встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії"; Постанови НКРЕКП від 25.08.2021 №1431 "Про визнання такою, що втратила чинність, постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 13.08.1998 №1052" позов задоволено частково; визнано протиправним та нечинним пп.3 п.1 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 25.08.2021 №1430 "Про внесення змін до Порядку встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії"; визнано протиправною та нечинною постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 25.08.2021 №1431 "Про визнання такою, що втратила чинність, постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 13.08.1998 №1052"; позов в іншій частині залишено без задоволення (т.1, а.с.89-95).

Таким чином, станом на дату виникнення спірних правовідносин діяв Порядок визначення класів споживачів, затверджений постановою НКРЕКП від 13.08.1998 №1052 (в редакції постанови НКРЕКП від 06.09.2019 №1825), згідно з п.3 якого споживачі електричної енергії розподіляються на два класи; критерієм розмежування класів споживачів є ступінь напруги на межі балансової належності між мережею оператора системи розподілу та споживачем: 27,5 кВт та вище - перший клас споживачів, нижче 27,5 кВт - другий клас споживачів.

Як вбачається з матеріалів справи, з січня 2023 року відповідач виставляв позивачу рахунки для оплати послуг з розподілу електричної енергії за тарифом по другому класу напруги.

Згідно з п.11.1 договору, договір вважається продовженим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Пунктами 12.1, 12.2 договору сторонами передбачили, що інші умови можуть бути узгоджені сторонами в додатках до цього договору, які є невід`ємними частинами цього договору. Усі додатки, зміни та доповнення до цього договору оформлюються сторонами письмово в паперовій формі, підписуються уповноваженими особами обох сторін.

Колегією суддів встановлено, що будь-які докази в підтвердження внесення змін до договору №102-В від 29.12.2018 в порядку, встановленому п.12.2 договору, а саме письмово, в паперовій формі шляхом підпису уповноваженими особами, щодо визначення другого класу напруги для позивача як споживача, матеріали справи не містять та сторонами не надано. Розірвання даного договору у встановленому законом порядку судом також не встановлено .

При цьому, судом враховується, що спірні рахунки та акти приймання-передачі виставлялись відповідачем саме на виконання умов договору №102-В від 29.12.2018; доказів укладення нового договору (заяви-приєднання до нового типового договору) матеріали справи не містять.

Щодо доводів відповідача про внесення відповідних змін до договору №102-В від 29.12.2018 після набрання чинності постановою НКРЕКП від 25.08.2021 №1430 щодо диференціації споживачів за класами напруги шляхом оприлюднення їх на власному веб-сайті в мережі "Інтернет", то апеляційний суд вважає їх необгрунтованими та безпідставними, оскільки опублікована стаття не є належним та допустимим доказом внесення змін, які стосуються тарифу (ціни) на оплату послуги з розподілу (передачі) електричної енергії, саме до договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії №102-В від 29.12.2018, укладеного з ТОВ "Житомир-Агробудіндустрія".

Викладене додатково підтверджують і подальші дії відповідача, адже з моменту публікації (04.01.2022) до початку застосовування до позивача тарифу для другого класу напруги при визначенні розміру плати за послуги з розподілу електричної енергії (січень 2023 року) минув приблизно рік.

Крім того, АТ "Житомиробленерго" вкінці серпня 2023 року звернулось до суду з позовом про визнання укладеною додаткової угоди №1-К (з додатками №3 та №2) до договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії №102-В від 29.12.2018. Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 04.09.2023 відкрито провадження у справі №906/1167/23.

Доводи відповідача про те, що постановою НКРЕКП №1219 від 26.06.2020 внесено зміни до "Типового договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії", а саме главу 12 Типового договору доповнено п.12.2, не заслуговують на увагу, оскільки договір №102-В від 29.12.2018 не містить відповідних положень та не відповідає п.12.1, 12.2 договору, які погоджені сторонами, щодо внесення змін до нього.

Враховуючи, що між позивачем та відповідачем безпосередньо відсутня межа балансової належності, тобто позивач є споживачем, який не отримує електричну енергію від оператора системи розподілу безпосередньо, а є споживачем, що отримує електроенергію від споживача, що є власником мереж, який, у свою чергу, отримує електричну енергію від оператора системи розподілу на межі балансової належності за першим класом напруги згідно договору про спільне використання технологічних електричних мереж від 15.06.2020, приймаючи до уваги, що за укладеним між сторонами договором №102-В від 29.12.2018 ступінь напруги приєднання на об`єктах споживача визначено для позивача 110/10, що відповідає першому класу напруги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача про визнання неправомірними дій відповідача щодо нарахування ТОВ "Житомир-агробудіндустрія" вартості послуги з розподілу електричної енергії по другому класу напруги та зобов`язання здійснити перерахунок вартості наданих послуг з розподілу електричної енергії у відповідності до договору №102-В від 29.12.2018, шляхом застосування тарифів для першого класу напруги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.01.2024 у справі №910/8823/22.

Щодо доводів відповідача про необхідність врахування роз`яснення НКРЕКП щодо застосування тарифів (лист НКРЕКП № 15538/17.2.1/7-21 від 31.12.2021), суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Регулятор є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України і діє на підставі Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг".

Згідно з ч.1, 2 ст. 3 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України. Регулятор здійснює державне регулювання шляхом: 1) нормативно-правового регулювання у випадках, коли відповідні повноваження надані Регулятору законом; 2) ліцензування діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг; 3) формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом; 4) державного контролю та застосування заходів впливу; 5) використання інших засобів, передбачених законом.

Для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор, серед іншого, приймає обов`язкові до виконання рішення з питань, що належать до його компетенції; забезпечує захист прав та законних інтересів споживачів товарів (послуг), які виробляються (надаються) суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, розгляд звернень таких споживачів та врегулювання спорів, надання роз`яснень з питань застосування нормативно-правових актів Регулятора. виконує інші функції та повноваження, визначені законом (ч. 1 ст. 17 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг").

Відповідно до ч.1, 4 ст.14 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", основною формою роботи Регулятора як колегіального органу є засідання. Регулятор на своїх засіданнях, зокрема, розглядає та приймає рішення з питань, що належать до його компетенції; розглядає і схвалює в межах своїх повноважень проекти актів законодавства, пропозиції стосовно вдосконалення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг; приймає нормативно-правові акти з питань, що належать до його компетенції.

Згідно з пп.7 п.4 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого Указом Президента України від 10.09.2014 №715/2014, НКРЕКП відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, установлює ціни (тарифи) на електричну енергію, тарифи на її передачу, розподіл та постачання.

При цьому п.13 Положення про НКРЕКП передбачено, що рішення, прийняті НКРЕКП, оформлюються постановами і розпорядженнями. Рішення НКРЕКП, прийняті у межах її повноважень, обов`язкові до виконання суб`єктами природних монополій. Рішення НКРЕКП, які є нормативно-правовими актами, підлягають обов`язковій державній реєстрації в установленому законодавством порядку, за винятком рішень з питань установлення цін та тарифів (крім установлення цін та тарифів для населення) та рішень з питань функціонування оптового ринку електричної енергії. Рішення НКРЕКП, які відповідно до закону є регуляторними актами (крім рішень щодо встановлення тарифів), розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Згідно з абз. 3 ч.5 9 ст. 14 Закону про НКРЕКП також визначено, що рішення Регулятора оформлюються постановами, крім рішень щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення контролю, які оформлюються розпорядженнями. Рішення Регулятора підписуються Головою. Рішення Регулятора є обов`язковими до виконання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг.

Отже, із аналізу викладеного, вбачається, що саме рішення, а не роз`яснення НКРЕКП, є обов`язковими для виконання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг.

З огляду на викладене, лист від 31.12.2021 №15538/17.2.1/7-21, який є відповіддю на звернення відповідача та не містить в собі ознак ані нормативного акта, ані акта індивідуальної дії, не є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке породжувало б певні правові наслідки, спрямовані на регулювання тих чи інших суспільних відносин і мало б обов`язковий характер для позивача, а тому доводи апелянта щодо врахування вказаного листа для застосування тарифів не заслуговують на увагу.

Крім того, посилання заявника на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 10.06.2020 у справі №920/201/19, та необхідність врахування їх при розгляді даної справи, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки у вказаній справі мали місце інші фактичні обставини, відмінні від обставин у цій справі, а тому висновки, викладені в ній, не є релевантними для перегляду оскаржуваного рішення у межах даної справи.

У силу приписів ч.1 ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та досліджені судом апеляційної інстанції в розумінні ст.73, 76-79, 86 ГПК України.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції на підставі сукупності досліджених доказів повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи ґрунтуються на помилковому тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права та зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин справи.

Оскільки відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції, судовий збір за подачу апеляційної скарги покладається на скаржника згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Житомирської області від 17.04.2024 у справі №906/497/23 залишити без змін, апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Житомиробленерго" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "17" липня 2024 р.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Олексюк Г.Є.