ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

10 липня 2024 року Справа № 918/1346/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В. , суддя Павлюк І.Ю.

секретар судового засідання Петрук О.В.,

представники учасників справи:

Національна служба здоровя України - Сич О.А.;

ТОВ «Лайф Клінік» - Харчук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Національної служби здоров`я України на рішення господарського суду Рівненської області від 09.04.2024, повний текст якого складено 17.04.2024, у справі №918/1346/23 (суддя Церковна Н.Ф.)

за первісним позовом Національної служби здоров`я України

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайф Клінік»

про стягнення 126 495,15 грн надмірно сплачених коштів,

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайф Клінік»

до Національної служби здоров`я України

про стягнення 853 842,27 грн заборгованості по розрахунках,-

В грудні 2023 року Національна служба здоров`я України (надалі в тексті НСЗУ) звернулася до Господарського суду Рівненської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайф Клінік» (надалі в тексті Товариство) 126 495,15 грн надмірно сплачених коштів згідно укладеного Договору №4379-Е421-Р000 про здійснення перерахунків запланованої вартості медичних послуг за липень 2021 року.(арк.справи 1-3).

Під час провадження у суді першої інстанції Товариство звернулося із зустрічною позовною заявою про стягнення з НСЗУ заборгованості по розрахунках в сумі 853 842,27 грн згідно Договору №4379-Е421-Р000 в частині сплати грошових коштів у вигляді глобальної ставки за липень-грудень 2021 року, в тому числі: за липень 36 894,42 грн, серпень 2021р. 163 389,57 грн; вересень 2021р. 163 389,57 грн; жовтень 2021р. 163 389,57 грн; листопад 2021р. 163 389,57 грн; грудень 2021р. 163 389,57 грн.(арк.справи 48-51).

Рішенням господарського суду Рівненської області від 09.04.2024 у справі №918/1346/23 в задоволенні первісного позову було відмовлено, а зустрічний позов задоволено в повному обсязі. Присуджено до стягнення з НСЗУ на користь Товариства 853 842,27 грн основного боргу та 10246,12 грн судового збору.(арк.справи 137-148).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що первісний позов є безпідставним. Натомість рішення про задоволення зустрічного позову місцевий госпо-дарський суд вмотивував висновком, що НСЗУ в порушення умов Договору та норм Цивільного кодексу України (надалі в тексті ЦК України), не здійснив відшкодування в повному обсязі, а відтак не виконав своїх зобов`язань належним чином.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, НСЗУ звернулась до Північно-західного апеля-ційного господарського суду із скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Рівненської області від 09.04.2024 у даній справі скасувати та ухвалити нове, яким задоволити первісний позов та повністю відмовити у задоволенні зустрічного позову. Стягнути з Товариства на користь НСЗУ 126 495,15 грн та витрати по сплаті судового збору.(арк.справи 166-179).

На думку Скаржника, рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матері-ального та неправильним застосуванням норм процесуального права, адже висновки викладені в оскаржуваному рішенні не відповідають встановленим обставинам справи.

Основними доводами Апелянта викладеними у скарзі є наступні:

- судом першої інстанції не з`ясовано та не надано належної оцінки порушення Товариством вимог підпункту 13 пункту 19 Договору, де Надавач послуг зобов`язаний своєчасно вносити до системи повну та достовірну інформацію, в тому числі медичну документацію та звіти про медичні послуги, медичні записи, записи про направлення і рецепти у порядку, встановленому законодавством, з урахуванням положень специфікації, однак цього не зробив;

- відсутність відомостей в Електронній системі охорони здоров`я (надалі в тексті ЕСОЗ) за квітень-червень 2021 року відомостей щодо кількості наданих Товариством послуг;

- оскільки послуги за квітень-червень 2021 року не надавалися, то укладення додаткової угоди в зв`язку з перерахунком було позбавлене сенсу;

- у зв`язку з невиконанням умов договору НСЗУ було зупинено оплату та запропоновано Товариству повернути надмірно сплачені кошти (усунення відповідного порушення), та вже після цього мали намір укласти додаткову угоду.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.06.2024 відкрито провадження у справі №918/1346/23 та призначено її до розгляду на 03.07.2024.(арк.справи 226).

14.06.2024 через систему «Електронний суд» представник НСЗУ Плаксій В.В. надіслала заяву про участь представника в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яка була задоволена апеляційним судом.(арк.справи 229-230).

14.06.2024 на адресу апеляційного суду надійшов відзив, в якому ТОВ «Лайф Клінік» просить суд залишити апеляційну скаргу НСЗУ залишити без задоволення, а рішення господарсь-кого суду Рівненської області від 09.04.2024 у справі №918/1346/23 без змін.(арк.справи 235-241).

У судовому засіданні апеляційної інстанції 03.07.2024 представник Товариства надав свої пояснення та просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги НСЗУ та залишити рішення суду першої інстанції без змін. Представник НСЗУ, що в режимі відеоконференції перебувала поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, не змогла з технічних причин надати свої пояснення щодо поданої апеляційної скарги Національної служби здоров`я України.

Ухвалою суду від 03.07.2024 розгляд справи відкладався на 10.07.2024.(арк.справи 248).

08.07.2024 через систему «Електронний суд» представник НСЗУ Сич О.А. надіслала заяву про участь представника в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яка була задоволена апеляційним судом.(арк. справи 251-252).

В судовому засіданні апеляційної інстанції 10.07.2024 представник НСЗУ підтримала свою апеляційну скаргу та просила її задоволити, представник Товариства надав свої пояснення та заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити без змін рішення госпо-дарського суду Рівненської області від 09.04.2024.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників, вивчивши матеріали оскарження, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, Національна служба здоров`я України (НСЗУ) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом міністрів України (надалі КМУ) через Міністра охорони здоров`я, який реалізує державну політику у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення.

Повноваження НСЗУ визначені Законом України «Про державні фінансові гарантії медич-ного обслуговування населення» (надалі в тексті Закон) та Положенням про НСЗУ, затверд-женим постановою КМУ від 27.12.2017 №1101 (зі змінами). Вказаними актами визначено, що до основних завдань НСЗУ належить виконання функцій замовника медичних послуг та лікарських засобів за програмою медичних гарантій.

Повноваження НСЗУ встановлені Законом та Положенням про Національну службу здоров`я України, затвердженим постановою КМУ від 27.12.2017 №1101 (зі змінами), передба-чено, що до основних завдань НСЗУ належить виконання функцій замовника медичних послуг та лікарських засобів за програмою медичних гарантій.

Згідно з пунктом 4 Положення НСЗУ відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, укладає, змінює та припиняє договори про медичне обслуговування населення та здійснює оплату згідно з тарифом за надані пацієнтам медичні послуги (включаючи медичні вироби) та лікарські засоби за договорами про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій.

Матеріалами справи стверджено та не заперечується сторонами, що НСЗУ-замовник та ТОВ «Лайф Клінік»-надавач, уклали Договір №4379-Е421-Р000 на період з 01.04.2021 року по 31.12.2021 року про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій за напрямом спеціалізованої медичної допомоги (пакети медичних послуг Медична допомога дорослим та дітям в амбулаторних умовах (профілактика, спостереження, діагностика, лікування та медична реабілітація) (надалі в тексті Договір).

За умовами п.8 Договору, Надавач зобов`язується надавати медичні послуги за програмою медичних гарантій пацієнтам, а замовник зобов`язується оплачувати такі послуги відповідно до встановленого тарифу та коригувальних коефіцієнтів.

Пунктом 9 Договору передбачено, що медичні послуги та спеціальні умови їх надання визначаються у додатках до цього договору. Умови закупівлі та специфікації, визначенні в оголо-шенні про укладення договору, є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до додатку №9 до Договору (Спеціальні умови) Позивач підписав договір на медичне обслуговування за пакетом №9 «Медична допомога дорослим та дітям в амбулаторних умовах» (профілактика, спостереження, діагностика, лікування та медична реабілітація).

Надання послуг оплачується на умовах глобальної ставки у розмірі 1 470 506,13 гривень, без застосування тарифів та коригувальних коефіцієнтів.

Відповідно до пункту 5 Спеціальних умов визначено для позивача глобальну ставку на місяць, яка оплачується: квітень 2021р. 163 389,57 грн; травень 2021р. 163 389,57 грн; червень 2021р. 163 389,57 грн; липень 2021р. 163 389,57 грн; серпень 2021р. 163 389,57 грн; вересень 2021р. 163 389,57 грн; жовтень 2021р. 163 389,57 грн; листопад 2021р. 163 389,57 грн; грудень 2021р. 163 389,57 грн.

Запланована кількість медичних послуг щомісячно не визначається, коригувальні коефіцієнти не застосовуються.(арк.справи 15-зворот, 16-19).

Підпунктом 13 пункту 19 Договору передбачено, що надавач зобов`язаний своєчасно вно-сити до ЕСОЗ повну та достовірну інформацію, в тому числі медичну документацію та звіти про медичні послуги, медичні записи, записи про направлення і рецепти у порядку, встановленому законодавством, з урахуванням положень специфікацій.

Згідно з пунктом 38 Договору визначено, що у разі коли після оплати за звітом про медичні послуги буде встановлено невідповідність даних звіту про медичні послуги інформації, що міститься в системі, статистичній звітності надавача, документам, які підтверджують надання медичних послуг, деклараціям, іншим фактичним даним про надання медичних послуг, надавач зобов`язаний повернути замовнику надміру сплачені кошти протягом трьох календарних днів з дати надіслання повідомлення замовником. У разі неповернення надміру сплачених коштів замовник має право відповідно зменшити суму оплати у наступних звітних періодах.(арк.справи 8-14).

Сторонами не заперечується, що розрахунок вартості послуг, які надаються за договорами про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій у ІІ-ІV кварталах 2021 року здійснюється відповідно до Порядку реалізації програми державних гарантій медичного обслуговування населення у ІІ-ІV кварталах 2021 року, затвердженого постановою КМУ від 15.02.2021 №133 (надалі в тексті Порядок).

Відповідно до пункту 16 Порядку, у разі зміни обсягу наданих медичних послуг, що виявлено за результатами аналізу інформації ЕСОЗ про обсяг фактично наданих медичними закладами медичних послуг порівняно із запланованим у Договорі обсягом медичних послуг, НСЗУ має право ініціювати внесення змін до нього щодо коригування вартості медичних послуг. При цьому, перерахунок проводиться у межах бюджетних асигнувань, передбачених для кожного пакета медичних послуг на відповідний бюджетний період. У разі перевищення сум перерахунку над сумою бюджетних асигнувань, передбачених для кожного пакета медичних послуг, до скоригованої запланованої кількості медичних послуг кожного надавача медичних послуг за від-повідним пакетом медичних послуг застосовується коригувальний коефіцієнт, який розраховується як співвідношення суми бюджетних асигнувань до сум перерахунку за кожним пакетом медичних послуг.

Як вбачається з позовної заяви, НСЗУ за результатами здійсненого аналізу кількості медичних записів та динаміки їх зміни за ІІ квартал 2021 року за даними ЕСОЗ в розрізі надавачів медичних послуг та пакетів медичних послуг і коригування запланованої вартості послуг за Договором №4379-E421-P000 виявило надмірну сплату на користь ТОВ «Лайф Клінік» за медичні послуги згідно Договору до здійснення перерахунків запланованої вартості медичних послуг за липень 2021 року.

НСЗУ листом №18843/5-17-21 від 02.09.2021 повідомило Товариству, що за результатами здійсненого аналізу кількості медичних записів та динаміки їх зміни за ІІ квартал 2021 року за даними ЕСОЗ в розрізі надавачів медичних послуг та пакетів медичних послуг і коригування запланованої вартості послуг за Договором було виявлено надмірну сплату на користь ТОВ «Лайф клінік» 126 495,15 гривень відповідно до умов Договору №4379-E421-P000 до здійснення перерахунків запланованої вартості медичних послуг за липень 2021 року. НСЗУ просила повернути зазначені кошти як надмірно сплачені повідомивши, що здійснило перерахунок суми Договору з липня 2021 року. НСЗУ також зауважила, що відповідно до пункту 30 Договору, як замовник вправі зупинити оплату медичних послуг у разі невиконання надавачем зобов`язаннь, передбачених підпунктом 25 пункту 19 Договору до дати усунення відповідних порушень. Також до листа була надана інформація у таблиці EXEL, відповідно до якої згідно додаткової угоди Товариству з липня 2021 року обчислено нову вартість послуг в сумі 490 168,71 грн на рік.(арк.справи 4-5).

Матеріалами справи стверджено і сторони не заперечують, що пропозиція повернути над-мірно сплачені у липні 2021 року кошти в сумі 126 495,15 грн, що вбачається з претензії №22836/2-17-21 від 20.10.2021 залишена Товариством без задоволення з огляду на умови укладеного сторонами Договору з мотиву відсутності підстав для проведення перерахунків та повернення коштів.(арк.справи 5-зворот, 6, 7).

У зв`язку з відмовою Товариства добровільно повернути надмірно сплачені кошти за липень 2021 року в сумі 126 495,15 грн НСЗУ звернулась з первісним позовом до суду.

Поруч з тим, вважаючи, що дії НСЗУ щодо звернення до суду з позовом про стягнення надміру сплачених коштів не відповідають умовам укладено сторонами Договору, адже на думку Товариства саме НСЗУ має заборгованість перед ТОВ «Лайф Клінік» зі сплати глобальної ставки за Договором за період з липня 2021 по грудень 2021 року останнє звернулося до Господарського суду Рівненської області з зустрічним позовом, в якому просило стягнути з НСЗУ 853 842,27 грн, в тому числі: липень 36 894,42 грн, серпень 2021р. 163 389,57 грн; вересень 2021р. 163 389,57 грн; жовтень 2021р. 163 389,57 грн; листопад 2021р. 163 389,57 грн; грудень 2021р. 163 389,57 грн.

Як зазначалось вище, рішенням від 09.04.2024 господарського суду Рівненської області в задоволенні позову НСЗУ відмовлено, позов Товариства повністю задоволено.(арк.справи 137-148).

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга частково обґрунтована, а тому рішення суду першої інстанції належить змінити, з огляду на наступне:

Розглядаючи апеляційну скаргу колегія суддів виходить з того, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрун-товує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Предметом даного спору є первісна вимога про стягнення надмірно сплачених кошти та зустрічна вимога про стягнення заборгованості по оплаті глобальної ставки визнання недійсним договору поставки.

Господарський договір, відповідно до ст.173 Господарського кодексу України (надалі в тексті ГК України) є однією з підстав виникнення господарських зобов`язань і є обов`язковим для виконання сторонами. Аналогічно врегульовано підстави виникнення господарського зобов-язання у ст.11, 629 Цивільного кодексу України (надалі в тексті ЦК України).

Зобов`язанням, згідно ст.509 ЦК України, є правовідношення, в якому одна сторона (борж-ник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники госпо-дарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного Виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч.3 ст.184 ГК України укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. КМУ, уповнова-жені ним або законом органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб`єктам господарю-вання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках затверджувати типові договори.(частини 1, 2 ст.179 ГК України).

Згідно ч.4 ст.179 ГК України, при укладенні господарських договорів сторони можуть виз-начати зміст договору на основі типового договору, затвердженого КМУ, чи у випадках, передба-чених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Правовідносини у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування насе-лення за програмою медичних гарантій регулюються, зокрема, Основами законодавства України про охорону здоров`я, Законом України «Про державні фінансові гарантії медичного обслугову-вання населення» та прийнятими на їх основі актами Уряду, наказами Міністерства охорони здоров`я.

Відповідно до статті 18 Основ законодавства України про охорону здоров`я медична допомога надається безоплатно за рахунок бюджетних коштів у закладах охорони здоров`я та фізичними особами підприємцями, які зареєстровані та одержали в установленому законом порядку ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, з якими головними розпорядниками бюджетних коштів укладені договори про медичне обслуговування населення.

Вимоги до надавача послуг з медичного обслуговування населення, з яким головними розпорядниками бюджетних коштів укладаються договори про медичне обслуговування населення, порядок укладання таких договорів та типова форма договору затверджуються КМУ.

Так, НСЗУ є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується КМУ через Міністра охорони здоров`я, який реалізує державну політику у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення.

Відповідно до пункту 3 Положення про Національну службу здоров`я України, затвердже-ного постановою КМУ від 27.12.2017 №1101 одним з основних завдань НСЗУ є виконання функцій замовника медичних послуг та лікарських засобів за програмою медичних гарантій.

На виконання цього завдання, відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» та підпункту 4 пункту 4 Положення НСЗУ укладає, змінює та припиняє договори про медичне обслуговування населення.

Порядок укладення, зміни та припинення договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій затверджено постановою КМУ від 25.04.2018 №410 «Про договори про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій». Відповідно до пункту 4 Порядку №410 від 25.04.2018 документообіг, пов`язаний з укладенням, зміною та припиненням договору, здійснюється через електронну систему охорони здоров`я з дотриманням вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Відповідно до пункту 3 Порядку функціонування електронної системи охорони здоров`я, затвердженого постановою КМУ від 25.04.2018 №411, до складу електронної системи охорони здоров`я входять центральна база даних та електронні медичні інформаційні системи, між якими забезпечено автоматизований обмін інформацією, даними та документами через відкритий програмний інтерфейс (АРІ).

Відповідно до пункту 7 Порядку реалізації програми державних гарантій медичного обслуговування населення у 2022 році, затвердженого постановою КМУ від 29.12.2021 №1440 НСЗУ оплачує надані медичні послуги згідно з тарифами та коригувальними коефіцієнтами (які застосовуються шляхом множення), визначеними в цьому Порядку, на підставі звітів про медичні послуги, що складаються в порядку, передбаченому Типовою формою договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, затвердженою постановою КМУ від 25.04.2018 №410 «Про договори про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій».

Згідно пункту 16 Порядку: у разі зміни обсягу наданих медичних послуг, що виявлено за результатами аналізу інформації Електронна система охорони здоров`я про обсяг фактично наданих медичними закладами медичних послуг порівняно із запланованим у Договорі обсягом медичних послуг, НСЗУ має право ініціювати внесення змін до нього щодо коригування вартості медичних послуг. Отже, пункт 16 Порядку надає НСЗУ право ініціювати внесення змін до Договору з метою коригування вартості медичних послуг.

Аналізуючи підставність первісного позову, колегія суддів враховує, що спір між сторонами виник на підставі здійсненого НСЗУ аналізу кількості медичних записів та динаміки їх зміни за ІІ квартал 2021 року за даними ЕСОЗ в розрізі надавачів медичних послуг та пакетів медичних послуг і коригування запланованої вартості послуг за Договором №4379-Е421-Р000. Так, НСЗУ повважало, що надмірно сплатила кошти ТОВ «Лайф клінік» відповідно до умов Договору до здійснення перерахунків запланованої вартості медичних послуг за липень 2021 року.

Надаючи оцінку доказам у даній справі, колегія суддів приймає до уваги, що основними засадами судочинства, згідно зі статтею 129 Конституції України є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як одну із засад (принципів) господарського судочинства законодавцем визначено змагальність сторін (п.4 ч.3 ст.2 ГПК України).

Колегія суддів наголошує, що принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Простіше кажучи, позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази. Про перевагу однієї позиції над іншою суд і виносить власне рішення.

Тому згідно з принципом змагальності саме НСЗУ має довести існування зайвосплачених коштів за липень 2021р. і оскільки в даному випадку Товариство заявило зустрічний позов, то саме воно, а не НСЗУ повинно доводити наявність заборгованості згідно Договору, тому перекладення цього обов`язку на протилежну сторону або на суд нівелює застосування принципу змагальності.

Принцип змагальності передбачає покладення тягаря доказування на сторони, однак не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою ту обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню у спосіб, який дозволить дотриматись переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної стороною обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17.

Апеляційний господарський суд приймає до уваги, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 №132-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», яким, зокрема внесено зміни до ГПК України та змінено назву статті 79 ГПК України з «Достатність доказів» на нову «Вірогідність доказів» та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування «вірогідність доказів».

Стандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від «достатності доказів», під- креслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Цей принцип вимагає насамперед рівності сторін спору в їхніх процесуальних можливостях щодо подання доказів і пояснень у судовому провадженні (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands» від 27.10.1993 та «Ankerl v. Switzerland» від 23.10.1996).

Враховуючи вищевикладене, дослідивши докази у справі, колегія суддів звертає увагу на лист НСЗУ №18843/5-17-21 від 02.09.2021, надісланий Товариству з приводу повернення надмірно сплачених коштів.(арк.справи 4-5).

Поруч з тим, відповідно до розшифровки електронних медичних записів (надалі в тексті ЕМЗ) за липень 2021р., надісланої НСЗУ і долученої до зустрічної позовної заяви, Товариством за липень 2021р. до ЕСОЗ внесено 34 медичні записи лише з 20.07.2021 по 31.07.2021.(арк.справи 61).

Апеляційний суд приймає до уваги, що відповідно до додатку №9 до Договору (Спеціальні умови) надання послуг оплачується на умовах глобальної ставки у розмірі 1 470 506,13 гривень, без застосування тарифів та коригувальних коефіцієнтів.

Крім того, відповідно до пункту 1 «Інші вимоги» Специфікації до Договору №4379-E421- P000 сторони узгодили, що у разі зміни обсягу надання медичних послуг, що виявлено за результатами аналізу інформації ЕСОЗ про обсяг фактично наданих медичних послуг, порівняно із запланованим у договорі обсягом медичних послуг, НСЗУ має право ініціювати внесення до нього змін, але не раніше ніж через 3 місяці після закінчення карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню на території України COVID-19, чи за 3 місяці до закінчення строку дії Договору, зважаючи на те, що настане раніше.

Однак, матеріали справи не містять, а учасниками справи не надано доказів укладання між сторонами будь-яких додаткових угод до основного Договору №4379-E421-P000 чи надсилання НСЗУ таких додаткових угод для Товариства, що не заперечували і сторони в судовому засіданні.

Тому твердження Скаржника, що у зв`язку з невиконанням умов договору НСЗУ було зупинено оплату та запропоновано Товариству повернути надмірно сплачені кошти (усунення відповідного порушення), та вже після цього мали намір укласти додаткову угоду, відхиляються апеляційним судом, оскільки не підтверджені матеріалами справи.

З огляду на зазначені обставини, колегія суддів виснує, що в межах укладеного сторонами Договору НСЗУ була вправі застосовувати пункт 16 Порядку не раніше як за 3 місяці до закінчення строку дії Договору, що виключає проведення коригування (перерахунку) з липня 2021 року.

Таким чином, дотримуючись принципів змагальності сторін та вірогідності доказів, умови п.5 Спеціальних умов щодо сталої глобальної ставки, колегія суддів дійшла висновку, що розшифровка ЕМЗ долучена Товариством до зустрічної позовної заяви свідчить про надання останнім медичних послуг в липні, а відтак вимога НСЗУ про повернення 126 495,15 грн як надмірно сплачених коштів є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність заявленої первісної позовної вимоги, тому залишає оскаржуване рішення в цій частині без змін.

Надаючи оцінку зустрічній позовній заяві, колегія суддів враховує, що відповідно до п.8 Порядку функціонування електронної системи охорони здоров`я (постанова КМУ від 25.04.2018) функціональні можливості електронної системи охорони здоров`я повинні забезпечувати: можли-вість укладення, зміни та припинення договорів про медичне обслуговування населення та дого-ворів про реімбурсацію за програмою медичних гарантій (надалі в тексті договори за програмою медичних гарантій), формування та подання електронних звітів, первинних, розрахункових та інших документів за договорами (надалі в тексті електронні звіти) через центральну базу даних.

Сторонами не спростовано, що починаючи з 2021 року і станом на 2024 рік НСЗУ, як розпорядник ЕСОЗ не забезпечила цієї функціональної можливості для закладів надавачів послуг. Тобто, функціональні можливості ЕСОЗ та, відповідно, медичних інформаційних систем, у яких працюють заклади-надавачі, не передбачають можливості для заклада-надавача медичних послуг самостійно формувати звіти про медичні послуги.

Крім того, відповідно до пункту 21 Договору надавач зобов`язаний скласти звіт про медичні послуги за формою, наданою замовником. Звіт про медичні послуги є первинним документом. Звіт про медичні послуги формується на підставі інформації, що міститься в системі, медичної документації та інших документів, що підтверджують факт надання пацієнтам медичної допомоги відповідно до законодавства.

Тобто, для реалізації закладом можливості скласти звіт (чи вручну, чи з використанням ЕСОЗ), замовник НСЗУ був зобов`язаний надати надавачеві форму такого звіту,

Судами обох інстанцій встановлено, що звіт про медичні послуги, який є підставою для оплати, формувала НСЗУ самостійно та надсилала в електронному вигляді на електронну пошту заклада надавача із проханням підписати цей звіт ЕЦП і відправити назад до НСЗУ.

Доводи Скаржника про відсутність медичних записів про кількість наданих медичних послуг Товариством спростовуються матеріалами справи. Так, матеріали справи містять лист наданий на запит адвоката Харчука В.І. №4757/11-15-24 від 15.02.2024, яким НСЗУ повідомила, що у 2021 році за пакетом №9 «Медична допомога дорослим та дітям в амбулаторних умовах (профілактика, спостереження, діагностика, лікування та медична реабілітація») Товариством внесено до ЕСЗ за липень 31 медичний запис, за серпень 53 медичних записів, за вересень 124 медичних записів, за жовтень 82 медичних записів, за листопад 124 медичних записів, за грудень 119 медичних записів. Даний документ містить електронний цифровий підпис голови НСЗУ Гусак Н.Б. (арк. справи 112).

З огляду на вище зазначене, колегія суддів вважає, що матеріалами справи підтверджено, що НСЗУ було відомо про надання Товариством медичних послуг за період з липня по грудень 2021 року.

Крім того, матеріали справи не містять, а сторонами не надано доказів призупинення дії, розірвання чи визнання Договору недійсним в судовому порядку, що свідчить про чинність Договору №4379-Е421-Р000 протягом квітня-грудня 2021 року.

Щодо заявленої Товариством до стягнення з НСЗУ 853 842,27 грн за надані, але не оплачені медичні послуги, колегія суддів приймає до уваги наступне.

Як зазначалося вище, сторони уклали Договір на строк з 01.04.2021 31.12.2021, умовами п.5 Спеціальних умов якого визначено для Товариства глобальну ставку на місяць, яка оплачується: квітень 2021р. 163 389,57 грн; травень 2021р. 163 389,57 грн; червень 2021р. 163 389,57 грн; липень 2021р. 163 389,57 грн; серпень 2021р. 163 389,57 грн; вересень 2021р. 163 389,57 грн; жовтень 2021р. 163 389,57 грн; листопад 2021р. 163 389,57 грн; грудень 2021р. 163 389,57 грн.

Запланована кількість медичних послуг щомісячно не визначається, коригувальні коефіцієнти не застосовуються.(арк.справи 15-зворот, 16-19).

Поруч з тим, з матеріалів справи вбачається та не заперечується обома сторонами, що медичні послуги в період з квітня по червень 2021р. не надавалися взагалі, через підписання самого Договору в травні 2021 року та відсутність будь-яких записів Товариства в ЕСОЗ за цей період. Проте, кошти за надання медичних послуг у квітні-червні 2021р. були перераховані на рахунок Товариства в повному обсязі 490 168,71 грн, що не заперечується жодною зі сторін.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне здійснити перерахунок суми, що підлягає стягненню з НСЗУ на користь Товариства згідно Договору, виключивши період з квітня по червень 2021 року, протягом якого медичні послуги Товариством не надавалися.

Із зазначених мотивів, апеляційний суд дійшов висновку, що зустрічна позовна заява підлягає до часткового задоволення, а сума, яку належить стягнути з НСЗУ на користь Товариства становить 363 673,56 грн.(853 842,27 (163 389,57 х 3) = 363 673,56).

Враховуючи викладені обставини, на переконання колегії суддів, апеляційна скарга Націо-нальної служби здоров`я України обґрунтована частково, а відтак рішення господарського суду Рівненської області від 09.04.2024 у справі №918/1346/23 необхідно змінити.

Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).

З мотивів зазначених вище, колегія суддів вважає, що наявні всі підстави для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни рішення суду першої інстанції з підстав ст.277 ГПК України через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, визнання судом першої інстанції встановленими обставин, що мають значення для справи, які не були доведе-ними та невідповідності обставинам справи висновків, викладених у рішенні, що призвело до ухвалення частково необґрунтованого судового рішення.

Часткове задоволення апеляційної скарги зумовлює перерозподіл витрат зі сплати судового збору відповідно до ст.129 ГПК України. Так, з Національної служби здоров`я України на користь ТОВ «Лайф-Клінік» належить стягнути 4 364,08 грн витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви, а з ТОВ «Лайф-Клінік» на користь Національної служби здоров`я України належить стягнути 11 028,79 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. 34, 86, 129, 232, 233, 240, 275, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Національної служби здоров`я України на рішення господарського суду Рівненської області від 09.04.2024 у справі №918/1346/23 задоволити частково.

2. Рішення господарського суду Рівненської області від 09.04.2024 у справі №918/1346/23 в частині повного задоволення зустрічного позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким зустрічну позовну заяву задоволити частково.

«Стягнути з Національної служби здоров`я України (04073, м.Київ, проспект Степана Бандери 19, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайф Клінік» (33013, м.Рівне, вул.Симона Петлюри, 35, ) 363 673,56 грн заборгованості по розрахунках та 4 364,08 грн витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.»

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайф Клінік» (33013, м.Рівне, вул. Симона Петлюри, 35, ) на користь Національної служби здоров`я України (04073, м.Київ, проспект Степана Бандери 19, ) 11 028,79 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Доручити місцевому господарському суду видачу відповідних наказів.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

6. Справу №918/1346/23 повернути господарському суду Рівненської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Павлюк І.Ю.