ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2024 р. Справа №909/1111/23

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача) Якімець Г.Г.,

Суддів: Бойко С.М., Бонк Т.Б.,

за участю секретаря судового засідання Кришталь М.Б.,

та представників:

від прокуратури - Цинайко Н.І.

від позивача - Свідунович Р.Р. (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду)

від відповідача (скаржника) - не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськгаз збут", вих.№767-Ск-447-0524 від 28 травня 2024 року

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 25 квітня 2024 року (повний текст підписано 10.05.2024 року), суддя Рочняк О.В.

у справі №909/1111/23

за позовом Івано-Франківської обласної прокуратури, м. Івано-Франківськ

в інтересах держави в особі:

позивача Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, м. Івано-Франківськ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськгаз збут", м. Івано-Франківськ

про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 325 714,51 грн

в с т а н о в и в :

11 грудня 2023 року Івано-Франківська обласна прокуратура звернулась до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом, заявленим в інтересах держави в особі: позивача Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до відповідача -Товариства з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськгаззбут" про визнання недійсними додаткових угод №2 від 19.02.2021, №3 від 22.02.2021, №4 від 23.02.2021, №5 від 24.02.2021, №6 від 19.04.2021, №7 від 26.05.2021, №8 від 29.06.2021, №9 від 29.07.2021, №10 від 20.09.2021, №11 від 22.09.2021, №12 від 24.09.2021, №13 від 27.09.2021, №14 від 29.09.2021 до договору на закупівлю (постачання) природного газу №41SB767-909-21 від 05.02.2021, укладених між Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськгаз збут", а також стягнення грошових коштів в сумі 325 714, 51 грн

Позов мотивовано тим, що додаткові угоди до договору про постачання природного газу є недійсними, оскільки укладені з порушенням вимог ч.5 ст.41 ЗУ "Про публічні закупівлі", у зв`язку з чим, кошти, сплачені Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області за газ, який був поставлений на підставі спірних додаткових угод, підлягають стягненню з відповідача.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 25 квітня 2024 року у справі №909/1111/23 позовні вимоги задоволено частково. Суд вирішив визнати недійсними додаткові угоди №2 від 19.02.2021 року, №3 від 22.02.2021 року, №4 від 23.02.2021 року, №5 від 24.02.2021 року, №6 від 19.04.2021 року, №7 від 26.05.2021 року, №8 від 29.06.2021 року, №9 від 29.07.2021 року, №10 від 20.09.2021 року, №11 від 22.09.2021 року, №12 від 24.09.2021 року, №13 від 27.09.2021 року, №14 від 29.09.2021 року до договору на закупівлю (постачання) природного газу №41SB767-909-21 від 05.02.2021 року, укладені між Товариством з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськгаз збут" та Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області. Поряд з тим, присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 207 867, 03 грн. В частині стягнення грошових коштів в сумі розмірі 117 847, 49 грн. суд відмовив.

Крім цього, судом вирішено питання щодо судових витрат та присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськгаз збут" на користь Івано-Франківської обласної прокуратури понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 38 010,01 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що спірні додаткові угоди суперечать п.2 ч.5 ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі", що слугує підставою для визнання таких угод недійсними. Разом з тим, суд встановив, що вимога в частині стягнення грошових коштів є частково обґрунтованою в сумі 207 867, 03 грн., вказані кошти є такими, що безпідставно одержані відповідачем, підстава їх набуття відпала, а тому відповідач зобов`язаний їх повернути позивачу, що відповідає приписам статей 216, 1212 Цивільного кодексу України. В частині стягнення грошових коштів сумі 117 847, 49 грн. суд відмовив, оскільки встановив, що акт приймання - передачі природного газу №1 від 25.02.2021 на поставку ГУ ДПС в Івано-Франківській області природного газу за договором на закупівлю (постачання) природного газу №41SB767-909-21 від 05.02.2021 року у лютому 2021 року у кількості 46 168,531 м.куб. на суму 371 774,40 грн., оскільки такий доказ суперечить іншим доказам у справі, зокрема відомостям з Інформаційної платформи, яка є належним доказом в підтвердження кількості спожитого природного газу за певний період.

Частково не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськгаз збут" звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 25 квітня 2024 року у справі №909/1111/23 в частині задоволення позову про визнання недійсною додаткової угоди №2 від 19 лютого 2021 року до договору постачання природного газу №41SB767-909-21 від 05.02.2021 року, укладеної між Товариством з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськгаз збут" та Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області, а також в частині стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 41 668,66 грн. Зокрема, зазначає, що на підтвердження обґрунтованості коливання ціни на природний газ, що зумовило її збільшення за договором, відповідач надав експертні висновки Львівської торгово-промислової палати, зі змісту яких можна відстежити послідовність та очевидність динаміки збільшення ринкової ціни на природний газ у спірному періоді. Зокрема, зазначає, що Законом України "Про публічні закупівлі" прямо передбачено можливість неодноразового збільшення ціни за одиницю товару до 10% щоразу, при цьому, таке збільшення ціни може здійснюватися так часто, як це потрібно. Наголошує, що в законі не передбачено кінцевий відсоток підвищення ціни, а таке підвищення до 10% пропорційно збільшенню ринкової ціни шляхом укладання кількох додаткових угод відповідає нормам ЗУ "Про публічні закупівлі".

У відзиві на апеляційну скаргу прокурор просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Зокрема зазначає, що відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами обставин щодо коливання ціни на ринку, а експертні висновки, подані відповідачем, містять інформацію станом лише на дати, не пов`язані з датами укладення додаткових угод та не містять даних щодо коливання ціни на ринку за період, попередній до внесення змін до ціни товару.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Зокрема зазначає, що у зв`язку із збільшенням ціни газу на ринку та враховуючи підпункт 2 пункту 5 статті 41 Закону, який не обмежує строки зміни ціни на газ, Товариство з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськгаз збут" та Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області внесено зміни до п.3.1 Договору від 05.02.2021 №41SB767-909-21 та укладено додаткові угоди.

Судове засідання з розгляду справи в апеляційному суді проводилось в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, на підставі клопотання позивача та відповідної ухвали суду.

Прокурор та представник позивача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечили, просили оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, з підстав, наведених у відзивах на апеляційну скаргу.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч.12 ст.270 ГПК України).

Оскільки явка представника відповідача в судове засідання не визнавалася обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Західний апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення прокурора та представника позивача, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 06.01.2021 року на сайті ProZorro Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області (замовник публічної закупівлі) опубліковано оголошення про проведення відкритих торгів UA-2021-01-06-002231-Ь щодо закупівлі газового палива (природний газ) - в загальній кількості 245 900 м.куб. Строк поставки товару - до 31 грудня 2021 року.

Відповідно до протоколу розкриття тендерних пропозицій, переможцем аукціону визначено - ТОВ "Івано-Франківськгаз збут" з пропозицією 1 352 450 грн з ПДВ.

05.02.2021 між ТОВ "Івано-Франківськгаз збут" (постачальник) та Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області (споживач) укладено договір на закупівлю (постачання) природного газу №41SB767-909-21, відповідно до умов якого, а саме: п. 1.1 договору, постачальник зобов`язався передати у власність споживачу у 2021 році природний газ за кодом ДК 021:2015:09120000-6 "Газове паливо" (далі - газ), а споживач зобов`язався прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

У відповідності до п. 1.3 договору сторони визначили планові обсяги постачання газу по місяцях: І квартал 130 000 куб.м.: січень 50 000 куб. м., лютий 40 000 куб.м., березень 40 000 куб.м., ІІ квартал 20 000 куб.м.: квітень 20 000 куб.м., травень -, червень -. ІІІ квартал -: липень -; серпень -; вересень -, ІV квартал 95 900 куб.м.: жовтень 30 000 куб.м., листопад 30 900 куб.м., грудень 45 000 куб.м.

В п. 1.2 договору визначено річний плановий обсяг постачання газу - до 245 900 м3.

Відповідно до п. 2.5 договору, визначення (звіряння) фактичного обсягу поставленого (спожитого) природного газу між сторонами здійснюється в наступному порядку:

2.6.1 за підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, надає постачальнику копію відповідного акта про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (про транспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ та споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ.

2.6.2 На підставі отриманих від споживача даних та/або даних Оператора ГТС постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає споживачу два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника у письмовій формі або з використанням електронного цифрового підпису, електронного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги" та Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" за допомогою модулю "Електронний документообіг" до програмного забезпечення "М.Е.Dос IS".

За змістом п. 3.1 договору, всього ціна газу за 1 тис. куб. становить 5 500,00 грн.

Згідно з п. 3.2 договору, ціна, зазначена в п. 3.1 договору, може змінюватись протягом дії договору. Зміні ціни за одиницю товару може бути не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми визначеної в договорі.

Сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 3.1. та 3.2 цього договору, застосовується сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за цим договором (п.3.3 договору).

Відповідно до п. 3.4 договору, загальна сума договору складається із місячних сум вартості газу поставленого споживачеві за даним договором і становить 1 352 450,00 грн, у т. ч. ПДВ - 20%.

Розрахунковий період за договором становить один календарний місяць (п.4.1.).

В п. 4.2 договору визначено, що оплата газу за договором здійснюється споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті України - гривні в наступному порядку:

- оплата природного газу постачальнику здійснюється споживачем на підставі акту приймання-передачі природного газу;

- остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п. 3.5 договору) здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Згідно з п. 12.1 договору, цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за наявності) і діє в частині постачання газу з газової доби, з якої споживач включений до Реєстру споживачів в інформаційній платформі Оператора ГТС до 31 грудня 2021 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Відповідно до п.12.3 Договору визначено істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадків, зокрема, збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - нечастіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю.

У подальшому за період з моменту укладення договору (05 лютого 2021 року) до моменту укладення додаткової угоди №14 (29 вересня 2021 року) між ТОВ "Івано-Франківськгаз збут" (постачальник) та Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області (споживач) укладено ряд додаткових угод до договору на закупівлю (постачання) природного газу №41SB767-909-21 від 05.02.2021 року, якими внесено зміни до договору в частині збільшення ціни за 1 м3 природного газу, у результаті чого ціна природного газу збільшилась з 5,5 грн до 18,97 грн за 1 м3, тобто більш ніж на 244,94 %, а саме:

- додаткову угоду №2 від 19.02.2021 року, відповідно до якої внесено зміни, зокрема, до пункту 1.2 договору: річний плановий обсяг постачання газу - до 223,545 м3 та до пункту 3.1 договору: всього ціна газу за 1 тис. куб. становить 6050,00 грн;

- додаткову угоду №3 від 22.02.2021 року, відповідно до якої внесено зміни, зокрема, до пункту 1.2 договору: річний плановий обсяг постачання газу - до 203,223 м3 та до пункту 3.1 договору: всього ціна газу за 1 тис. куб. становить 6 655,00 грн;

- додаткову угоду №4 від 23.02.2021 року, відповідно до якої внесено зміни, зокрема, до пункту 1.2 договору: річний плановий обсяг постачання газу - до 184,748 м3 та до пункту 3.1 договору: всього ціна газу за 1 тис. куб. становить 7 320,00 грн;

- додаткову угоду №5 від 24.02.2021 року, відповідно до якої внесено зміни, зокрема, до пункту 1.2 договору: річний плановий обсяг постачання газу - до 167,953 м3 та до пункту 3.1 договору: всього ціна газу за 1 тис. куб. становить 8 052,55 грн;

- додаткову угоду №6 від 19.04.2021 року, відповідно до якої внесено зміни, зокрема, до пункту 1.2 договору: річний плановий обсяг постачання газу - до 152,698 м3 та до пункту 3.1 договору: всього ціна газу за 1 тис. куб. становить 8 857,00 грн;

- додаткову угоду №7 від 26.05.2021 року, відповідно до якої внесено зміни, зокрема, до пункту 1.2 договору: річний плановий обсяг постачання газу - до 138,829 м3 та до пункту 3.1 договору: всього ціна газу за 1 тис. куб. становить 9 741,80 грн;

- додаткову угоду №8 від 29.06.2021 року, відповідно до якої внесено зміни, зокрема, до пункту 1.2 договору: річний плановий обсяг постачання газу - до 143 693,6 м3 та до пункту 3.1 договору: всього ціна газу за 1 тис. куб. становить 10 715,01 грн;

- додаткову угоду №9 від 29.07.2021 року, відповідно до якої внесено зміни, зокрема, до пункту 1.2 договору: річний плановий обсяг постачання газу - до 137 523,54 м3 та до пункту 3.1 договору: всього ціна газу за 1 тис. куб. становить 11 785,44 грн;

- додаткову угоду №10 від 20.09.2021 року, відповідно до якої внесено зміни, зокрема, до пункту 1.2 договору: річний плановий обсяг постачання газу - до 103233,79 м3 та до пункту 3.1 договору: всього ціна газу за 1 тис. куб. становить 12 962,81 грн;

- додаткову угоду №11 від 22.09.2021 року, відповідно до якої внесено зміни, зокрема, до пункту 1.2 договору: річний плановий обсяг постачання газу - до 100 598,28 м3 та до пункту 3.1 договору: всього ціна газу за 1 тис. куб. становить 14 257,79 грн;

- додаткову угоду №12 від 24.09.2021 року, відповідно до якої внесено зміни, зокрема, до пункту 1.2 договору: річний плановий обсяг постачання газу - до 98 342,42 м3 та до пункту 3.1 договору: всього ціна газу за 1 тис. куб. становить 15 682,14 грн;

- додаткову угоду №13 від 27.09.2021 року, відповідно до якої внесено зміни, зокрема, до пункту 1.2 договору: річний плановий обсяг постачання газу - до 96 291,44 м3 та до пункту 3.1 договору: всього ціна газу за 1 тис. куб. становить 17 248,79 грн;

- додаткову угоду №14 від 29.09.2021 року, відповідно до якої внесено зміни, зокрема, до пункту 1.2 договору: річний плановий обсяг постачання газу - до 96 291,44 м3 та до пункту 3.1 договору: всього ціна газу за 1 тис. куб. становить 18 971,94 грн;

- додаткову угоду №15 від 01.11.2021 року, відповідно до п.12.5 якої сторони вирішили припинити дію договору №41SB767-909-21 від 05.02.2021 року з 01 листопада 2021 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Необхідність внесення таких змін до договору обґрунтовувалось виникненням економічних обставин, пов`язаних зі зміною ціни природного газу на ринку, в підтвердження чого надалися: експертні висновки Львівської торгово-промислової палати №19-09/154 від 16.02.2021 року, №19-09/326 від 06.04.2021 року, №19-09/388 від 07.05.2021 року, №19-09/482 від 08.06.2021 року, №19-09/571 від 05.07.2021 року, №19-09/790 від 09.09.2021 року, №19-09/788 від 09.09.2021 року, №19-09/816 від 15.09.2021 року; цінові довідки Львівської торгово-промислової палати №19-09/382 від 05.05.2021 року, №19-09/569 від 05.07.2021 року, здійснені на замовлення ТОВ "Івано-Франківськгаз збут".

В підтвердження поставки природного газу за договором №41SB767-909-21 від 05.02.2021 року прокурор надав суду копії актів приймання-передачі природного газу, а саме: акт №1 від 25.02.2021 за лютий 2021 р. в обсязі 46 168,531 м.куб. на суму 371 774 грн 40 коп.; акт №ЗІФ81007630 від 12.03.2021 за лютий 2021 р. в обсязі 28 911,93 м.куб. на суму 232814,82 грн.; акт №ЗІФ81011325 від 31.03.2021 за березень 2021 р. в обсязі 28 985,26 м.куб. на суму 233 405,32 грн.; акт №ЗІФ81014230 від 06.05.2021 за квітень 2021 р. в обсязі 17 752,76 м.куб. на суму 157 236,34 грн.; акт №ЗІФ81021917 від 18.10.2021 за вересень 2021 р. в обсязі 13,74 м.куб. на суму 147,23 грн.; акт №ЗІФ81017730 від 19.10.2021 за жовтень 2021 р. в обсязі 97,51 м.куб. на суму 949,92 грн. Всього на загальну суму 996 328,03 грн. Всі акти підписані сторонами та скріплені їхніми печатками.

За отриманий від відповідача природний газ ГУ ДПС в Івано-Франківській області сплатило 996 328,03 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №272 від 25.02.2021 р. на суму 371 774,40 грн., № 340 від 12.03.2021 на суму 232 814,82 грн., №533 від 08.04.2021 на суму 233 405,32 грн., №815 від 14.05.2021 на суму 93 808,11 грн., №816 від 14.05.2021 на суму 14 991,08 грн., №965 від 31.05.2021 на суму 20 608,23 грн., №1025 від 08.06.2021 на суму 27 828,92 грн., №2806 від 19.10.2021 на суму 949,92 грн., №2805 від 19.10.2021 на суму 147,23 грн.

Як вбачається з наданого суду відповідачем витягу обсягів споживання з комерційного портфелю ТОВ "Івано-Франківськгаззбут" на платформі Оператора ГТС - 56XS0001705АХ00М, у січні 2021 року Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області спожито 37 552,97 м.куб. газу; у лютому 2021 р. - 28 911 93 м.куб. газу.

Також відповідачем надано суду копію підписаного сторонами акту приймання - передачі природного газу №ЗІФ81003821 до договору на постачання природного газу від 30.12.2020 року №41SВ767-2252-20, відповідно до якого у січні 2021 року Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області спожито 37 552,97 м.куб. природного газу на суму 371 774,40 грн.

Згідно з даними підписаного та скріпленого печатками обох сторін акту звіряння взаємних розрахунків за договором №41SB767-909-21 від 05.02.2021 року, за договором №41SB767-909-21 від 05.02.2021 року Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області всього спожито природного газу на суму 624 553,63 грн., який повністю оплачено.

26.10.2023 року Івано-Франківська обласна прокуратура звернулася до ГУ ДПС в Івано-Франківській області із листом №15-900вих-23, в якому повідомила, що обласною прокуратурою за результатами опрацювання інформації, розміщеної на веб-порталі PROZORRO встановлено, що внаслідок укладення між ТОВ "Івано-Франківськгаз збут" та ГУ ДПС в Івано-Франківській області додаткових угод до договору №41SB767-909-21 від 05.02.2021 року, порушено вимоги законодавства про публічні закупівлі, а тому з метою захисту інтересів держави в суді прокуратура просила надати копії договору №41SB767-909-21 від 05.02.2021 року, додаткових угод до нього та інших документів, що стали підставою для його укладення та виконання, а також надати відомості щодо джерел фінансування даного договору.

Відповідно до листа №13217/5/09-19-10-01-05 від 03.11.2023 року, ГУ ДПС в Івано-Франківській області направило Івано-Франківській обласній прокуратурі витребовувані прокуратурою документи. Також у вказаному листі ГУ ДПС в Івано-Франківській області серед іншого зазначало, що загалом за січень-жовтень 2021 року відповідно до актів приймання- передачі природного газу ТОВ "Івано-Франківськгаз збут" спожито природного газу в загальній кількості 121929, 731 м.куб на суму 996 328,03 грн., відповідно до актів приймання-передачі природного газу від 25.02.2021 року, від 12.03.2021 року, від 31.03.2021 року, від 19.10.2021 року, від 18.10.2021 року.

07.12.2023 року Івано-Франківська обласна прокуратура надіслала до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області листа №15-1072вих-23, в якому повідомила, що оскільки уповноваженими особами не вжито заходів по усуненню порушень Закону України "Про публічні закупівлі", допущених при укладенні додаткових угод до договору, керуючись ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" Івано-Франківською обласною прокуратурою буде заявлено до суду позов в інтересах держави в особі Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до ТОВ "Івано-Франківськгаз збут" про визнання недійсними додаткових угод та стягнення грошових коштів у сумі 325 714,51 грн.

У грудні 2023 року Івано-Франківська обласна прокуратура звернулась до суду з цим позовом, заявленим в інтересах держави в особі Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськгаззбут" про визнання недійсними додаткових угод №2 від 19.02.2021 року, №3 від 22.02.2021 року, №4 від 23.02.2021 року, №5 від 24.02.2021 року, №6 від 19.04.2021 року, №7 від 26.05.2021 року, №8 від 29.06.2021 року, №9 від 29.07.2021 року, №10 від 20.09.2021 року, №11 від 22.09.2021 року, №12 від 24.09.2021 року, №13 від 27.09.2021 року, №14 від 29.09.2021 року до договору на закупівлю (постачання) природного газу №41SB767-909-21 від 05.02.2021 року, укладених між Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськгаз збут", а також стягнення грошових коштів в сумі 325 714, 51 грн

Частинами 1, 3 ст.4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.23 ЗУ "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень.

Згідно з ч.3 ст.53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (ч.4 ст.53 ГПК України).

Слід зазначити, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Звертаючись до суду з цим позовом, заявленим в інтересах держави, прокурор визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, а саме: Головне управління ДПС в Івано-Франківській області та зазначив, що вказаний орган належним чином не здійснював захист інтересів держави шляхом вчинення певних дій, зокрема: звернення до суду з позовом про визнання недійсними додаткових угод до договору постачання природного газу №41SB767-909-21 від 05.02.2021 року та стягнення грошових коштів в сумі 325 714, 51 грн.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову, в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме: подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Отже, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст.23 ЗУ "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18).

З огляду на викладене, підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.

У такому випадку суд зобов`язаний дослідити: чи знав або повинен був знати відповідний орган про допущені можливі порушення інтересів держави, чи мав відповідні повноваження для їх захисту, проте всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.

Як вбачається з матеріалів справи (документів, долучених до позовної заяви), прокурор неодноразово звертався до позивача та повідомляв останнього про виявлені порушення, зокрема, листом №15-900вих-23 від 26.10.2023 року Івано-Франківська обласна прокуратура повідомила ГУ ДПС в Івано-Франківській області, що обласною прокуратурою за результатами опрацювання інформації, розміщеної на веб-порталі PROZORRO встановлено, що внаслідок укладення між ТОВ "Івано-Франківськгаз збут" та ГУ ДПС в Івано-Франківській області додаткових угод до договору №41SB767-909-21 від 05.02.2021 року порушено вимоги законодавства про публічні закупівлі, надано ГУ ДПС в Івано-Франківській області строк для вжиття самостійних заходів на захист інтересів держави та про викладене інформовано в порядку ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", з метою вирішення питання щодо представництва органами прокуратури інтересів держави в суді у разі відсутності належного реагування на виявлені порушення закону з боку уповноваженого суб`єкта.

Поряд з тим, листом №13217/5/09-19-10-01-05 від 03.11.2023 року, ГУ ДПС в Івано-Франківській області направило Івано-Франківській обласній прокуратурі витребовувані прокуратурою документи.

Листом №15-1072вих-23 від 07.12.2023 року Івано-Франківська обласна прокуратура повідомила ГУ ДПС в Івано-Франківській області про те, що оскільки уповноваженими особами не вжито заходів по усуненню порушень Закону України "Про публічні закупівлі", допущених про укладенні додаткових угод, керуючись ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" обласною прокуратурою буде заявлено до суду позов в інтересах держави в особі Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання недійсними додаткових угод та стягнення грошових коштів у сумі 325 714,51 грн.

Вказане свідчить про те, що позивач був обізнаний про виявлені порушення, однак не вчинив заходів, спрямованих для захисту інтересів держави, не звернувся до суду з відповідним позовом. При цьому, у позивача було достатньо часу для реагування на виявлені порушення та вчинення дій для захисту порушеного права.

З цим позовом Івано-Франківська обласна прокуратура звернулась до суду - 11 грудня 2023 року.

З огляду на викладене, прокурор у поданій позовній заяві правомірно зазначив, що позивачем не здійснювався захист інтересів держави у даних спірних правовідносинах, що є належними підставами для звернення з відповідним позовом до суду в інтересах держави.

Відтак, прокурор належним чином обґрунтував наявність підстав, передбачених статтею 23 ЗУ "Про прокуратуру", для звернення до суду з цим позовом, заявленим в інтересах держави в особі: Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, з огляду на що, судом першої інстанції правомірно прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено спір по суті.

Згідно з ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема: визнання правочину недійсним.

Частиною 2 ст.20 ГК України передбачено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються, зокрема, шляхом визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

Правочином є правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб`єкта цивільних правовідносин, спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Правомірність є конститутивною ознакою правочину як юридичного факту.

За змістом ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Положеннями ч.1 ст.5 ЗУ "Про публічні закупівлі" визначено, що закупівлі здійснюються за такими принципами: 1) добросовісна конкуренція серед учасників; 2) максимальна економія, ефективність та пропорційність; 3) відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; 4) недискримінація учасників та рівне ставлення до них; 5) об`єктивне та неупереджене визначення переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі; 6) запобігання корупційним діям і зловживанням.

Метою вказаного Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Відповідно до ч.1 ст.1 ЗУ "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю - господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

Згідно з ч.1 ст.41 вказаного Закону договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Частиною 4 ст.41 ЗУ "Про публічні закупівлі" визначено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

В силу ч.5 ст.41 ЗУ "Про публічні закупівлі" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків зокрема, збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії (п.2).

У пунктах 88-90 постанови від 24 січня 2024 року у справі №922/2321/22 Велика Палата Верховного Суду виклала висновок про застосування норм пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Так, ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.

Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону №922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.236 ГПК України).

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 30.01.2019 року у справі №755/10947/17, від 10.11.2021 року у справі №825/997/17 неодноразово наголошувала на тому, що незалежно від того, чи перераховані всі постанови, в яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

Відтак, судом при вирішенні цієї справи враховується остання правова позиція Великої Палати Верховного Суду, а саме: викладена у постанові від 24 січня 2024 року у справі №922/2321/22.

Згідно з ч.1 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Слід зазначити, що апелянт оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині визнання недійсною додаткової угоди №2 від 19 лютого 2021 року до договору постачання природного газу №41SB767-909-21 від 05.02.2021 року, та в частині стягнення 41 668,66 грн, сплачених за вказаною угодою.

У пункті п. 3.1 договору від 05.02.2021 року сторонами погоджена ціна природного газу в сумі 5 500,00 грн. за 1 тис. куб.

Так, додатковою угодою №2 від 19.02.2021 року внесено зміни, зокрема, до пункту 1.2 Договору щодо обсягів закупівлі газу - 223,545 м3, та до пункту 3.1 Договору щодо ціни газу за 1 тис. куб. - 6050,00 грн., що на 10% більше первинно погодженої ціни.

Як на докази підвищення ціни на газ, відповідач посилається на експертні висновки Львівської торгово-промислової палати, а саме: №19-09/154 від 16.02.2021 року, №19-09/326 від 06.04.2021 року, №19-09/388 від 07.05.2021 року, №19-09/482 від 08.06.2021 року, №19-09/571 від 05.07.2021 року, №19-09/790 від 09.09.2021 року, №19-09/788 від 09.09.2021 року, №19-09/816 від 15.09.2021 року.

Слід зазначити, що чинне законодавство не передбачає, які саме документи мають підтверджувати факт коливання цін.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що частина п`ята статті 41 ЗУ "Про публічні закупівлі" дає можливість змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10% та має на меті запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника. Разом з тим, ця норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Документи щодо коливання ціни повинні підтверджувати, чому відповідне підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері та/або чому виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним.

Постачальнику потрібно не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції) (висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 18.06.2021 у справі №927/491/19).

Колегія суддів звертає увагу на те, що надані відповідачем довідки (висновки) носять інформаційний характер і не є належним підтверджуючим документом, оскільки не містять відомостей щодо динаміки ціни на предмет закупівлі, у них відсутній аналіз вартості ціни природного газу на конкретну дату у порівнянні з попередніми періодами, чи будь-які інші дані, які б підтверджували коливання ціни природного газу на ринку.

Наявність факту збільшення ціни за одиницю товару за змістом приписів ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі" є єдиною умовою та підставою зміни первісно встановленої ціни. На підтвердження факту коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11.05.2023 у справі №910/17520/21, від 13.10.2020 у справі №912/1580/18.

Отже, передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону "Про державні закупівлі" нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів.

Зважаючи на наведене, враховуючи, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами коливання ціни товару (природного газу) на ринку, що б призвело до збільшення ціни за одиницю товару пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку (до 10 відсотків), зміна істотної умови договору про закупівлю після його підписання, шляхом укладення додаткової угоди №2 від 19 лютого 2021 до договору постачання природного газу №41SB767-909-21 від 05.02.2021 року суперечить вимогам п.2 ч.5 ст.41 ЗУ "Про публічні закупівлі" та є підставою для визнання такої додаткової угоди недійсною на підставі ст.ст.203, 215 ЦК України.

Рішення суду першої інстанції щодо визнання недійсними решти додаткових угод відповідачем не оспорюється, про що зазначено в апеляційній скарзі.

Разом з тим, як зазначено судом вище, відповідач оспорює рішення місцевого господарського суду також в частині стягнення 41 668,66 грн., сплачених на виконання умов додаткової угоди №2 від 19 лютого 2021 року.

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно з ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

У п.1 ч.3 ст.1212 ЦК України передбачено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Оскільки судом встановлено вище, що спірна додаткова угода №2 від 19 лютого 2021 року є недійсною та не породжує правових наслідків, правовідносини між сторонами щодо ціни постачання природного газу за договором на закупівлю (постачання) природного газу №41SB767-909-21 від 05.02.2021 року мали регулюватись умовами п. 3.1 договору, за яким ціна природного газу становить 5 500,00 грн. за 1 тис. куб.

Перевіривши розрахунки, викладені у позовній заяві, та дослідивши докази, що містяться у матеріалах справи (зокрема і платіжні документи, що підтверджують оплату позивачем вартості природного газу), судом встановлено, що споживачем зокрема, зайво сплачено вартість природного газу в сумі 41 668,66 грн.

Таким чином, грошові кошти в сумі 41 668,66 грн є такими, що були безпідставно одержані відповідачем, підстава їх набуття відпала, а тому відповідач зобов`язаний їх повернути, що відповідає приписам статей 216, 1212 ЦК України. Такі висновки відповідають постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі №922/2321/22 щодо застосування вимог статті 1212 ЦК України у подібних правовідносинах.

Рішення суду щодо стягнення решти суми безпідставно одержаних коштів відповідачем не оскаржується.

Разом з тим, та обставина, що прокурором правовою підставою для стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів зазначено ч.1 ст.670 ЦК України не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки суд зобов`язаний застосувати ті норми матеріального та процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, незалежно від того, чи посилаються на них сторони.

Апеляційним судом встановлено, що вирішуючи спір у цій справі, суд першої інстанції правильно застосував норми ст.ст.216, 1212 ЦК України, які регулюють спірні правовідносини.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Враховуючи все наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання недійсною додаткової угоди №2 від 19 лютого 2021 року до договору на закупівлю (постачання) природного газу №41SB767-909-21 від 05.02.2021 року та стягнення з відповідача на користь позивача серед іншого 41 668,66 грн.

Доводи скаржника про скасування рішення місцевого господарського суду в цій частині є безпідставними.

Відповідно до ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Рішення суду першої інстанції прийняте у відповідності з вимогами діючого законодавства, а тому підстав для його скасування апеляційний господарський суд не вбачає.

Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Судовий збір за подання апеляційної скарги, у відповідності до ст.129 ГПК України, покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.236, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

постановив:

Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 25 квітня 2024 року у справі №909/1111/23 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськгаз збут" - без задоволення.

Матеріали справи №909/1111/23 повернути до Господарського суду Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Повну постанову складено 15 липня 2024 року

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бойко С.М.

Суддя Бонк Т.Б.