ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
15.07.2024 Справа № 914/2964/23
Господарський суд Львівської області у складі судді Зоряни Горецької, при секретарі Марті Пришляк у справі
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Агрозахід»,
до відповідача: Фермерського господарства «Агро-Груз»,
третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Нуфарм Україна",
про стягнення заборгованості,
представники сторін:
від позивача: Сойка Ю.Ю.;
від відповідача: не з`явився;
Рішенням Господарського суду Львівської області від 03.06.2024 позовні вимоги задоволено частково та призначено засідання для вирішення питання відшкодування витрат на правову допомогу.

Заява про стягнення витрат на професійну правову допомогу сформована позивачем в системі електронний суд 10.06.2024 та зареєстрована за вх. №2692/24.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем надану наступні докази:

- договір про надання юридичних послуг №28/09/2023-1 від 28.09.2023;

- ордер № 1061112 від 28.09.2023;

- акт здачі приймання виконаних робіт від 04.06.2024.

Враховуючи ст. 244 ГПК України суд приймає рішення за наявними в справі доказами.

Положеннями ст. 221 ГПК України визначено, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Відповідно до абз.2 ч. 8 ст. 129 ГПК України, докази у підтвердження розміру судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, подаються стороною до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, подані позивачем в межах строків визначених ч. 8 ст. 129 ГПК України, а їх поданню передувала відповідна заява позивача подана до закінчення судових дебатів.

Крім того, представником позивача у позовній заяві було зазначено, про подальшу компенсацію витрат на правничу правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн. Вказана сума відображена у договорі про надання юридичних послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, інтереси позивача представляв адвокат Гарагуц І.Ф., який діяв на підставі договору про надання правової допомоги та ордеру.

Відповідно до п. 2 Договору про надання юридичних послуг, Замовник зобов`язується сплатити Виконавцю грошову винагороду у розмірі 10 000,00 грн. Оплата здійснюється на підставі акту виконаних робіт. 04.06.2024 сторони підписали акт виконаних робіт, згідно якого вартість робіт становить 10 000,00 грн. Акт виконаних робіт містить вичерпний перелік робіт наданих адвокатом по даній справі. Сторони не мають претензій одне до одного.

Згідно з ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Відповідно до п. 6.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Відповідач у жодне судове засідання не з"являвся, відзиву не подавав, заперечень щодо неспівмірності витрат на правову допомогу на адресу не надходило.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Суд звертає увагу на те, що критерії співмірності визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до справи, відповідач не надав.

Виходячи із системного аналізу наведених положень законодавства, беручи до уваги ціну позову, характер спору та обсяг опрацьованого матеріалу для підготовки даного позову, значення справи для сторін, суд дійшов висновку, що розмір витрат на правову допомогу відповідає критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України.

Як наслідок, суд вважає обґрунтованими та документально підтвердженими заявлені позивачем судові витрати. На переконання суду, витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг та відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Враховуючи викладене, суд керуючись ч.9 ст. 129 ГПК України, вважає виправданим стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 10 000,00 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 126, 129, 130, 221, 244 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання про стягнення витрат на правову допомогу задовольнити.

2. Стягнути з Фермерського господарства «Агро Груз» () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Агрозахід» () витрати на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 16.07.2024.

Суддя Горецька З.В.