РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.07.2024Справа № 910/4839/24

За позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕТФАРМАС"

про зобов`язання вчинити дії

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Патрікеєва Т.В.

Представники:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕТФАРМАС" (далі - відповідач, ТОВ "ВЕТФАРМАС") з вимогами про зобов`язання надати документи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.04.2024 прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду та відкрито провадження у справі №910/4839/24, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 27.05.24 о 10:40 год.

У підготовче засідання, призначене на 27.05.2024, з`явився представник позивача. Представник відповідача не з`явився.

У підготовчому засіданні 27.05.2024 судом оголошено перерву до 17.06.2024 о 11:00 год.

14.06.2024 представником позивача сформовано в системі "Електронний суд" та 17.06.2024 зареєстровано в КП "Діловодство спеціалізованого суду" клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

У підготовче засідання, призначене на 17.06.2024, представники позивача, відповідача не з`явились.

У підготовчому засіданні 17.06.2024 суд розглянув та відхилив клопотання подане представником позивача про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

У підготовчому засіданні 17.06.2024 суд вчинив дії, визначені частиною другою статті 182 ГПК України, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.06.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.07.2024 о 11:00 год.

15.07.2024 представником позивача сформовано в системі "Електронний суд" та зареєстровано в КП "Діловодство спеціалізованого суду" заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги позивач підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

У судове засідання, призначене на 15.07.2024, представники позивача та відповідача не з`явились, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Судом враховано подану представником позивача заяву про розгляд справи без його участі, а також те, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.06.2024 явка учасників справи у судове засідання визнана необов`язково.

Зважаючи на наведені обставини та приписи ст. 202 ГПК України, суд здійснював розгляд справи у судовому засіданні 15.07.2024 за відсутності позивача (його представника) відповідно до заявлених позивачем у позовній заяві вимог до відповідача.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

У судовому засіданні 15.07.2024 здійснювався розгляд справи по суті.

Відповідно до ст. 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд і вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

У судовому засіданні 15.07.2024 судом здійснювалось з`ясування обставин справи та дослідження доказів, наявних в матеріалах справи.

У нарадчій кімнаті суд прийняв, склав та підписав вступну та резолютивну частини рішення.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши в судовому засіданні наявні в матеріалах справи докази, суд

УСТАНОВИВ:

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з статтею 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України), визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що не передбачено положеннями статті 16 ЦК України та статті 20 ГК України.

Відповідно до ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Отже, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Саме по собі формулювання позовної вимоги, без з`ясування судом зазначених обставин, не є підставою для припинення провадження у справі або для беззаперечної відмови у задоволенні позову.

При цьому, відповідно до положень ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його "ефективність" з точки зору ст. 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 Рішення ЄСПЛ у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2015).

Порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту й у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

ОСОБА_1 (позивач) звернулась з даним позовом до суду з вимогами про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕТФАРМАС" (відповідач) надати ОСОБА_1 належним чином засвідчені копії наступних документів:

- Статуту ТОВ "ВЕТФАРМАС" та змін до статуту;

- протоколи загальних зборів учасників ТОВ "ВЕТФАРМАС" за 2021-2023 роки;

- накази і розпорядження виконавчого органу ТОВ "ВЕТФАРМАС";

- аудиторські висновки ТОВ "ВЕТФАРМАС" за 2021-2023 роки та результати надання інших аудиторських послуг;

- річну фінансову звітність ТОВ "ВЕТФАРМАС" за 2021-2023 роки та додатки до неї;

- документи, пов`язані з випуском ТОВ "ВЕТФАРМАС" емісійних цінних паперів;

- документи, що підтверджують права ТОВ "ВЕТФАРМАС" на майно, яке перебуває на балансі товариства;

- документи, що підтверджують зобов`язання ТОВ "ВЕТФАРМАС";

- документи бухгалтерського обліку ТОВ "ВЕТФАРМАС" за 2021-2023 роки (регістри бухгалтерського обліку, журнали реєстрації господарських операцій, видаткові накладні, податкові накладні, акцизні накладні, товарно-транспортні накладні, акти виконаних робіт, акти наданих послуг, авансові звіти, прибуткові касові ордери, видаткові касові ордери тощо);

- відомості про всі правочини, укладені ТОВ "ВЕТФАРМАС" за 2021-2023 роки.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона є учасником ТОВ "ВЕТФАРМАС" (далі - Товариство) із часткою в статутному капіталі в розмірі 587 375,60 грн, що складає 80% статутного капіталу Товариства. ОСОБА_1 звернулась до Товариства (відповідача) з вимогою про отримання інформації та документів щодо його діяльності, проте така вимога виконана не була, оскільки не була отримана відповідачем та повернулася позивачу за закінченням терміну зберігання. Позивач зазначила, що внаслідок невиконання Товариством свого обов`язку з надання учаснику господарського товариства на його вимогу інформації про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом та законом, було порушено її право як учасника Товариства на інформацію, а також її корпоративні права.

Відповідно до частин 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Приписами статті 96-1 ЦК України визначено права учасників (засновників, акціонерів, пайовиків) юридичних осіб (корпоративні права), а саме:

1. Права учасників юридичних осіб (корпоративні права) - це сукупність правомочностей, що належать особі як учаснику (засновнику, акціонеру, пайовику) юридичної особи відповідно до закону та статуту товариства.

2. Корпоративні права набуваються особою з моменту набуття права власності на частку (акцію, пай або інший об`єкт цивільних прав, що засвідчує участь особи в юридичній особі) у статутному капіталі юридичної особи.

3. Учасники (засновники, акціонери, пайовики) юридичної особи мають право у порядку, встановленому установчим документом та законом:

1) брати участь в управлінні юридичною особою у порядку, визначеному установчим документом, крім випадків, встановлених законом;

2) брати участь у розподілі прибутку юридичної особи і одержувати його частину (дивіденди), якщо така юридична особа має на меті одержання прибутку;

3) у випадках, передбачених законом та установчим документом, вийти з юридичної особи;

4) здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, паїв та інших об`єктів цивільних прав, що засвідчують участь у юридичній особі, у порядку, встановленому законом;

5) одержувати інформацію про діяльність юридичної особи у порядку, встановленому установчим документом;

6) одержати частину майна юридичної особи у разі її ліквідації в порядку та у випадках, передбачених законом, установчим документом (право на ліквідаційну квоту).

4. Учасники юридичних осіб можуть також мати інші права, встановлені статутом та законом.

Правовий статус товариств з обмеженою відповідальністю та товариств з додатковою відповідальністю (далі - товариство), порядок їх створення, діяльності та припинення, права та обов`язки їх учасників визначає Закон України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 5 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" учасники товариства мають такі права:

1) брати участь в управлінні товариством у порядку, передбаченому цим Законом та статутом товариства;

2) отримувати інформацію про господарську діяльність товариства;

3) брати участь у розподілі прибутку товариства;

4) отримати у разі ліквідації товариства частину майна, що залишилася після розрахунків з кредиторами, або його вартість.

Учасники товариства можуть мати інші права, передбачені законом та статутом товариства.

Статтею 43 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" унормовано:

1. Товариство зобов`язано зберігати такі документи:

1) протокол зборів засновників товариства (рішення одноосібного засновника);

2) статут товариства та зміни до статуту;

3) протоколи загальних зборів учасників;

4) документи товариства, що регулюють діяльність органів товариства, та зміни до них;

5) положення про філії (представництва) товариства у разі їх створення (відкриття);

6) протоколи засідань наглядової ради товариства та колегіального виконавчого органу товариства, накази і розпорядження виконавчого органу товариства;

7) аудиторські висновки та результати надання інших аудиторських послуг;

8) річну фінансову звітність;

9) документи звітності, що подаються відповідним державним органам;

10) документи, пов`язані з випуском емісійних цінних паперів;

11) інші документи, передбачені законодавством, статутом товариства, рішеннями загальних зборів учасників, наглядової ради та виконавчого органу товариства;

12) документи, що підтверджують права товариства на майно;

13) документи бухгалтерського обліку.

2. Відповідальність за зберігання документів товариства покладається на виконавчий орган товариства та на головного бухгалтера (у разі призначення) - щодо документів бухгалтерського обліку та фінансової звітності.

3. Документи, передбачені частиною першою цієї статті, підлягають зберіганню протягом усього строку діяльності товариства, крім документів бухгалтерського обліку, строки зберігання яких визначаються відповідно до законодавства.

4. Товариство забезпечує кожному учаснику (його представнику) доступ до документів, визначених частиною першою цієї статті.

5. Протягом 10 днів з дня надходження письмової вимоги учасника товариства виконавчий орган товариства зобов`язаний надати такому учаснику копії відповідних документів, визначених частиною першою цієї статті.

Судом встановлено, що Загальними зборами учасників ТОВ "ВЕТФАРМАС" (ідентифікаційний код юридичної особи 42396633), оформленими протоколом від 07.09.2021, вирішено прийняти до складу учасників ТОВ "ВЕТФАРМАС" нового учасника - ОСОБА_1 та розподілити статутний капітал Товариства наступним чином:

- Громадянка України ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , - розмір частки 587 375,60 грн, що становить 80% загального розміру статутного капіталу Товариства;

- Громадянин України ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , - розмір частки 146843,90 грн, що становить 20% загального розміру статутного капіталу Товариства.

Отже, ОСОБА_1 є учасником ТОВ "ВЕТФАРМАС" з часткою 80% статутного капіталу Товариства, що підтверджуються наявними в матеріалах справи витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 63 станом на 12.11.2023 року, № 87 станом на 19.04.2024.

13.11.2023 позивач через свого представника ОСОБА_3 (довіреність від 08.11.2023) звернувся до ТОВ "ВЕТФАРМАС" з Вимогою про отримання інформації та документів щодо діяльності Товариства, а саме копій наступних документів:

- Статуту ТОВ "ВЕТФАРМАС" та змін до статуту;

- протоколи загальних зборів учасників ТОВ "ВЕТФАРМАС" за 2021-2023 роки;

- накази і розпорядження виконавчого органу ТОВ "ВЕТФАРМАС";

- аудиторські висновки ТОВ "ВЕТФАРМАС" за 2021-2023 роки та результати надання інших аудиторських послуг;

- річну фінансову звітність ТОВ "ВЕТФАРМАС" за 2021-2023 роки та додатки до неї;

- документи, пов`язані з випуском ТОВ "ВЕТФАРМАС" емісійних цінних паперів;

- документи, що підтверджують права ТОВ "ВЕТФАРМАС" на майно, яке перебуває на балансі товариства;

- документи, що підтверджують зобов`язання ТОВ "ВЕТФАРМАС";

- документи бухгалтерського обліку ТОВ "ВЕТФАРМАС" за 2021-2023 роки (регістри бухгалтерського обліку, журнали реєстрації господарських операцій, видаткові накладні, податкові накладні, акцизні накладні, товарно-транспортні накладні, акти виконаних робіт, акти наданих послуг, авансові звіти, прибуткові касові ордери, видаткові касові ордери тощо);

- відомості про всі правочини, укладені ТОВ "ВЕТФАРМАС" за 2021-2023 роки.

Направлення позивачем наведеної вимоги відповідачу підтверджується наявними в матеріалах справи фіскальним чеком від 13.11.2023, поштовою накладною та описом вкладення у цінний лист № 021 від 13.11.2023.

Вимога позивача про отримання інформації та документів не була виконана, оскільки не була отримана відповідачем та повернулась відправнику за закінченням терміну його зберігання, що підтверджується відомостями сервісу відстеження відправлення на офіційному сайті АТ "УКРПОШТА".

З поштової накладної та опису вкладення у цінний лист № 021 від 13.11.2023, якими позивач підтверджує направлення наведеної вимоги відповідачу, вбачається, що одержувачем поштового відправлення вказано ТОВ "ВЕТФАРМАС", а адресою направлення поштового відправлення зазначена адреса - 01042, місто Київ, вулиця ІОАННА ПАВЛА ІІ, будинок 20, офіс 11, яка є адресою місцезнаходження відповідача відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, від 04.03.2021 у справі № 910/6835/20, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку - позивача.

Отже, надіслання позивачем вимоги про отримання інформації та документів рекомендованою кореспонденцією на адресу місцезнаходження відповідача відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є належною та достатньою дією позивача для забезпечення отримання цієї вимоги відповідачем.

Судом встановлено, що документи, які позивач вимагав у відповідача надати на його письмову вимогу від 13.11.2023, входять до переліку документів, які товариство зобов`язано зберігати, до яких товариство забезпечує доступ кожному учаснику (його представнику) та копії яких виконавчий орган товариства зобов`язаний надати протягом 10 днів з дня надходження письмової вимоги учасника товариства (частини 1, 4, 5 статті 43 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю").

Відтак, виходячи з приписів статті 96-1 ЦК України, статей 5, 43 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" у ТОВ "ВЕТФАРМАС" виник обов`язок з виконання вимоги учасника Товариства - ОСОБА_1 щодо надання їй копій відповідних документів щодо діяльності Товариства.

Станом на час розгляду спору по суті, матеріали справи не містять доказів на підтвердження надання відповідачем належним чином засвідчених копій витребуваних позивачем документів щодо діяльності Товариства.

Згідно з ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які позивач посилався в обґрунтування своїх позовних вимог.

Таким чином, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги є обґрунтованими, у зв`язку з чим підлягають задоволенню повністю.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Позивач у позовній заяві зазначив, що попередній розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, становить 43 028,00 грн, з яких: 3 028,00 грн - судовий збір, 40 000,00 грн - витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідачем не надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на наведене та приписи ст. 129 ГПК України, враховуючи задоволення позову повністю, на відповідача покладається судовий збір в сумі 3 028,00 грн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Оскільки станом на час ухвалення рішення позивачем не було подано доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу у сумі 40 000,00 грн, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування таких витрат позивача на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. 4, 13, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 126, 129, 165, 232, 233, 236-238, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕТФАРМАС" (Україна, 01042, місто Київ, вулиця ІОАННА ПАВЛА ІІ, будинок 20, офіс 11, ідентифікаційний код 42396633) надати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) належним чином засвідчені копії наступних документів:

- Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕТФАРМАС" (ідентифікаційний код 42396633) та змін до статуту;

- протоколи загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕТФАРМАС" (ідентифікаційний код 42396633) за 2021-2023 роки;

- накази і розпорядження виконавчого органу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕТФАРМАС" (ідентифікаційний код 42396633);

- аудиторські висновки Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕТФАРМАС" (ідентифікаційний код 42396633) за 2021-2023 роки та результати надання інших аудиторських послуг;

- річну фінансову звітність Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕТФАРМАС" (ідентифікаційний код 42396633) за 2021-2023 роки та додатки до неї;

- документи, пов`язані з випуском Товариством з обмеженою відповідальністю "ВЕТФАРМАС" (ідентифікаційний код 42396633) емісійних цінних паперів;

- документи, що підтверджують права Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕТФАРМАС" (ідентифікаційний код 42396633) на майно, яке перебуває на балансі цього товариства;

- документи, що підтверджують зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕТФАРМАС" (ідентифікаційний код 42396633);

- документи бухгалтерського обліку Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕТФАРМАС" (ідентифікаційний код 42396633) за 2021-2023 роки (регістри бухгалтерського обліку, журнали реєстрації господарських операцій, видаткові накладні, податкові накладні, акцизні накладні, товарно-транспортні накладні, акти виконаних робіт, акти наданих послуг, авансові звіти, прибуткові касові ордери, видаткові касові ордери тощо);

- відомості про всі правочини, укладені Товариством з обмеженою відповідальністю "ВЕТФАРМАС" (ідентифікаційний код 42396633) за 2021-2023 роки.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕТФАРМАС" (Україна, 01042, місто Київ, вулиця ІОАННА ПАВЛА ІІ, будинок 20, офіс 11, ідентифікаційний код 42396633) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 3 028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок) судового збору.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 16.07.2024

Суддя Оксана ГУМЕГА