ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2024 р. м. Рівне Справа № 918/27/24

Господарський суд Рівненської області у складі судді А.Качура,

розглянув матеріали справи

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго"

про: стягнення 17 186 172,92 грн

секретар судового засідання: С.Коваль

представники:

від позивача: І.Чугунов

від відповідача: С.Гуз

ОПИС СПОРУ

Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" про стягнення 151 417 182,75 грн, з яких: 134 231 009,83 грн основний борг, 11 198 844,41 грн пені, 4 026 930,28 грн штраф, 971 523,72 грн 3% річних та 988 874,51 грн інфляційні втрати.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26 червня 2019 року Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" та Приватне акціонерне товариство "Рівнеобленерго" уклали договір про надання диспетчерського управління №0527-03041.

На виконання умов договору, протягом червня-листопада 2023 року, позивач надав послуг на загальну суму 134 231 009,83 грн.

Керуючись пунктами 6.1., 6.10. договору позивач за порушення відповідачем зобов`язання нарахував відповідачу 11 198 844,41 грн пені та 4 026 930,28 грн штрафу.

Керуючись положеннями статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позивач нарахував відповідачу 971 523,72 грн 3% річних та 988 874,51 грн інфляційних втрат.

У своєму відзиві на позов відповідач просив суд в задоволені вимог про стягнення пені, штрафу, інфляційних та річних відмовити.

Як на підставу для відмови у стягненні неустойки відповідач вказує на постанову НКРЕКП №332 від 25 лютого 2022 року, якою зупинено нарахування та стягнення штрафних санкцій за договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії". Окрім цього відповідач вказав на неналежний розрахунок інфляційних та процентів річних, а також на те, що пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України установлено, що у період воєнного стану кредитор звільняється від відповідальності визначеної статтею 625 ЦК України.

Також відповідач вказує, що причиною прострочення оплати є настання форс-мажорних обставин, що є підставою для відмови в задоволенні вимог про стягнення інфляційних втрат та відсотків річних.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 9 січня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 6 лютого 2024 року.

2 лютого 2024 року позивачем подано відзив.

У судовому засіданні 06 лютого 2024 року оголошено перерву до 27 лютого 2024 року.

26 лютого 2024 року позивачем подано відповідь на відзив.

27 лютого 2024 року відповідачем подано клопотання про закриття провадження у справі в частині стягнення 134 231 009,83 грн у зв`язку з відсутністю предмету спору, так як після пред`явлення позову відповідач сплатив суму основного боргу.

Ухвалою суду від 27 лютого 2024 року зупинено провадження у справі до закінчення перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в касаційному порядку судового рішення у справі №911/1359/22.

Ухвалою суду від 17 червня 2024 року поновлено провадження у справі, підготовче засідання призначено на 2 липня 2024 року.

1 липня 2024 року відповідачем подано письмові пояснення.

Ухвалою суду від 2 липня 2024 року закрито провадження у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" до Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" в частині вимог про стягнення 134 231 009,83 грн основного боргу.

Ухвалою суду від 2 липня 2024 року закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 9 липня 2024 року.

У судовому засіданні позивач підтримав позов.

Відповідач позов не визнав.

МОТИВИ СУДУ ПРИ ПРИЙНЯТТІ РІШЕННЯ

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

26 червня 2019 року ДП "Національна енергетична компанія "Укренерго" (Оператор системи передачі/позивач) та Приватне акціонерне товариство "Рівнеобленерго" (відповідач/ користувач) уклали договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0527-03041 (далі договір).

Згодом сторони уклали додаткову угоду від 26.06.2019 року до договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0527-03041, додаткову угоду від 01.08.2019 до договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління № 0527-03041, додаткову угоду №4 від 17.09.2021 року до договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0527-03041, додаткову угоду від 21.12.2021 року до договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0527-03041, додаткову угоду від 12.01.2023 року до договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0527-03041, додаткову угоду від 24.04.2023 року до договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0527-03041.

Цей договір регулює оперативно-технологічні відносини під час взаємодії сторін в умовах паралельної роботи у складі об`єднаної енергетичної системи (ОЕС) України.

За цим договором ОСП зобов`язується надавати послугу з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, а саме управління режимами роботи ОЕС України з виробництва, передачі, забезпечення планових перетоків електричної енергії по міждержавних лініях зв`язку ОЕС України з енергосистемами суміжних країн, розподілу та споживання електричної енергії для забезпечення здатності енергосистеми задовольняти сумарний попит на електричну енергію та потужність у кожний момент часу з дотриманням вимог енергетичної, техногенної та екологічної безпеки (далі - послуга).

Користувач зобов`язується здійснювати оплату за надану послугу відповідно до умов цього договору (п. 1.2.).

Під час виконання вимог цього договору, а також вирішення питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України, зокрема Законом України "Про ринок електричної енергії", Правилами ринку, Кодексом системи передачі, Кодексом комерційного обліку та іншими нормативно-правовими актами, що забезпечують функціонування ринку електричної енергії України та ОЕС України (п. 1.3.).

Договір встановлює обов`язки та права сторін у процесі оперативного планування, експлуатації обладнання, диспетчерського управління та балансування енергосистеми в реальному часі та її захисту в надзвичайних ситуаціях, а також формування, обробки, передачі та відображення даних під час регламентованого обміну інформацією (п1.4.).

Ціна цього договору визначається як сума нарахованої вартості послуг за сукупністю розрахункових періодів наростаючим підсумком протягом календарного року (п. 2.1.).

Оплата послуг здійснюється за тарифом, який встановлюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (регулятором), відповідно до затвердженої нею методики та оприлюднюється ОСП на своєму офіційному вебсайті https://ua.energy/. Тариф застосовується з дня набрання чинності постановою, якою встановлено тариф, якщо більш пізній строк не визначено такою постановою (п. 2.2.).

Обсяг наданої послуги визначається відповідно до розділу ХІ Кодексу системи передачі (п. 2.3.).

Вартість Послуги за розрахунковий період визначається як добуток обсягу наданої Послуги на значення тарифу, що діє у визначений розрахунковий період. На вартість Послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України (п. 2.4.).

Розрахунок за надану Послугу здійснюється на умовах часткової попередньої оплати вартості Послуги за поточний розрахунковий період згідно із нижчезазначеною системою платежів і розрахунків:

до 10 числа розрахункового місяця - 35 % вартості Послуги;

до 20 числа розрахункового місяця - 35 % вартості Послуги;

до останнього банківського дня календарного місяця - 30 % вартості Послуги (п. 2.5.).

Плановий обсяг послуги на розрахунковий період визначається на основі наданих користувачем повідомлень щодо планового обсягу послуги на розрахунковий період.

У разі зміни планових обсягів послуги протягом розрахункового місяця користувач передає оператору системи передачі (ОСП), виконавцю повідомлення про зміну обсягів послуги. Оператор системи передачі (ОСП), виконавець протягом 5 робочих днів після отримання такого повідомлення коригує розмір наступних планових платежів (п. 2.6.).

Користувач здійснює розрахунок з ОСП за послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління до 15 числа місяця наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання послуги, наданих виконавцем, або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою "Системи управління ринком" (далі - СУР), або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі - сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронному вигляді.

Вартість наданої послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі даних, що надаються адміністратором комерційного обліку (далі - АКО). Акти приймання-передачі послуги направляються користувачам до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно).

Коригування обсягів та вартості наданої послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за уточненими даними комерційного обліку, що надаються АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в СУР, що здійснюється на вимогу та в терміни, передбачені Правилами ринку.

Оплату вартості послуги, після коригування обсягів, користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта надання послуги (включно).

Акти надання послуги та акти коригування до актів надання послуги у відповідному розрахунковому періоді виконавець направляє користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням сервісу) або надає користувачу два примірники в паперовому вигляді, підписані власноручним підписом зі своєї сторони (п. 2.7.).

Користувач здійснює підписання актів надання послуги відповідного розрахункового періоду протягом трьох робочих днів з дня їх отримання користувачем та повертає виконавцю (п. 2.8.).

За відсутності заборгованості надлишок коштів, що надійшли протягом розрахункового періоду, зараховується в рахунок оплати наступного розрахункового періоду. За наявності заборгованості кошти зараховуються першочергово в оплату заборгованості минулих періодів з найдавнішим терміном її виникнення. При повній сплаті заборгованості минулих періодів надлишок коштів зараховується в оплату штрафних санкцій, за наявності згоди Користувача (п. 2.9.).

Оплата вартості нарахованих штрафних санкцій та/або пені здійснюється на поточний рахунок ОСП, що зазначається в рахунку до сплати. За дату оплати рахунку приймається дата зарахування коштів на поточний рахунок ОСП (п.2.10.).

Виконавець зобов`язаний здійснювати річне, сезонне, місячне, тижневе, добове прогнозування споживання та виробництва електричної енергії в ОЕС України з метою планування забезпечення балансової надійності енергосистеми та забезпечення планового виведення з роботи (введення в роботу) обладнання. Визначати прогнозовані, річні, квартальні, місячні обсяги виробництва електроенергії і потужності на годину максимального навантаження на електростанціях (3.1.9.-.3.1.10.).

Користувач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі здійснювати розрахунки за договором; повертати ОСП, виконавцю підписаними акти про надання послуг; надавати виконавцю свої прогнози споживання та виробництва електричної енергії згідно з вимогами Кодексу системи передач (п.3.2).

За внесення платежів, передбачених главою 2 цього договору, з порушенням термінів користувач сплачує виконавцю пеню в розмірі 0,1 % від суми боргу за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України. Оплата пені здійснюється за окремим рахунком (п. 6.1.).

За необґрунтовану відмову від виконання своїх зобов`язань винна сторона сплачує іншій стороні штраф у розмірі 3 % від вартості послуг розрахункового періоду, у якому зафіксовано невиконання такого зобов`язання. Сплата штрафних санкцій за відмову від виконання своїх зобов`язань не звільняє сторони від виконання зобов`язання в натурі, крім випадку, коли управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання (п. 6.10.).

Планові обсяги послуги користувач зобов`язаний подавати виконавцю до десятої доби місяця, що передує розрахунковому місяцю. Виконавець протягом 3 днів їх погоджує і повертає користувачу, у разі не погодження (п. 10.1.).

Цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2023. Договір вважається продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п.12.1.).

На виконання вимог п. 10.1. договору відповідачем надано лист від 09.05.2023 року з плановими обсягами послуги за червень 2023 в розмірі 176 000 МВт*год, а також для здійснення 1 платежу рахунок-фактуру від 02.06.2023 року на суму 5 977 910,40 грн; для здійснення 2 платежу рахунок-фактуру від 12.06.2023 року на суму 5 977 910,40 грн, для здійснення 3 платежу рахунок-фактуру від 21.06.2023 року на суму 5 123 923,20 грн.

Відповідно до акту надання послуги від 20.10.2023 року, виконавець передав, а користувач отримав послугу з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління за період з 01.06.2023 року по 30.06.2023 року послуги загальною вартістю послуги 16 146 310,27 грн.

На виконання вимог п. 10.1. договору відповідачем надано лист від 06.06.2023 року з плановими обсягами послуги за липень 2023 в розмірі 167 000 МВт*год.

Відповідно до п. 2.6 договору позивачем було надано (сформовано): для здійснення 1 платежу рахунок-фактуру від 03.07.2023 на суму 6 701 175,60 грн; для здійснення 2 платежу рахунок-фактуру від 12.07.2023 на суму 6 701 175,60 грн; для здійснення 3 платежу рахунок-фактуру від 21.07.2023 на суму 5 743 864,80 грн.

31.07.2023 року позивачем складено та надіслано відповідачу акт надання послуги за липень 2023 року відповідно до якого фактичний обсяг наданої послуги на суму 21 292 434,59 грн.

Актом коригування від 17.11.2023 року до акту надання послуги за липень 2023 року скориговано фактичний обсяг наданої послуги на суму 21 317 696,12 грн.

На виконання вимог п. 10.1. договору відповідачем надано лист від 05.07.2023 року з плановими обсягами послуги за серпень 2023 в розмірі 183 000 МВт*год.

Відповідно до п. 2.6 договору позивачем було надано (сформовано): для здійснення 1 платежу рахунок-фактуру від 02.08.2023 на суму 7 343 204,40 грн; для здійснення 2 платежу рахунок-фактуру від 11.08.2023 на суму 7 343 204,40 грн; для здійснення 3 платежу рахунок-фактуру від 21.08.2023 на суму 6 294 175,20 грн.

31.08.2023 року позивачем складено та надіслано відповідачу акт надання послуги за серпень 2023 року відповідно до якого фактичний обсяг наданої послуги становить вартістю 23 532 086,24 грн.

На виконання вимог п. 10.1. договору відповідачем надано лист від 07.09.2023 року з плановими обсягами послуги за вересень 2023 в розмірі 187 500 МВт*год.

Відповідно до п. 2.6 договору позивачем було надано (сформовано): для здійснення 1 платежу рахунок-фактуру від 04.09.2023 на суму 7 523 775,00 грн; для здійснення 2 платежу рахунок-фактуру від 12.09.2023 на суму 7 523 775,00 грн; для здійснення 3 платежу рахунок-фактуру від 21.09.2023 на суму 6 448 950,00 грн.

30.09.2023 року позивач склав та надіслав відповідачу акт надання послуги за вересень 2023 року відповідно до якого вартість наданої послуги склала 21 219 692,50 грн.

На виконання вимог п. 10.1. договору відповідачем надано лист від 07.09.2023 року з плановими обсягами послуги за жовтень 2023 в розмірі 197 000 МВт*год.

Відповідно до п. 2.6 договору позивачем було надано (сформовано): для здійснення 1 платежу рахунок-фактуру від 02.10.2023 на суму 7 904 979,60 грн ; для здійснення 2 платежу - рахунок-фактуру від 11.10.2023 на суму 7 904 979,60 грн; для здійснення 3 платежу рахунок-фактуру від 23.10.2023 на суму 6 775 696,80 грн.

31.10.2023 року позивачем складено та надіслано відповідачу акт надання послуги за жовтень 2023 року відповідно до якого вартість наданої послуги склала 25 003 858,85 грн.

На виконання вимог п. 10.1. договору відповідачем надано лист від 09.10.2023 року з плановими обсягами послуги за листопада 2023 в розмірі 208 000 МВт*год.

Відповідно до п. 2.6 договору позивачем було надано (сформовано): для здійснення 1 платежу рахунок-фактуру від 01.11.2023 року на суму 8 346 374,40 грн; для здійснення 2 платежу рахунок-фактуру від 13.11.2023 на суму 8 346 374,40 грн; для здійснення 3 платежу рахунок-фактуру від 21.11.2023 на суму 7 154 035,20 грн.

30.11.2023 року позивач склав та надіслав відповідачу акт надання послуги за листопад 2023 року відповідно до якого вартість наданої послуги склала 27 011 365,85 грн.

Позивач вказує, що станом на час пред`явлення позову, в порушення взятих на себе за договором зобов`язань, відповідачем неналежно виконувались зобов`язання щодо оплати за надану позивачем послугу, внаслідок чого заборгованість відповідача складала 134 231 009,83 грн.

Керуючись пунктами 6.1., 6.10. договору позивач за порушення відповідачем зобов`язання нарахував відповідачу 11 198 844,41 грн пені та 4 026 930,28 грн штрафу.

Відповідно до положень статті 625 ЦК України позивач нарахував відповідачу 971 523,72 грн 3% річних та 988 874,51 грн інфляційних втрат.

В процесі розгляду справи, відповідач сплатив суму основного боргу за спірним договором в повному обсязі. Вказана обставина сторонами не заперечувалась.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін

Предметом даного спору є позовні вимоги про стягнення штрафу, пені, інфляційних втрат та відсотків річних у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління.

Згідно з приписами статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як передбачено статтею 174 Господарського кодексу (далі - ГК України), однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

В даному випадку, між сторонами виникло господарське зобов`язання на підставі договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління.

Згідно зі статтею 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", цей закон визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Основні умови діяльності учасників ринку електричної енергії та взаємовідносин між ними визначаються нормативно-правовими актами, що регулюють впровадження цього Закону, зокрема: правилами ринку, які, в тому числі, визначають правила функціонування балансуючого ринку та ринку допоміжних послуг; правилами ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку; кодексом системи передачі, кодексом систем розподілу; кодексом комерційного обліку; правилами роздрібного ринку; іншими нормативно-правовими актами (ч. 2 ст. 2 Закону України "Про ринок електричної енергії").

У відповідності до статті 4 вказаного Закону, учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються договори, в т.ч. і договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління.

Як установлено судом, на виконання умов договору, протягом червня 2023 року листопада 2023 року позивач надав, а відповідач отримав обумовлену договором послугу на загальну суму 134 231 009,83 грн.

За змістом статті 18 Закону України "Про електронні довірчі послуги", кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису.

Згідно зі статтею 193 ГК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України).

Згідно з нормами статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як видно із матеріалів справи, відповідач в процесі розгляду даної справи поступово здійснював погашення заборгованості згідно з договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління за надані позивачем послуги. Таким чином станом на момент прийняття рішення судом сума заборгованості з основного боргу сплачена повністю. Дана обставина сторонами не заперечувалась.

У зв`язку з наведеним, ухвалою суду від 2 липня 2024 року суд закрив провадження у цій справі в частині вимог про стягнення 134 231 009,83 грн основного боргу на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України (відсутній предмет спору).

Внаслідок неналежного виконання зобов`язання щодо оплати за надану послугу, позивачем нараховано відповідачу 3% річних від суми основної заборгованості в розмірі 971 523,72 грн та інфляційні втрати у розмірі 988 874,51 грн.

Згідно з правилами статті 625 ЦК України, в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Стаття 625 ЦК України входить до розділу I "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Норми статті 625 ЦК України спрямовані в першу чергу на те, щоб через неправомірні дії боржника (прострочення) право власності кредитора не було порушене, оскільки внаслідок знецінення національної грошової одиниці купівельна спроможність коштів, які б кредитор міг одержати за належного виконання боржником своїх грошових зобов`язань, буде значно меншою, що має відповідно наслідком зменшення майнового блага кредитора.

Отже, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді трьох процентів річних та інфляційних втрат не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

З умов договору, які визначають порядок оплати за надану позивачем послугу вбачається, що договором передбачено часткову попередню оплату вартості послуги (п.2.5), зокрема, трьома частинами в процентному відношенні від вартості послуги (до 10 числа розрахункового місяця - 35 %, до 20 числа розрахункового місяця - 35 % та до останнього дня календарного місяця - 30 %).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат з врахуванням встановлених в мотивувальній частині цього рішення обставин справи, в тому числі вартості наданої послуги, дати виникнення прострочки оплати послуги, судом встановлено, що позивачем в окремих випадках не вірно визначено періоди нарахування, оскільки не враховано вимоги статті 254 ЦК України.

Так, згідно з положеннями частини 5 статті 254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Вказані вимоги позивачем не враховано в його обрахунку, зокрема при обрахунку за червень у 1 та 3 періодах, за липень у 5 періоді, за серпень у 4 періоді, за вересень у 3 періоді, за жовтень у 2 періоді, за листопад у 1 та 4 періоді.

За розрахунком суду, загальний розмір 3 % річних за визначені позивачем періоди складає 958 175,81 грн, а тому у задоволенні вимог про стягнення 13 347,91 грн трьох відсотків річних слід відмовити.

Розрахунок інфляційних втрат є законним та обґрунтованим, при цьому в розрахунку позивача не допущено розривання періодів нарахування та враховано наявність дефляційних процесів, як про це вказує відповідач.

За таких обставин суд звертає увагу відповідача, що визначення періодів нарахування та заявлення відповідних вимог до стягнення є правом саме позивача.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Нарахування інфляційних втрат за наступний період здійснюється з урахуванням збільшення суми боргу на індекс інфляції попереднього місяця, оскільки інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання. Вказана правова позиція щодо порядку нарахування інфляційних викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 916/190/18 від 04.06.2019 та у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у справі № 905/600/18 від 05.07.2019.

Розглядаючи вимогу щодо стягнення з відповідача пені та штрафу, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Особливості господарсько-правової відповідальності визначені ГК України. Так, згідно статті 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

За наведеними вище положеннями ГК України, господарське правопорушення може полягати як у порушенні нормативно встановлених правил здійснення господарської діяльності, так і у порушенні договірних зобов`язань. Господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань також поділяється на встановлену законом і договірну. Необхідною умовою застосування такої відповідальності є визначення у законі чи у договорі управленої та зобов`язаної сторони, виду правопорушення, за вчинення якого застосовується відповідальність, штрафні санкції і конкретний їх розмір.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 10.12.2019 у справі № 904/4156/18.

Відповідно до Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Водночас, ч. 6 статті 231 ГК України передбачено можливість встановлення санкції за порушення грошових зобов`язань у відсотках до облікової ставки НБУ як одиниці вимірювання такої санкції. Однак, саме зобов`язання зі сплати пені має визначатися згідно з укладеним сторонами договором, інакше буде порушуватися принцип свободи договору, оскільки сторони мають право і не встановлювати жодних санкцій за порушення строків розрахунку. У тому випадку, коли правочин не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування пені, або містить умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

За внесення платежів, передбачених главою 2 цього договору, з порушенням термінів користувач сплачує виконавцю пеню в розмірі 0,1 % від суми боргу за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України. Оплата пені здійснюється за окремим рахунком (п. 6.1.).

За необґрунтовану відмову від виконання своїх зобов`язань винна сторона сплачує іншій стороні штраф у розмірі 3 % від вартості послуг розрахункового періоду, у якому зафіксовано невиконання такого зобов`язання. Сплата штрафних санкцій за відмову від виконання своїх зобов`язань не звільняє сторони від виконання зобов`язання в натурі, крім випадку, коли управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання (п. 6.10.).

Проте, 25 лютого 2022 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг прийнято Постанову № 332 "Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану", преамбулою якої відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", ураховуючи Протокол наради щодо обговорення заходів стабілізації учасників ринку електричної енергії під час особливого періоду з метою забезпечення операційної безпеки функціонування основної частини ОЕС України від 25 лютого 2022 року, НКРЕКП постановила на період дії особливого періоду Оператору системи передачі (який виконує функцію Адміністратора розрахунків) не застосовувати до виробників електричної енергії, які надають послуги на балансуючому ринку електричної енергії, заходи, передбачені пунктом 1.7.5 глави 1.7 розділу І Правил ринку, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14 березня 2018 року № 307. Виробники електричної енергії, які надають послуги на балансуючому ринку електричної енергії, набувають статусу "Дефолтний" при тривалості статусу "Переддефолтний" більше семи робочих днів (пункт 1); оператору системи передачі (у ролі Адміністратора розрахунків) та Оператору ринку забезпечити щоденне спостереження за ринком електричної енергії з метою виявлення ознак маніпулювання (у тому числі у частині виникнення значних обсягів негативних небалансів), про результати такого спостереження щоденно інформувати Міністерство енергетики України та Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Постановою НКРЕКП від 27.02.2022 № 333 Постанову № 332 доповнено пунктами 3-5, зокрема пунктом 5 рекомендовано учасникам ринку електричної енергії на період дії особливого періоду зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії".

Надалі до Постанови НКРЕКП № 332 вносились зміни та доповнення, зокрема, постановою від 26.04.2022 № 413 пункти 1-12 змінено пунктом 1, зміст якого змінено та доповнено підпунктом 16, відповідно до якого на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування надано настанови - зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", між учасниками ринку електричної енергії.

У постанові від 19.04.2024 року у справі № 911/1359/22 Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду констатує, що постанова № 332 від 25.02.2022 (у редакції від 26.04.2022) прийнята НКРЕКП (Регулятором) в межах своїх повноважень, а тому її положення, у тому числі, підпункт 16 пункту 1, відповідно до якого на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупиняється нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", між учасниками ринку електричної енергії, є обов`язковими до виконання всіма учасниками ринку та мають застосовуватись останніми у своїй господарській діяльності.

Отже, з урахуванням дії на території України воєнного стану, для учасників ринку електричної енергії, якими укладено типові договори відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та постанов НКРЕКП, пункт 5 Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 (у редакції Постанови НКРЕКП від 27.02.2022 № 333) - це бажана з точки зору держави модель поведінки, яка має обов`язковий характер для учасників ринку електричної енергії.

Хоча постанова НКРЕКП №332 від 25.02.2022 має нижчу юридичну силу порівняно з Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України, втім її норми є обов`язковими до виконання всіма учасниками ринку та мають застосовуватись останніми у своїй господарській діяльності на ринку електроенергії, зокрема, які уклали між собою двосторонні договори відповідно до статті 66 Закону України "Про ринок електричної енергії", що також обумовлено положеннями статті 179 ГК України, яка встановлює нормативне обмеження вільного розсуду сторін господарського договору при визначенні його умов у разі укладання типового договору.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов у частині стягнення пені та штрафу задоволенню не підлягає.

У своєму відзиві на позов відповідач зазначає про наявність форс-мажорних обставин, які встановлені висновком Рівненської торгово-промислової палати №5601/528 від 06 жовтня 2023 року, за яким підтверджено факт настання форс-мажорних обставин в період з 1 квітня 2023 року та які тривають по договору про надання послуг з диспетчерського (оперативного-технічного) управління №0527/03041 від 26 червня 2019 року.

Щодо вказаних обставин суд відзначає наступне.

У постанові Верховного Суду України від 12.04.2017 у справі №913/869/14 вказано: "Разом із тим статтею 617 ЦК встановлено загальні підстави звільнення особи від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок дії непереборної сили, у той час як норми статті 625 ЦК, яка визначає відповідальність за порушення саме грошового зобов`язання незалежно від наявності чи відсутності вини боржника, є спеціальними, конкретизуючими і не передбачають жодних підстав звільнення від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання (ч.1 ст.625 ЦК). Ураховуючи викладене, можна дійти висновку, що порушення відповідачем умов Договору щодо оплати товару є підставою для нарахування визначених статтею 625 ЦК платежів, а наявність обставин непереборної сили за договором не звільняє відповідача від встановленого законом обов`язку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та не позбавляє кредитора права на отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами".

Верховний Суд звертає увагу скаржника на те, що форс-мажор не звільняє сторін договору від виконання зобов`язань і не змінює строків такого виконання, цей інститут спрямований виключно на звільнення сторони від негативних наслідків, а саме від відповідальності за невиконання чи прострочення виконання зобов`язань на період існування форс-мажору. Отже, суди попередніх інстанцій дійшли правильних висновків про те, що нарахування у вигляді інфляційних втрат та 3% річних, що передбачені частиною другою статті 625 ЦК, за своєю правовою природою не є правовою відповідальністю (штрафними санкціями), встановленою статтею 611 ЦК та статтею 217 ГК України. Тому правила щодо звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання у випадку настання непереборної сили (форс-мажору), визначені статтею 617 ЦК та статтею 218 ГК України, не підлягають застосуванню до акцесорного зобов`язання, передбаченого частиною другою статті 625 ЦК України, щодо сплати суми боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також процентів річних від простроченої суми (див. постанову ВС від 13 вересня 2023 року у cправі №910/8741/22).

А тому, доводи відповідача про відсутність підстав для нарахування та стягнення в порядку статті 625 ЦК України інфляційних втрат та відсотків річних спростовуються.

У своєму відзиві на позов відповідач також вказує на положення пункту 18 розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України, як на підставу для відмови в задоволенні вимог про стягнення пені, штрафу, інфляційних втрат та відсотків річних.

Щодо вказаних обставин суд зазначає, що згідно з положеннями пункту 18 розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Положеннями статті 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Водночас положеннями статті 1054 ЦК України дане визначення кредитному договору, а саме за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

А проте, суд звертає увагу відповідача, що правовідносини, що відображені у постанові Верховного Суду №910/14180/18 від 03 грудня 2021 року (на яку посилався відповідач) не є аналогічними правовідносинам у даному спорі, оскільки висновки у вказаній справі надані з врахуванням іншої редакції договору, зокрема наявності умов сплати відсотків за користування коштами, сплаченим в якості попередньої оплати, а також не стосуються положень, що викладені у пункті 18 розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України, що внесений Законом № 2120-IX від 15.03.2022 року.

Водночас, згідно з нормами статті 1057 ЦК України, договором, виконання якого пов`язане з переданням у власність другій стороні грошових коштів або речей, які визначаються родовими ознаками, може передбачатися надання кредиту як авансу, попередньої оплати, відстрочення або розстрочення оплати товарів, робіт або послуг (комерційний кредит), якщо інше не встановлено законом.

До комерційного кредиту застосовуються положення статей 1054-1056 цього Кодексу, якщо інше не встановлено положеннями про договір, з якого виникло відповідне зобов`язання, і не суперечить суті такого зобов`язання.

Таким чином, в контексті сплати попередньої оплати позикодавцем є особа, яка здійснює попередню оплату, тобто сам відповідач, а позичальником є особа на користь якої сплачено попередню оплату. А отже в даному випадку такою особою є позивач, що свідчить про відсутність підстав для застосування в даному випадку положень пункту 18 розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України. В цьому випадку відповідач не виконав свого обов`язку щодо здійснення попередньої оплати, а тому посилання відповідача на пункт 18 розділу Прикінцевих та перехідних положень ЦК України безпідставні.

Висновки суду

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково, а саме в частині стягнення 958 175,81 грн трьох відсотків річних та 988 874,51 грн інфляційних втрат.

У задоволенні вимог про стягнення 11 198 844,41 грн пені, 4 026 930,28 грн штрафу та 13 347,91 грн трьох відсотків річних суд відмовляє.

З аналізу матеріалів справи та наявних доказів у їх сукупності видно, що право позивача, за захистом якого мало місце звернення до суду, є порушеним відповідачем.

Розподіл судових витрат

Згідно з положеннями статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір судового спору за даними вимогами складає 847 840,00 грн (з застосуванням коеф. 0,8).

Згідно з положеннями статті 7 Закону України, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Ухвалою суду від 2 липня 2024 року закрито провадження у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" до Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" в частині вимог про стягнення 134 231 009,83 грн основного боргу у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Таким чином, судовий збір в розмірі 751 608,35 грн може бути повернутий особі яка його сплатила за відповідним клопотанням.

Решта судового збору розподіляється пропорційно задоволеним вимогам, а саме 10 902,24 грн покладається на відповідача, а 85 329,41 грн покладаються на позивача.

Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" (33013, м. Рівне, вул. Князя Володимира 71, ідентифікаційний код 05424874) на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри 25, ідентифікаційний код 00100227) 958 175 (дев`ятсот п`ятдесят вісім тисяч сто сімдесят п`ять) грн 81 коп три відсотки річних, 988 874 грн 51 коп інфляційних втрат та 10 902 (десять тисяч дев`ятсот два) грн 24 коп судового збору.

3. У задоволенні вимог про стягнення 11 198 844,41 грн пені, 4 026 930,28 грн штрафу та 13 347,91 грн трьох відсотків річних відмовити.

4. Судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 85 329,41 грн покласти на позивача.

5. Ухвалою суду повернути Приватному акціонерному товариству "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри 25, ідентифікаційний код 00100227) з державного бюджету України судовий збір у розмірі 751 608 (сімсот п`ятдесят одна тисяча шістсот вісім) грн 35 коп судового збору.

Позивач (Стягувач): Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри 25, ідентифікаційний код 00100227).

Відповідач (Боржник): Приватне акціонерне товариство "Рівнеобленерго" (33013, м.Рівне, вул. Князя Володимира 71, ідентифікаційний код 05424874).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повне рішення складено 11 липня 2024 року.

Суддя Андрій КАЧУР