ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2024 р. Справа№ 910/11103/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Коробенка Г.П.

Гончарова С.А.

за участю секретаря судового засідання Сабалдаш О.В.

за участю представників згідно протоколу судового засідання від 23.05.2024

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Гуцала Андрія Віталійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2024 (повний текст рішення складено та підписано 05.02.2024)

у справі № 910/11103/23 (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Гуцала Андрія Віталійовича

до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

про визнання недійсним одностороннього правочину

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець Гуцала Андрій Віталійович (далі - позивач, ФОП Гуцало А.В.) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі - відповідач, АТ КБ «Приватбанк», Банк) про визнання недійсним одностороннього правочину, вчиненого 12.01.2023 про відмову від підтримання ділових відносин/відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/ розірвання всіх договорів банківського обслуговування, за якими ФОП Гуцалу А.В. було відкрито рахунки.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ФОП Гуцало А.В. зазначає, що у період з 2015 рік по 2020 рік в АТ КБ «Приватбанк» було відкрито наступні рахунки за відповідними договорами:

- поточний рахунок № НОМЕР_23 , IBAN: НОМЕР_1 , угода № SAMDNWFD000 від 30.08.2018, валюта рахунку USD;

- поточний рахунок № НОМЕР_2 IBAN: НОМЕР_3 , угода № SAMDNWFD600 від 20.09.2019, валюта рахунку USD;

- поточний рахунок № НОМЕР_4 , IBAN: НОМЕР_5 , угода № SAMDNWFD400 від 17.12.2019, валюта рахунку CHF:

- поточний рахунок № НОМЕР_6 , IBAN: НОМЕР_7 . угода № SAMDNWFD900 від 04.12.2018, валюта рахунку EUR:

- інтернет картка № НОМЕР_8 , IBAN: НОМЕР_9 угода № SAMDNWFС1 від 01.11.2020, валюта рахунку UАН;

- інтернет картка № НОМЕР_10 , IBAN: НОМЕР_11 , угода № SAMDNWFC7 від 04.02.2020, валюта рахунку USD:

- інтернет картка № НОМЕР_12 , ІBAN: НОМЕР_25, угода № SAMDNWFC6 від 13.06.2019, валюта рахунку USD:

- картка для виплат № НОМЕР_13 , IBAN: НОМЕР_14 . угода № SAMDNWFC9 від 27.11.2015, валюта рахунку UАН;

- картка для виплат N НОМЕР_15 , IBAN: НОМЕР_16 . угода № SAMDNWFC9 від 27.11.2015, валюта рахунку UAH;

- картка для виплат N НОМЕР_17 , IBAN: НОМЕР_14 . угода № SAMDNWFC9 від 27.11.2015, валюта рахунку UAH:

- картка для виплат № НОМЕР_18 , IBAN: НОМЕР_16 угода N SAMDNWFC9 від 27.11.2015, валюта рахунку UАН

Разом з тим, ФОП Гуцало А.В. зазначив, що 13.01.2023 на його особистий номер телефону надійшло СМС повідомлення про те, що АТ КБ «Приватбанк» 12.01.2023 прийняло рішення про відмову від підтримання ділових відносин з ФОП Гуцало А.В. без будь-яких відомостей щодо обставин, причин та конкретних обґрунтувань такої відмови з посиланням на відповідні норми права на підставі яких таке рішення було прийняте.

В подальшому, під час телефонної розмови із представником Банку, позивачу стало відомо, що підставою для прийняття рішення стали фінансові надходження (розрахунки) від третіх осіб, що пов`язані з підприємницькою діяльністю ФОП Гуцало А.В. на карткові рахунки, що були відкриті для особистого (не комерційного) використання фізичною особою Гуцалом А.В.

09.02.2023 позивач подав Банку письмові роз`яснення (інформаційний лист) із зазначенням обставин використання рахунків, відкритих в АТ КБ «Приватбанк», до якого було додано письмове запевнення від 01.02.2023 щодо невикористання власних рахунків у комерційних цілях, копію декларації по єдиному податку ФОП Гуцало А.В. за 2022 рік, копію квитанції № 2 про отримання податковим органом декларації ФОП, копію платіжного доручення про сплату єдиного податку за 2022 рік, скріншоти листування з маркетплейс «ПромЮА», на підтвердження неможливості використання рахунків ФОП з даним контрагентом, та випуску із розшифровками операцій по операціям ФОП.

23.02.2023 на особистий номер позивача надійшли СМС повідомлення про те, що 22.03.2023 Банком закриті рахунки ФОП Гуцала А.В., а саме: № НОМЕР_19 , № НОМЕР_20 , № НОМЕР_21 .

ФОП Гуцало А.В. наголошує, що після звернення до відділення АТ КБ «Приватбанк» він отримав довідку відповідно до якої частину відкритих ним рахунків як фізичною особою та як фізичною особою-підприємцем закрито Банком 13.01.2023, а іншу частину - 23.02.2023. Про підстави закриття рахунків повідомлено не було, а на закритих рахунках залишилися кошти, якими позивач не мав змоги розпоряджатися.

На думку позивача, вчинення відповідачем фактично одностороннього правочину про відмову від підтримання ділових відносин (рішення від 12.01.2023) з блокуванням рахунків та подальшим їх закриттям і перешкодами у користуванні власними коштами, що знаходяться на рахунках відкритих на ім`я позивача, порушують права ФОП Гуцала А.В. як сторони договору, споживача фінансових послуг, клієнта банку та підприємця.

Крім того, мотивуючи позовні вимоги, позивач повідомив про неодноразові звернення до Банку з метою отримання рішення від 12.01.2023. Однак, станом на дату подання позову до суду ФОП Гуцало А.В. так і не вдалося встановити, за яких підстав та обставин відповідачем було прийнято рішення від 12.01.2023 про відмову від підтримання ділових відносин.

Заперечуючи проти заявленого позову відповідач наголошував, що виходячи з аналізу норм Цивільного кодексу України, у зв`язку з нормами спеціальних законів та підзаконних актів про фінансовий моніторинг, вбачається, що банки наділені прямим обов`язком встановлення неприйнятно високого ризику ділових відносин стосовно клієнтів у разі, зокрема, неможливості виконувати визначені законодавством обов`язки або мінімізувати виявлені ризики, пов`язані з таким клієнтом, а також щодо клієнтів (осіб), щодо яких у банку за результатами вивчення підозрілої діяльності клієнта є обґрунтовані підозри про здійснення ними операцій ВК/ФТ, інших злочинів. Водночас, законодавство про фінансовий моніторинг зобов`язує банки як суб`єктів фінансового моніторингу самостійно визначати ризики подальшого обслуговування клієнтів та уникати виявлених ризиків через застосування процедури де-рискінгу.

Ухвалою суду від 05.10.2023, зокрема:

1. витребувано в Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» належним чином завірені копії:

- рішення від 12.01.2023 про відмову від підтримання ділових відносин/ відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/ розірвання договору з Фізичною особою-підприємцем Гуцалом Андрієм Віталійовичем, ідентифікаційний код НОМЕР_22 ;

- документів, що стали підставою для винесення рішення від 12.01.2023 про відмову від підтримання ділових відносин/ відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/ розірвання договору;

- письмової довідки із зазначенням інформації про дату та номери відповідних договорів укладених ФОП Гуцало А.В. з АТ «КБ «Приватбанк», а також номери рахунків та банківських карток відкритих АТ «КБ «Приватбанк» на підставі таких угод, починаючи з дати укладання відповідного договору по даний час, а у разі закриття такого рахунку, надати відомості про дату, час та підставу закриття відповідного рахунку ФОП Гуцало А.В.

2. зобов`язано Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» довести, що службова записка № E.17U.0.0/4-6528418 від 12.01.2023 є рішенням, яке оскаржується в даній справі, або обґрунтувати наявність іншого рішення від 12.01.2023 про розірвання ділових відносин/ розірвання договору з Фізичною особою-підприємцем Гуцалом Андрієм Віталійовичем, ідентифікаційний код НОМЕР_22 (одностороннього правочину, який оскаржується).

02.11.2023 на виконання вимог суду Банком були надані письмові пояснення та витребувані докази.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.01.2024 у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що направлення відповідачем повідомлення про відмову від підтримання ділових відносин/відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/розірвання договору і закриття рахунку № 20.01.0.0.0/7-230113/578 від 13.01.2023 узгоджуються з приписами Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», Положенням про здійснення банками фінансового моніторингу та внутрішніми документами ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк».

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, Фізична особа-підприємець Гуцало Андрій Віталійович звернувся 23.02.2024 (згідно поштового трекера на конверті) на адресу Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2024 у справі № 910/11103/23 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Просив вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що відповідачем не було надано, а судом першої інстанції не встановлено наявністъ/відсутнісь у відповідача доказів на підтвердження правомірності застосування Банком абзацу 3 частини 1 статі 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» до фізичної особи- підприємця Гупало А.В. та як наслідок помилково прийнято рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2024, яке не відповідає обставинам справи через неповне з`ясування дійсних обставин, що мають значення для справи, неправильне застосуванню норм матеріального права.

Скаржник також посилається на ненадання відповідачем доказів повідомлення спеціально уповноваженого органу про спроби проведення фінансових операцій та про осіб, які мають або мали намір відкрити рахунок/ встановити ділові відносини та/або провести фінансові операції або з якими розірвано ділові відносини (закрито рахунок), а також про проведення фінансових операцій щодо зарахування коштів, які надійшли на рахунок такого клієнта, та про фінансові операції, в проведенні яких було відмовлено.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/11103/23 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Гончаров С.А., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2024 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/11103/23. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України, за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Гуцала Андрія Віталійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2024 у справі № 910/11103/23.

14.03.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/11103/23.

У зв`язку з тим, що головуючий суддя Тищенко О.В. перебувала у відрядженні та у відпустці. Питання пов`язані з рухом апеляційної скарги вирішується після виходу судді з відпустки (05.04.2024).

Разом з тим, судді Тарасенко К.В. та Гончарова С.А. перебували у відпустках, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 05.04.2024 у справі №910/11103/23 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя: Тищенко О.В., судді: Коробенко Г.П., Хрипун О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.04.2024 прийнято справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Гуцала Андрія Віталійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2024 визначеною колегією суддів, апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Гуцала Андрія Віталійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2024 у справі № 910/11103/23 залишено без руху. Надано строк для усунення недоліків.

25.04.2024 на виконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду надійшла заява скаржника, яка сформована в системі «Електронний суд» про усунення недоліків з доказами направлення апеляційної скарги Акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк».

У зв`язку з перебуванням судді Хрипуна О.О. у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями у справі № 910/11103/23 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Коробенко Г.П., Гончаров С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.04.2024 прийнято справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Гуцала Андрія Віталійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2024 визначеною колегією суддів. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Гуцала Андрія Віталійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2024. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, заперечення на відзив. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі протягом десяти днів з дня вручення копії даної ухвали. Розгляд апеляційної скарги призначено на 23.05.2024.

09.05.2024 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду від АТ КБ «Приватбанк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, сформований в системі «Електронний суд» 09.052024, у якому останній просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2024 залишити без змін.

Відповідач заперечуючи проти вимог апеляційної скарги зазначив, що позивач не спростував обставини встановлені відповідачем, як суб`єктом первинного фінансового моніторингу, які слугували підставою для встановлення Гуцало А.В. неприйнятно високого ризику.

Відповідач також зазначив, що відмова банку від підтримання ділових відносин з ФОП Гуцало А.В. є наслідком проведення перевірки та виявлення порушень фізичної особи Гуцало А.В. , оскільки правовий статус підприємця - це виключно реалізація додаткових прав та обов`язків, які накладаються цим статусом на фізичну особу, а тому є неможливим відокремлення фізичної особи від фізичної особи-підприємця в контексті фінансового моніторингу, адже це одна особа з одним ІПН.

Крім того, позивач звертає увагу на те, що взаємодія АТ КБ «Приватбанк» з СУО (спеціально уповноваженого органу) не відноситься до предмету доказування, оскільки жодним чином не впливає на обґрунтованість та законність оскаржуваного правочину.

У судове засідання 23.05.2024 з`явилися представники позивача та відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні 23.05.2024 просив задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2024 у справі №910/11103/23 та ухвалили нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні 23.05.2024 просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2024 залишити без змін.

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 20.03.2017 Гуцало Андрій Віталійович зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 07.03.2023 № ІL8OOTHVO5D72GH4 Гуцало А.В. мав у банку такі рахунки:

- поточний рахунок № НОМЕР_23 , IBAN: НОМЕР_1 , угода № SAMDNWFD000 від 30.08.2018, валюта рахунку USD;

- поточний рахунок № НОМЕР_24 IBAN: НОМЕР_3 , угода № SAMDNWFD600 від 20.09.2019, валюта рахунку USD;

- поточний рахунок № НОМЕР_4 , IBAN: НОМЕР_5 , угода № SAMDNWFD400 від 17.12.2019, валюта рахунку CHF:

- поточний рахунок № НОМЕР_6 , IBAN: НОМЕР_7 . угода № SAMDNWFD900 від 04.12.2018, валюта рахунку EUR:

- інтернет картка № НОМЕР_8 , IBAN: НОМЕР_9 угода № SAMDNWFС1 від 01.11.2020, валюта рахунку UАН;

- інтернет картка № НОМЕР_10 , IBAN: НОМЕР_11 , угода № SAMDNWFC7 від 04.02.2020, валюта рахунку USD:

- інтернет картка № НОМЕР_12 , ІBAN: НОМЕР_25, угода № SAMDNWFC6 від 13.06.2019, валюта рахунку USD:

- картки для виплат № НОМЕР_13 , № НОМЕР_15 , № НОМЕР_17 , № НОМЕР_18 , IBAN: НОМЕР_14 . угода №SAMDNWFC9 від 27.11.2015, валюта рахунку UАН.

12.01.2023 АТ КБ «ПриватБанк» складено службову записку «Розірвання ділових відносин з клієнтами (Вивчення Клієнта « 500+») СТОЛИЧНЕ МС04» №E.17U.0.0/4-6528418, в якій зазначено, що «…у зв`язку з наявністю підстав вважати, що обслуговування вказаних вище осіб, характер або наслідки їх фінансових операцій можуть нести реальну або потенційну небезпеку використання банку з протиправною метою, просимо прийняти рішення:

- встановлення неприйняття високого ризику (далі- НВР);

- відмови від підтримання ділових відносин шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунків.

Підставою для встановлення НВР є наявність критерію, визначеного частиною шостою статті 7 Закону про ПВК/ФТ, а саме, неможливість банком виконувати визначені Законом про ПВК/ФТ обов`язки або мінімізувати виявлені ризики, пов`язані з клієнтом або фінансовою операцією. Просимо відповідно до вимог статті 15 Закону про ПВК/ФТ та Положення про відмову від встановлення (підтримання) ділових відносин/ проведення фінансової операції (к.д.6911245) затвердити такі завдання:

Вид повідомлення Відмова від підтримання ділових

відносин

Підстава відмови абзац 3 частини 1 статті 15 Закону

(НВР)

Коментар (зазначається додаткова інформація

щодо відмови від встановлення

(підтримання ділових відносин)

Ненадання клієнтом необхідних для

здійснення належної перевірки клієнта Да

документів чи відомостей

Blacklist Так, клієнта буде включено до

КРІ Директора РП Ні, клієнта не буде враховано при

розрахунку КРІ

1. Контроль за процедурою розірвання ділових відносин

Забезпечити контроль за виконанням автоматичних процедур:

- встановленням неприйнятно високого рівня ризику;

- відправкою листа клієнту щодо відмови.»

13.01.2023 АТ Комерційний банк «Приватбанк» повідомленням №20.1.0.0.0/7-230113/578 про відмову від підтримання ділових відносин/відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/розірвання договору і закриття рахунку повідомив позивача про прийняття 12.01.2023 банком рішення про відмову від підтримання ділових відносин/відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/розірвання договору (Рішення про відмову) на підставі статті 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (далі - Закон про ПВК/ФТ), Положенням про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 19.05.2020 №65, внутрішніми документами банку з питань фінансового моніторингу, з урахуванням результатів здійснених заходів належної перевірки, моніторингу ділових відносин та фінансових операцій, а саме у зв`язку із встановленням неприйнятно високого ризику / ненадання необхідних для здійснення належної перевірки документів чи відомостей / неможливістю здійснення ідентифікації та/або верифікації, а також встановлення даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників / подання недостовірної інформації / подання інформації з метою введення в оману Банку.

Крім того, 22.02.2023 відповідачем закрито рахунки ФОП Гуцало А.В. № НОМЕР_20 , № НОМЕР_19 , № НОМЕР_21 , що підтверджується довідками №230222SU23274400, №230222 SU23090300, №230222SU23202800 відповідно.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з частиною 1 статті 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частин 1, 2 статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Таким чином, як правильно зазначив суд першої інстанції, сторонами було укладено договори банківського обслуговування шляхом приєднання до Умов та Правил відповідача, які розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, https://privatbank.ua/terms, що при розгляді справи сторонами не заперечується.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банком є юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги.

Клієнтом банку є будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку.

Згідно зі статтею 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» до банківських послуг, зокрема, належить відкриття та ведення поточних (розрахункових, кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах, та рахунків умовного зберігання (ескроу).

Банківські послуги дозволяється надавати виключно банку.

Банк має право надавати платіжні послуги відповідно до Закону України «Про платіжні послуги» з урахуванням вимог цього Закону та нормативно-правових актів Національного банку України, що регулюють діяльність банків.

Як зазначено вище, Банк відкрив позивачу декілька рахунків.

Статтею 341 Господарського кодексу України, зокрема, передбачено, що розрахункові операції банків спрямовані на забезпечення взаємних розрахунків між учасниками господарських відносин, а також інших розрахунків у фінансовій сфері.

Для здійснення розрахунків суб`єкти господарювання зберігають грошові кошти в установах банків на відповідних рахунках.

Безготівкові розрахунки можуть здійснюватися у формі платіжних доручень, платіжних вимог, вимог-доручень, векселів, чеків, банківських платіжних карток та інших дебетових і кредитових платіжних інструментів, що застосовуються у міжнародній банківській практиці.

При безготівкових розрахунках усі платежі провадяться через установи банків шляхом перерахування належних сум з рахунку платника на рахунок одержувача або шляхом заліку взаємних зобов`язань і грошових претензій. Платежі здійснюються у межах наявних коштів на рахунку платника.

Установи банків забезпечують розрахунки відповідно до законодавства та вимог клієнта, на умовах договору на розрахункове обслуговування.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1068 Цивільного кодексу України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідної платіжної інструкції, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунку або законом.

Частиною першою статті 1074 Цивільного кодексу України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, замороження активів, що пов`язані з тероризмом та його фінансуванням, розповсюдженням зброї масового знищення та його фінансуванням, передбачених законом. Банк не має права встановлювати заборону на встановлення обтяження, але може встановлювати розумну винагороду.

Відповідно до статті 1075 Цивільного кодексу України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Банк не має права за заявою клієнта розривати договір банківського рахунка чи вчиняти інші дії, що мають наслідком припинення договору, у разі якщо грошові кошти, що знаходяться на відповідному рахунку, заморожені відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (надалі - Закон про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів). Клієнт не має права без згоди обтяжувача за домовленістю з банком чи односторонньо, у тому числі шляхом односторонньої відмови від виконання зобов`язання, розривати договір банківського рахунка чи вчиняти інші дії, що мають наслідком припинення договору, у разі якщо майнові права на грошові кошти, що знаходяться на відповідному рахунку, є предметом обтяження, якщо інше не передбачено умовами обтяження. Правочини, вчинені з порушенням цієї вимоги, є нікчемними.

Банк має право вимагати розірвання договору банківського рахунка, зокрема, у випадках, передбачених законодавством, що регулює відносини у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

Банк може відмовитися від договору банківського рахунка та закрити рахунок клієнта у разі наявності підстав, передбачених Законом про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів. Залишок грошових коштів на рахунку клієнта повертається клієнту.

Як правильно встановлено місцевим господарським судом, позивач отримав від відповідача повідомлення №20.01.0.0.0/7-230113/578 від 13.01.2023 про відмову від підтримання ділових відносин/відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/розірвання договору і закриття рахунку, яким Банк повідомив позивача про прийняття 12.01.2023 ним рішення про відмову від підтримання ділових відносин/відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/розірвання договору.

З наданих відповідачем до суду першої інстанції пояснення, вбачається що рішенням про відмову від підтримання ділових відносин/відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/розірвання договору від 12.01.2023, про яке йдеться у зазначеному вище повідомлені №20.01.0.0.0/7-230113/578 від 13.01.2023, є службова записка № E.17U.0.0/4-6528418 від 12.01.2023 (яка наявна в матеріалах справи), що підтверджується Положенням про відмову від встановлення (підтримання) ділових відносин / проведення фінансової операції (далі - Положення про відмову) та Порядком відмови від підтримання ділових відносин та закриття рахунків клієнтів Банку (далі- Порядок) (які долучені до матеріалів справи).

Так, п. 3.1. Положення про відмову передбачено, що підрозділами Банку, задіяними У процедурах відмови у встановленні (підтриманні) ділових відносин / відкритті рахунку (обслуговуванні), у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закритті рахунку / відмові від проведення фінансової операції є бізнес підрозділи ГО Банку/РП, які забезпечують заходи щодо НПК/ПЗНП клієнта до встановлення ділових відносин (відкриття рахунку) / під час підтримання ділових відносин (в процес обслуговування) клієнта, проводять на постійній основі моніторинг ділових відносин клієнтів та фінансових операцій, що здійснюються в процесі таких відносин, щодо відповідності таких фінансових операцій наявній у Банку інформації про клієнта, його діяльність та його ризик-профіль (у тому числі щодо відповідності фінансових операцій клієнта очікуваній/запланованій ним діяльності на етапі встановлення ділових відносин із Банком), а також здійснюють аналіз фінансових операцій клієнтів (їх сукупності) щодо наявності/відсутності індикаторів підозрілості фінансових операцій у порядку, визначеному ВДФМ; здійснюють (за наявності підстав визначених п.4.1 цього Положення про відмову) формування (засобами СА / гілки «Ризикова діяльність» / ПриватДок / іншим способом, визначеним ВДФМ) ескалації (інформування) на Відповідального працівника Банку (або на особу, уповноважену Відповідальним працівником Банку) повідомлення про випадки, у разі яких Банк зобов`язаний застосовувати процедури відмови; можуть здійснювати (за потреби), у разі виявлення підстав для відмови (зокрема, у встановленні (підтриманні) ділових відносин / відкритті рахунку (обслуговуванні), у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закритті рахунку), окрім відмови від проведення фінансової операції, складання обґрунтованих висновків про відмову у формі службових записок в ПриватДок, адресатом яких є Відповідальний працівник Банку (або особа яка тимчасово виконує його обов`язки), з метою ініціації процесу відмови та формування відповідного повідомлення СУО; мають право формувати власне судження, задокументоване висновком із аргументованими пропозиціями, стосовно доцільності/недоцільності відмови у встановленні (підтриманні) ділових відносин/відкритті рахунку, відмови в обслуговуванні (обмеженні видаткових операцій), яке виносити на розгляд Відповідального працівника Банку / Комітету з питань комплаєнс та фінансової безпеки (далі - Комітет з питань ПВК/ФТ); інформують клієнта про відмову під час здійснення комунікацій із клієнтом із зазначенням підстав відмови (із чітким посиланням на конкретні абзаци, пункти та частини 15 статті Закону про ПВК/ФТ) у порядку, визначеному відповідними нормативно-правовими актами Національного банку України, цим Положенням про відмову та іншими ВДФМ.

Згідно з п. 3.8. Положення про відмову відповідальний працівник Банку на підставі пропозицій, сформованих підрозділами, визначеними п. 3.1, 3.2, 3.3, 3.10, 3.11 цього Положення про відмову, приймає рішення щодо відмови у встановленні (підтриманні) ділових відносин / відкритті рахунку (обслуговуванні) у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закритті рахунку, встановлення клієнту неприйнятно високого рівня ризику.

Пунктом 4.4.1. Положення про відмову передбачено, що виявлення підстав для прийняття рішення стосовно відмови клієнту від підтримання ділових відносин / обслуговування клієнта у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунків забезпечується уповноваженими працівниками бізнес-підрозділів ГО під час контролю процедур НПК, ПЗПН, актуалізації даних про клієнта, моніторингу ділових відносин у порядку, визначеному ВДФМ

Відповідно до п. 4.4.2. Положення про відмову уповноважені працівники, які визначені п. 4.4.1 цього Положення про відмову, складають обґрунтовані висновки про відмову у формі службових записок у ПриватДок (згідно спеціально затверджених шаблонів), адресатом яких є Відповідальний працівник Банку (або особа яка тимчасово виконує його обов`язки).

У кожному випадку висновок складається з чітким зазначенням підстав відмови в підтриманні ділових відносин із клієнтом/ обслуговуванні клієнта шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунку (із посиланням на конкретні абзаци, пункти та частини 15 статті Закону про ПВК/ФТ). Висновки за клієнтами, які мають групові ознаки (підстави) для відмови, можуть формуватись однією службовою запискою.

Згідно з п. 2.1. Порядку уповноважені працівники - працівники підрозділів І лінії захисту у сфері ПВК/ФТ, що є відповідальними за безпосереднє здійснення заходів НПК в процесі обслуговування клієнта, зокрема, - підрозділів ГО - Дирекція малого та середнього бізнесу (в т. ч. Напрямок корпоративного бізнесу та Напрямок по роботі з торговельними підприємствами), Дирекція роздрібного бізнесу, Напрямок електронного бізнесу, Департамент з обслуговування та зберігання цінних паперів, Управління фондових операцій, інші бізнес-обслуговуючі підрозділи Банку, - макрорегіональних підрозділів - філії (у тому числі самостійні), регіональні дирекції, регіональні підрозділи, головні регіональні підрозділи, регіональні управління відділення груп А, Б, В, Ф, Д працівники Напрямку «Фінансовий моніторинг» як підрозділу ІІ лінії захисту у сфері ПВК/ФТ.

Пунктом 3.1.1. Порядку встановлено, що Бізнес - підрозділи ГО Банку/ РП здійснюють заходи НПК/ПЗНП клієнта під час підтримання ділових відносин (в процесі обслуговування), проводять на постійній основі моніторинг ділових відносин клієнтів та фінансових операцій, що здійснюються в процесі таких відносин, здійснюють аналіз фінансових операцій клієнтів (їх сукупності) щодо наявності/відсутності індикаторів підозрілості фінансових операцій у порядку, визначеному ВДФМ, отримують від клієнта документи/ відомості, які пояснюють (уточнюють, обґрунтовують) проведені ним фінансові операції та діяльність; за наявності обставин/індикаторів/ критеріїв/ підозри, що можуть бути підставою для відмови у випадках визначених, зокрема, статтею 15 Закону про ПВК/ФТ, Політикою 7 з питань ПВК/ФТ та Положенням про відмову, формують повідомлення (ескалації) та надають їх через гілку HelpDesk «Ризикова діяльність" або службовою запискою з ПК «ПриватДок», або засобами електронної корпоративної пошти, з метою інформування уповноважених Відповідальним працівником Банку працівників НФМ про випадки, у разі яких Банк зобов`язаний застосовувати процедури відмови або самостійно складають висновок/формують власне судження стосовно доцільності/недоцільності відмови та направляють його на розгляд та прийняття рішення Відповідальним працівником Банку.

Згідно з п. 4.1. Порядку уповноважені працівники підрозділів Банку І та ІІ лінії захисту, задіяних у процедурах відмови (у межах відповідних компетенцій функціональних обов`язків) у випадках, визначених статтею 15 Закону про ПВК/ФТ, Політикою з питань ПВК/ФТ, Положенням про відмову, здійснюють заходи щодо відмови від підтримання ділових відносин, у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунку/відмови від проведення фінансової операції у порядку зазначеному нижче.

Відповідно до п. 4.2. Порядку, у разі, якщо уповноваженим працівником підрозділу І лінії захисту під час виконання заходів/процедур контролю НПК/ ПЗПН клієнта [під час підтримання ділових відносин (в процесі обслуговування) клієнта, моніторингу ділових відносин клієнтів та фінансових операцій клієнтів (їх сукупності), що здійснюються в процесі таких відносин] виявлено обставини/індикатори/критерії/підозри, що можуть бути підставою для відмови, такий працівник надсилає повідомлення (ескалацію) Відповідальному працівнику Банку (особі, уповноваженій Відповідальним працівником) про такі обставини.

Згідно з п. 4.3. Порядку уповноважені працівники НФМ, які отримують повідомлення (ескалації) від уповноважених працівників І лінії захисту, здійснюють поглиблену перевірку клієнта у порядку, визначеному нормативно - правовими актами/ВДФМ. За результатами 10 поглибленої перевірки клієнта Уповноважені працівники НФМ складають обґрунтовані висновки із пропозиціями стосовно доцільності/недоцільності відмови у підтриманні ділових відносин/ обслуговуванні, у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунку(ів) (далі висновок). Висновок стосовно доцільності відмови може самостійно складатися Уповноваженими працівниками підрозділів І лінії захисту

Пунктом 4.4. Порядку передбачено, що висновки за клієнтами, які мак групові ознаки (підстави) для відмови, можуть формуватись однією службовою запискою. Висновок з пропозиціями стосовно доцільності відмови направляється Відповідальному працівнику Банку для розгляду та прийняття рішення, який оформлюється службовою запискою у ПК «ПриватДок» використовуючи шаблон 100101, 100202, адресат - Відповідальний працівник Банку.

Відповідальний працівник Банку/особа, уповноважена Відповідальним працівником Банку за результатами розгляду Висновку приймає остаточне рішення щодо наявності/відсутності підозр, про відмову від підтримання ділових відносин встановлення неприйнятно високого ризику або про відхилення висновку. Надання/проставлення адресатом резолюції «Дозволяю» на Висновку у вигляді службової записки у ПК «ПриватДок» є датою прийняття рішення про відмову в підтриманні ділових відносин із клієнтом (п. 4.5. Порядку).

Отже, дослідивши службову записку АТ КБ «ПриватБанк» №Е.17.0.0.0/4-6528418 від 12.01.2023 «Розірвання ділових відносин з Клієнтами (Вивчення Клієнта « 500+» СТОЛИЧНЕ МС04»), колегія суддів зазначає, що зазначена службова записка оформлена в шаблоні № 100202 та містить:

- ініціатора є Дирекція роздрібного бізнесу (уповноважені особи І лінії захисту);

- висновок, щодо групи клієнтів, які мають групові ознаки (підстави) для відмови, в тому числі клієнта Гуцало А.В. (ІПН НОМЕР_22 );

- рішення про встановлення відповідним клієнтам неприйнятно високого ризику, відмову від підтримання ділових відносин на підставі абз. 3 ч.1 ст. 15 Закону про ПВК/ФТ;

- резолюцію «Разрешаю» адресата-відповідального працівника Банку Члена Правління АТ КБ «ПриватБанк» (з питань комплаєнсу) Разумного А.А.

Враховуючи зазначене, а також наведені приписи Положення про відмову та Порядку, колегія суддів дійшла висновку, що службова записка АТ КБ «ПриватБанк» №Е.17.0.0.0/4-6528418 від 12.01.2023 є рішенням про відмову від підтримання ділових відносин/відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/розірвання договору від 12.01.2023, про яке йдеться у повідомленні №20.01.0.0.0/7-230113/578 від 13.01.2023 та яке оскаржується у даній справі.

Одночасно, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується суд апеляційної інстанції, зазначив, що рішення про відмову від підтримання ділових відносин/відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/розірвання договору від 12.01.2023 за своєю правовою природою є одностороннім правочином - односторонньою відмовою від договору.

За змістом частини першої ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами (ч. 3 ст. 202 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 5 ст. 202 Цивільного кодексу України, до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Частинами першою, третьою статті 215 Цивільного кодексу України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частинами 1 та 3 статті 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 1075 Цивільного кодексу України банк має право вимагати розірвання договору банківського рахунка у випадках, передбачених законодавством, що регулює відносини у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

Закон України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», спрямований на захист прав та законних інтересів громадян, суспільства і держави, забезпечення національної безпеки шляхом визначення правового механізму запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

Згідно з абзацом 3 частини 1 статті 15 Закону про ПВК/ФТ суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний відмовитися від встановлення (підтримання) ділових відносин/відмовити клієнту у відкритті рахунка (обслуговуванні), у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунка/відмовитися від проведення фінансової операції у разі встановлення клієнту неприйнятно високого ризику або ненадання клієнтом необхідних для здійснення належної перевірки клієнта документів чи відомостей.

За приписами п. п. 6, 66 ч. 1 ст. 1 Закону про ПВК/ФТ верифікація - заходи, що вживаються суб`єктом первинного фінансового моніторингу з метою перевірки (підтвердження) належності відповідній особі отриманих суб`єктом первинного фінансового моніторингу ідентифікаційних даних та/або з метою підтвердження даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників чи їх відсутність; фінансовий моніторинг - сукупність заходів, що вживаються суб`єктами фінансового моніторингу у сфері запобігання та протидії, що включають проведення державного фінансового моніторингу та первинного фінансового моніторингу.

Відповідно до пунктів 39, 41 ч. 1 ст. 1 Закону про ПВК/ФТ неприйнятно високий ризик - максимально високий ризик, що не може бути прийнятий суб`єктом первинного фінансового моніторингу відповідно до внутрішніх документів з питань фінансового моніторингу; об`єкт фінансового моніторингу - дії з активами, пов`язані з відповідними учасниками фінансових операцій, які їх проводять, за умови наявності ризиків використання таких активів з метою легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та/або фінансування розповсюдження зброї масового знищення, а також будь-яка інформація про такі дії чи події, активи та їх учасників.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону про ПВК/ФТ суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний у своїй діяльності застосовувати ризик-орієнтований підхід, враховуючи відповідні критерії ризику, зокрема, пов`язані з його клієнтами, географічним розташуванням держави реєстрації клієнта або установи, через яку він здійснює передачу (отримання) активів, видом товарів та послуг, що клієнт отримує від суб`єкта первинного фінансового моніторингу, способом надання (отримання) послуг. Ризик-орієнтований підхід має бути пропорційний характеру та масштабу діяльності суб`єкта первинного фінансового моніторингу.

За приписами ч. 6 ст. 7 Закону про ПВК/ФТ суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний встановити неприйнятно високий ризик ділових відносин (фінансової операції без встановлення ділових відносин) стосовно клієнтів у разі:

- неможливості виконувати визначені цим Законом обов`язки або мінімізувати виявлені ризики, пов`язані з таким клієнтом або фінансовою операцією;

- наявності обґрунтованих підозр за результатами вивчення підозрілої діяльності клієнта, що така діяльність може бути фіктивною.

Суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право витребувати, а клієнт, представник клієнта зобов`язані подати інформацію (офіційні документи), необхідну (необхідні) для здійснення належної перевірки, а також для виконання таким суб`єктом первинного фінансового моніторингу інших вимог законодавства у сфері запобігання та протидії (ч. 7 ст. 11 Закону про ПВК/ФТ).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону про ПВК/ФТ суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний відмовитися від встановлення (підтримання) ділових відносин/відмовити клієнту у відкритті рахунка (обслуговуванні), у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунка/відмовитися від проведення фінансової операції у разі, зокрема встановлення клієнту неприйнятно високого ризику або ненадання клієнтом необхідних для здійснення належної перевірки клієнта документів чи відомостей.

Загальні вимоги щодо виконання банками законодавства України з питань фінансового моніторингу встановлені Положенням про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженим постановою правління Національного банку України від 19.05.2020 № 65 (надалі - Положення № 65).

Де-рискінг - явище, за якого суб`єкт первинного фінансового моніторингу відмовляє у встановленні (підтриманні) ділових відносин з клієнтами з метою уникнення ризиків, а не управління ними (п.п. 13 п. 5 Положення № 65).

Пунктами 34-37 Положення № 65 передбачено, що банк зобов`язаний у своїй діяльності застосовувати ризик-орієнтований підхід, що має бути пропорційним характеру та масштабу діяльності банку.

Ризик-орієнтований підхід має застосовуватися банком на безперервній основі та забезпечувати виявлення, ідентифікацію, оцінку всіх наявних та потенційних ризиків легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, притаманних діяльності банку (ризик-профілю банку) та його клієнтам, а також передбачати своєчасне розроблення заходів з управління такими ризиками, їх мінімізації.

Банк документує процес застосування ризик-орієнтованого підходу таким чином, щоб бути здатним продемонструвати його суть (зокрема те, у чому полягає різниця в підходах), прийняті банком рішення під час його застосування та обґрунтованість таких рішень.

Банк, застосовуючи ризик-орієнтований підхід, має утримуватися від необґрунтованого застосування де-рискінгу. Зазначений підхід протирічить ризик-орієнтованому підходу та не сприяє фінансовій інклюзії.

Критерії ризиків визначаються банком самостійно з урахуванням критеріїв ризиків, установлених Національним банком у додатку 19 до Положення № 65, типологічних досліджень, результатів національної оцінки ризиків, а також рекомендацій Національного банку. Банк визначає пріоритетність/значущість розроблених критеріїв ризику, враховуючи можливі наслідки/вплив таких ризиків, та встановлює їм відповідну питому вагу для здійснення подальшої оцінки рівня ризику (пункти 45, 46 Положення № 65).

Відповідно до пункту 55 Положення № 65 шкала для класифікації рівнів ризику ділових відносин (фінансової операції без встановлення ділових відносин) обов`язково має містити високий та неприйнятно високий (підкатегорія високого ризику, який є максимально високим ризиком, що не може бути прийнятий банком) рівні ризику.

Пунктом 61 Положення № 65 передбачено, що банк установлює неприйнятно високий ризик ділових відносин (фінансової операції без встановлення ділових відносин) стосовно клієнтів у випадках, визначених частиною шостою статті 7 Закону про ПВК/ФТ, у інших випадках, визначених банком самостійно у внутрішніх документах банку з питань протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, а також щодо:

- клієнтів (осіб), щодо яких у банку за результатами вивчення підозрілої діяльності клієнта є обґрунтовані підозри про здійснення ними операцій ВК/ФТ, інших злочинів;

- клієнтів (осіб), щодо яких у банку є підстави вважати, що вони є компаніями-оболонками.

Згідно з пунктами 11 та 12 Додатку № 1 до Положення № 65 Банк з урахуванням ризик-профілю клієнта на постійній основі проводить моніторинг ділових відносин та фінансових операцій клієнтів, що здійснюються у процесі таких відносин, щодо відповідності таких фінансових операцій наявній у банку інформації про клієнта, його діяльність та ризик (у тому числі, за потреби, про джерело коштів, пов`язаних із фінансовими операціями) у порядку, визначеному в додатку 1 до Положення № 65.

Якщо за результатами моніторингу ділових відносин клієнта банк виявляє підозрілі фінансові операції (діяльність), то банк за потреби вживає заходів щодо переоцінки рівня ризику таких ділових відносин з клієнтом та вживає посилені заходи належної перевірки (далі - ПЗНП) у разі присвоєння високого рівня ризику.

Банк зобов`язаний відмовитися від встановлення (підтримання) ділових відносин / відмовити клієнту у відкритті рахунку (обслуговуванні), у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунку / відмовитися від проведення фінансової операції у випадках, передбачених частиною першою статті 15 Закону про ПВК/ФТ (п. 1 Додатку № 12 до Положення № 65).

Відповідно до підпунктів 3, 5 пункту 8 Додатку № 12 до Положення № 65 банк має визначити у внутрішніх документах банку з питань протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення порядок відмови у передбачених законом випадках від встановлення (підтримання) ділових відносин (у тому числі шляхом розірвання договірних відносин) або проведення фінансової операції, що також має містити:

- складання висновку з чітким зазначенням підстав відмови в підтриманні ділових відносин із клієнтом (із посиланням на конкретні абзаци, пункти та частини 15 статті Закону про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів) у кожному випадку;

- порядок інформування клієнта про відмову в установленні (підтриманні) із ним ділових відносин з обов`язковим зазначенням дати відмови та відповідних підстав відмови, визначених статтею 15 Закону про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів (із посиланням на конкретні абзаци, пункти та частини цієї статті).

Згідно з пунктами 3.1.1.7.1., 3.1.1.7.1. Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на сайті банку https://privatbank.ua/terms, Банк має право витребувати, а Клієнт зобов`язаний надати інформацію та/або офіційні документи, необхідні для здійснення ідентифікації та/або верифікації (в тому числі встановлення ідентифікаційних даних кінцевих бенефіціарних власників (контролерів), аналізу та виявлення фінансових операцій, що підлягають фінансовому моніторингу, та інші передбачені законодавством або внутрішніми документами Банку документи та відомості, які необхідні Банку з метою виконання вимог законодавства у сфері запобігання легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення. Інформація, необхідна для вивчення Клієнта, встановлюється Банком на підставі офіційних документів та/або інформації, одержаної від Клієнта (представника Клієнта) та засвідченої ним, а також з інших джерел, якщо така інформація є публічною (відкритою).

Банк відмовляється від підтримання ділових відносин/відмовляє особі (Клієнту) у обслуговуванні, у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунка/відмовляється від проведення фінансової операції на підставах, визначених у підрозділі 1.1.7. «Належна перевірка Клієнта, вимоги FATCA, санкційні вимоги, зобов`язання з інформування, відмова від підтримання ділових відносин/ проведення операцій» цих Умов та Правил.

Отже, нормами чинного законодавства України, Положенням, Умовами та Правилами надання банківських послуг визначений обов`язок відповідача як на встановлення неприйнятного високого ризику ділових відносин щодо клієнтів у разі неможливості виконувати визначені цим Законом обов`язки або мінімізувати виявлені ризики, пов`язані з таким клієнтом або фінансовою операцією та клієнтів (осіб), щодо яких у банку є підозра про здійснення ними операцій ВК/ФТ, учинення інших злочинів, так і обов`язок відповідача на відмову від встановлення (підтримання) ділових відносин / відмовити клієнту у відкритті рахунку (обслуговуванні), у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунку / відмовитися від проведення фінансової операції, про що і було повідомлено позивача з посиланням на ч. 1 ст. 15 Закону про ПВК/ФТ та Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постановою Національного банку України № 65 від 19.05.2020.

Верховний Суд у постанові від 20.01.2022 у справі № 910/18504/20 зазначив, що банк наділений правом відмовитися від подальших ділових відносин з клієнтом та розірвати відповідний договір в односторонньому порядку у випадку встановлення клієнту неприйнятно високого ризику внаслідок проведення внутрішньої перевірки.

Разом із тим право банку відмовитися від договірних відносин шляхом розірвання договору банківського рахунка з підстав встановлення клієнту неприйнятно високого ризику за результатами оцінки чи переоцінки ризику не є абсолютним, а умовним, таким, що залежить від настання певних визначених законом обставин, тобто лише за умови встановлення клієнту неприйнятно високого ризику внаслідок проведення внутрішньої перевірки.

Право банку як суб`єкта первинного фінансового моніторингу відмовитися від договірних відносин шляхом розірвання договору не є необмеженим, судам необхідно в кожному випадку, виходячи з встановлених обставин справи, досліджувати підстави та обґрунтованість встановлення клієнту такої категорії ризику.

Відповідно до приписів частин 2-4 статті 7 Закону про ПВК/ФТ застосування ризик-орієнтованого підходу здійснюється в порядку, визначеному внутрішніми документами з питань фінансового моніторингу суб`єкта первинного фінансового моніторингу, з урахуванням рекомендацій відповідних суб`єктів державного фінансового моніторингу, які згідно із цим Законом виконують функції державного регулювання і нагляду за такими суб`єктами первинного фінансового моніторингу.

Суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний здійснювати оцінку/переоцінку ризиків, у тому числі притаманних його діяльності, документувати їх результати, а також підтримувати в актуальному стані інформацію щодо оцінки ризиків, притаманних його діяльності (ризик-профіль суб`єкта первинного фінансового моніторингу), та ризику своїх клієнтів таким чином, щоб бути здатним продемонструвати своє розуміння ризиків, що становлять для нього такі клієнти (ризик-профіль клієнтів).

Критерії ризиків визначаються суб`єктом первинного фінансового моніторингу самостійно з урахуванням критеріїв ризиків, встановлених відповідно:

- Національним банком України - для суб`єктів первинного фінансового моніторингу, щодо яких Національний банк України відповідно до статті 18 цього Закону виконує функції державного регулювання і нагляду;

- центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, - для інших суб`єктів первинного фінансового моніторингу.

При визначенні критеріїв ризиків суб`єкт первинного фінансового моніторингу повинен враховувати типологічні дослідження у сфері запобігання та протидії, підготовлені спеціально уповноваженим органом та оприлюднені ним на своєму веб-сайті, результати національної оцінки ризиків, а також рекомендації суб`єктів державного фінансового моніторингу.

Відповідно до підпункту 12 пункту 4 Положення про Державну службу фінансового моніторингу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 2015 № 537, Державна служба фінансового моніторингу України відповідно до покладених на неї завдань здійснює типологічні дослідження у сфері протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму чи фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, які затверджуються відповідними наказами Державної служби фінансового моніторингу України та розміщуються на її офіційному сайті.

З матеріалів справи вбачається, що наказом Державної служби фінансового моніторингу України № 122 від 21.12.2020, затверджено Типологічне дослідження «Відмивання доходів від податкових злочинів».

Згідно зі ст. 21 Закону про ПВК/ФТ фінансові операції або спроба їх проведення незалежно від суми, на яку вони проводяться, вважаються підозрілими, якщо суб`єкт первинного фінансового моніторингу має підозру або має достатні підстави для підозри, що вони є результатом злочинної діяльності або пов`язані чи стосуються фінансування тероризму або фінансування розповсюдження зброї масового знищення. При визначенні того, чи є підозрілою фінансова операція або діяльність, суб`єкт первинного фінансового моніторингу враховує типологічні дослідження, підготовлені спеціально уповноваженим органом та оприлюднені ним на своєму веб-сайті, а також рекомендації суб`єктів державного фінансового моніторингу.

Отже, Законом про ПВК/ФТ передбачено, що наявність у суб`єкта первинного фінансового моніторингу обґрунтованих підозр здійснення фіктивної діяльності є достатнім для прийняття певних рішень відносно клієнтів.

До того ж, законодавцем прямо передбачено, що суб`єкт первинного фінансового моніторингу повинен враховувати типологічні дослідження спеціально уповноваженого органу та рекомендації суб`єктів державного фінансового моніторингу.

Як вбачається з наданих відповідачем пояснень до суду першої інстанції, за результатами проведеного аналізу фінансових операцій, діяльності, інформації про клієнта фізичну особу Гуцало А.В. , АТ КБ «Приватбанк» було встановлено, що діяльність клієнта є підозрілою за ознаками, визначеними ст. 12 Закону про фінансовий моніторинг, Додатку 6 «Посилені заходи належної перевірки клієнта», Положення про здійснення банками фінансового моніторингу та Додатку 20 «Індикатори підозрілості фінансових операцій» до Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, через невідповідність інформації щодо запланованої клієнтом діяльності з використанням послуг АТ КБ «Приватбанк» отриманої від Гуцало А.В. , та незвично великі та такі, які не мають очевидної економічної чи законної мети фінансові операції клієнта.

На підтвердження вказаного, відповідачем до суду першої інстанції надано виписку по картці Гуцало А.В. №746012 за період 01.06.2022-01.01.2023, з якої вбачається, що позивач отримував грошові кошти у вигляді переказів від різних фізичних осіб, економічна та законна мета яких не є зрозумілою та прозорою. В той самий період по картці фізичної особи мають місце надходження, які прямо засвідчують, що кошти направлені для ФОП Гуцало А.В .

Абзацом 3 п. 24 Інструкції про порядок відкриття та закриття рахунків користувачам надавачами платіжних послуг з обслуговування рахунків, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 № 162, передбачено, що забороняється використовувати поточні, платіжні рахунки фізичних осіб, що відкриваються для власних потреб, для проведення операцій, пов`язаних із здійсненням підприємницької та незалежної професійної діяльності. За поточними, платіжними рахунками в національній валюті фізичних осіб резидентів здійснюються платіжні операції відповідно до умов договору та вимог законодавства України, які не пов`язані зі здійсненням підприємницької та незалежної професійної діяльності.

Отже, відповідач, здійснивши належну перевірку Гуцала А.В. та, виявивши підозрілу діяльність останнього (використання рахунків фізичної особи в АТ КБ «Приватбанк» для здійснення підприємницької діяльності, відсутність економічної та законної мети фінансових операцій), керуючись спеціальним Законом про фінансовий моніторинг, виконав власний обов`язок суб`єкта фінансового моніторингу та встановив Гуцало А.В. неприйнятно високий ризик ділових відносин та, як наслідок, відмовився від підтримання ділових відносин з ним для уникнення ризиків використання банку з метою легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму або фінансування розповсюдження зброї масового знищення.

З огляду на Закон України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», Положення про здійснення банками фінансового моніторингу та внутрішніми документами ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» та наявні у справі докази, зокрема виписку по картці Гуцало А.В. №746012 за період 01.06.2022-01.01.2023, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що рішення АТ КБ «Приватбанк» про відмову від підтримання ділових відносин/відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/розірвання договору від 12.01.2023, прийняте відносно ФОП Гуцала А.В. є такими, що відповідає приписам законодавства.

Враховуючи встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції обставини, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для визнання недійсним одностороннього правочину (рішення від 12.01.2023 про відмову від підтримання ділових відносин/відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/розірвання договору), а тому місцевим господарським судом правомірно було відмовлено у задоволенні позову Фізичної особи-підприємця Гуцала Андрія Віталійовича.

Доводи апелянта про те, що рішення АТ КБ «Приватбанк» про відмову від підтримання ділових відносин/відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/розірвання договору від 12.01.2023 прийнято відносно фізичної особи Гуцало А.В. , а не відносно ФОП Гуцало А.В., відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки, згідно приписів ст. 50 ЦК України, підприємець - це лише правовий статус, через який фізична особа реалізує своє право на здійснення підприємницької діяльності за умови її державної реєстрації. Тобто, правовий статус підприємця для фізичної особи - це виключно реалізація додаткових прав та обов`язків, які накладаються цим статусом. Таким чином, фізична особа та фізична особа-підприємець це одна особа, відповідно суд вважає обгрунтованими твердження відповідача в тій частині, що дії як самої фізичною особи, так і фізичної особи в якості підприємця є пов`язаними та можуть мати характер підозрілості, а відтак є неможливим відокремлення фізичної особи від її статусу підприємця в контексті фінансового моніторингу. При цьому, фізична особа Гуцало А.В. та ФОП Гуцало А.В. з одним ІПН.

Крім того, безпідставними є доводи скаржника про ненадання відповідачем доказів повідомлення спеціально уповноваженого органу про спроби проведення фінансових операцій та про осіб, які мають або мали намір провести фінансові операції, а також про проведення фінансових операцій щодо зарахування коштів, які надійшли на рахунок такого клієнта, та про фінансові операції, в проведенні яких було відмовлено, у разі наявності з боку позивача перелічених у ч.1 ст. 15 Закону про ПВК/ФТ випадків, оскільки у рішенні АТ КБ «Приватбанк» про відмову від підтримання ділових відносин/відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/розірвання договору від 12.01.2023 не йде мова про відмову від проведення фінансової операції, а тому не відносяться до предмету доказування.

Також, як встановлено судом апеляційної інстанції, позивач, ані як фізична особа, ані як фізична особа підприємець не звертався до відповідача з відповідною заявою про повернення грошових коштів чи перерахування їх на інший рахунок до другої фінансової установи (банку).

Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів зазначає, що апелянтом всупереч приписів ст. 73 та ст. 74 ГПК України не доведено факту, а також не надано належних та допустимих доказів у підтвердження своєї позицію у справі.

Статтею 236 ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні. Господарський суд першої інстанції під час вирішення спору вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, а тому в задоволенні апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Гуцала Андрія Віталійовича слід відмовити, а оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2024 - залишити без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Гуцала Андрія Віталійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2024 у справі №910/11103/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2024 у справі №910/11103/23 залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Фізичною особою-підприємцем Гуцалом Андріям Віталійовичем.

4. Матеріали справи №910/11103/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст.ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 10.07.2024 після виходу судді з відпустки

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді Г.П. Коробенко

С.А. Гончаров