ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2024 р. Справа№ 910/4588/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Корсака В.А.

Алданової С.О.

розглядаючи в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліксир Україна"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.04.2024 (повний текст складено 26.04.2024)

у справі № 910/4588/23 (суддя Ващенко Т.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерновий термінал Кілія"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський порт Дунай-Кілія",

2) Фонду державного майна України (ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.04.2024 замінений на Державне підприємство «Адміністрація морський портів України»),

3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліксир Україна",

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-2:

1) Державне підприємство "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ",

2) Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях,

про витребування майна та внесення змін до державного реєстру,

встановив таке.

Короткий зміст і підстави вимог, що розглядаються.

21.03.2024 до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерновий термінал Кілія" (далі - ТОВ «Земновий термінал Кілія», Термінал) надійшло (сформовано в системі «Електронний суд» 20.03.2024) клопотання про заміну відповідача - Фонду державного майна України (далі - ФДМУ, Фонд) на належного відповідача - Державне підприємство «Адміністрація морський портів України» (далі - ДП «АМПУ»); після зміни відповідача справу передати на розгляд до Господарського суду Одеської області.

На обґрунтування заявленого клопотання Термінал зазначив, що розгляд справи здійснювався Господарським судом міста Києва на підставі ч. 5 ст. 30 ГПК України, однак у зв`язку із заміною неналежного відповідача (ФДМУ) на належного (ДП «АМПУ») підстави для розгляду справи Господарським судом міста Києва зникають та застосуванню підлягає ч. 3 ст. 30 ГПК України щодо виключної підсудності (за місцезнаходженням майна).

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.04.2024 клопотання ТОВ "Зерновий термінал Кілія" про заміну відповідача-2 задоволено. Замінено відповідача-2 у справі №910/4588/23 - ФДМУ на належного відповідача - ДП "Адміністрація морських портів України". Зобов`язано позивача невідкладно направити на адресу ДП "Адміністрація морських портів України" копії позовної заяви з доданими до неї документами та інших заяв у справі №910/4588/23, докази чого невідкладно надати до суду. Встановлено ДП "Адміністрація морських портів України" п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали суду для подання відзиву на позов у порядку, передбаченому ст. 178 ГПК України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на чинне законодавство та з наданням доказів направлення відзиву позивачу. Справу №910/4588/23 за позовом ТОВ "Зерновий термінал Кілія" до ТОВ "Морський порт Дунай-Кілія", ДП "Адміністрація морських портів України" та ТОВ "Еліксир Україна", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-2: 1. ДП "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ", 2. РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях, про витребування майна та внесення змін до державного реєстру, передано за виключною підсудністю до Господарського суду Одеської області.

Суд дійшов висновку, що оскільки після заміни відповідача-2 ця справа відноситься до виключної підсудності Господарського суду Одеської області, клопотання позивача про передачу справи за підсудністю підлягає задоволенню до ч. 2 ст. 31 ГПК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись з ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.04.2024, ТОВ "Еліксир Україна" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати в частині передачі справи за підсудністю до Господарського суду Одеської області та направити справу №910/4588/23 до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду по суті.

Апелянт погоджується з судом першої інстанції, що ФДМУ є неналежним відповідачем у цій справі, проте вважає, що ДП «Адміністрація морських портів України», на яке суд замінив первісного відповідача, також не є належним відповідачем з огляду на таке.

Скаржник зазначає, що навіть якщо припустити, що клопотання позивача про заміну неналежного відповідача підлягало задоволенню, сама по собі заміна відповідача не створює передумов для виключної підсудності справи іншому суду, вона усуває причини, за яких справа мала розглядатися за виключною підсудністю у Господарському суді міста Києва, але не зумовлює необхідність передачі цього спору на розгляд до іншого суду через заміну відповідача.

Апелянт посилається на приписи ч. 2 ст. 31 ГПК України та вважає, що підстави для передачі цього спору на розгляд Господарському суду Одеської області відсутні, справа має бути розглянута Господарським судом міста Києва, який відкрив у ній провадження з самого початку.

Позиції учасників справи.

Від учасників відзиви на апеляційну скаргу не надійшли.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.05.2024 сформовано колегію у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Алданова С.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.05.2024 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/4588/23 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою ТОВ "Еліксир Україна" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.04.2024 до надходження матеріалів справи №910/4588/23.

23.05.2024 матеріали справи №910/4588/23 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Еліксир Україна" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.04.2024 у справі №910/4588/23. Розгляд апеляційної скарги постановлено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання). Запропоновано учасникам справи надати відзив на апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня вручення копії даної ухвали. Роз`яснено апелянту право подати до суду відповідь на відзив протягом п`яти днів з дня вручення йому відзиву на апеляційну скаргу.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Статтею 269 ГПК України встановлено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1).

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2).

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ч. 5).

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

У березні 2023 року ТОВ "Зерновий термінал Кілія" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "Морський порт Дунай-Кілія" та ФДМУ про витребування майна та внесення змін до державного реєстру.

Зокрема, позивач просив: витребувати зернопереробний комплекс під літ. "Ц" загальною площею 4,8 кв. м, вагову під літ. "С" загальною площею 85,7 кв. м та ангар під літ. "Ч" загальною площею 522,8 кв. м, що знаходяться за адресою: Одеська обл., Кілійський р-н, м. Кілія, вул. Портова (Железнякова), 4, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 23, з незаконного володіння Держави в особі ФДМУ (01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/9) та ТОВ "Морський порт Дунай-Кілія" (68300, Одеська обл., м. Кілія, вул. Портова, 4) на користь ТОВ "Зерновий термінал Кілія" (65020, Одеська обл., м. Одеса, вул. Спиридонівська, 31, офіс 2); внести зміни до запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 23, комплекс будівель та споруд загальною площею 5179,4 кв. м, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Кілійський р-н, м. Кілія, вул. Портова (колишня Железнякова), 4, шляхом виключення з розділу "Відомості про складові частини об`єкта нерухомого майна" відомостей про ангар під літерою "Ч", вагову під літерою "С" та зернопереробний комплекс під літерою "Ц", які є рухомим майном, є власністю ТОВ "Зерновий термінал Кілія" та розміщені в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за об`єктом нерухомого майна з реєстраційним номером 23, який належить співвласникам - Державі в особі ФДМУ та ТОВ "Морський порт Дунай-Кілія".

У вересні 2023 року ТОВ "Зерновий термінал Кілія" подало заяву про зміну предмета позову, у якій просило суд:

- витребувати зернопереробний комплекс під літ. "Ц" загальною площею 4,8 кв. м, вагову під літ. "С" загальною площею 85,7 кв. м та ангар під літ. "Ч" загальною площею 522,8 кв. м, що знаходяться за адресою: Одеська обл., Кілійський р-н, м. Кілія, вул. Портова (Железнякова), 4, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 23, з незаконного володіння Держави в особі ФДМУ (01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/9) та ТОВ "Морський порт Дунай-Кілія" (68300, Одеська обл., м. Кілія, вул. Портова, 4) на користь ТОВ "Зерновий термінал Кілія" (65020, Одеська обл., м. Одеса, вул. Спиридонівська, 31, офіс 2);

- внести зміни до запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 23, комплекс будівель та споруд загальною площею 5179,4 кв. м, що знаходиться за адресою: Одеська обл.., Кілійський р-н, м. Кілія, вул. Портова (Железнякова), 4, шляхом виключення з розділу "Відомості про складові частини об`єкта нерухомого майна" відомостей про ангар під літерою "Ч", вагову під літерою "С" та зернопереробний комплекс під літерою "Ц", які є рухомим майном, є власністю ТОВ "Зерновий термінал Кілія" та розміщені в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за об`єктом нерухомого майна з реєстраційним номером 23, який належить співвласникам - Державі в особі ФДМУ та ТОВ "Морський порт Дунай-Кілія".

21.03.2024 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача про заміну неналежного відповідача - ФДМУ на належного - ДП «АМПУ» та передачу справи за підсудністю до Господарського суду Одеської області.

Суд встановив таке. Відомості з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №344923781 від 31.08.2023 свідчать, що у державній власності на теперішній час знаходиться частка у розмірі 1/100 комплексу будівель та споруд за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Портова (Железнякова), 4. При чому ДП «АМПУ» є правокористувачем прохідної літ. "Т", трансформаторної літ. "1Н", надвірних споруд №23; надвірних споруд №7, надвірних споруд № 16, 15, надвірних споруд № 48 ; надвірних споруд І, які входять до складу комплексу будівель і споруд, який знаходиться за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Портова (Железнякова), 4, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 23, та дане майно знаходиться в господарському віданні ДП "АМПУ".

У листі №1425/16/10-24 від 24.01.2024 з додатками Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України повідомило, що об`єкти, а саме прохідна літ. "Т", трансформаторна літ. "1Н", надвірні споруди №23; надвірні споруди №7, що входять до складу комплексу будівель і споруд, який знаходиться за адресою: Одеська обл., м. Кілія, вул. Портова (Железнякова), 4, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 23, були передані до сфери управління ФДМУ.

У подальшому зазначені об`єкти увійшли до частки, яка була приватизована ТОВ "Еліксир Україна", що вбачається з Договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації Єдиного майнового комплексу Державного підприємства "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ" за результатами електронного аукціону з умовами, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А., зареєстрованого в реєстрі за №1376.

У відповіді ДП "Адміністрація морських портів України" №223/0-01-01/Вих від 23.01.2024 зазначено, що на теперішній час у ДП «АМПУ» на праві господарського відання знаходяться наступні об`єкти: надвірні споруди № 16, 15, надвірні споруди №48, надвірні споруди-І, які входять до складу комплексу будівель і споруд, який знаходиться за адресою: Одеська обл., м. Кілія, вул. Портова (Железнякова), 4, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 23 та фактично складають 1/100 частки Держави у вище вказаному комплексі будівель та споруд за адресою: Одеська обл., м. Кілія, вул. Портова (Железнякова), 4.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань засновником юридичної особи ДП «АМПУ» є Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що у сфері управління ФДМУ відсутнє будь-яке нерухоме майно, яке входить до складу комплексу будівель і споруд, що знаходиться за адресою: Одеська обл., м. Кілія, вул. Портова (Железнякова), 4, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 23.

Суд встановив, що ФДМУ не є належним відповідачем за вимогами позовної заяви про витребування зернопереробного комплексу під літ. "Ц" загальною площею 4,8 кв. м, вагової під літ. "С" загальною площею 85,7 кв. м та ангару під літ. "Ч" загальною площею 522,8 кв. м, що знаходяться за адресою: Одеська обл., Кілійський р-н, м. Кілія, вул. Портова (Железнякова), 4, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 23, з незаконного володіння Держави в особі ФДМУ, ТОВ "Морський порт Дунай-Кілія" та ТОВ "Еліксир Україна" на користь ТОВ "Зерновий термінал Кілія"; про внесення змін до запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 23, комплекс будівель та споруд загальною площею 5179,4 кв. м, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Кілійський р-н, м. Кілія, вул. Портова (Железнякова), 4, шляхом виключення з розділу "Відомості про складові частини об`єкта нерухомого майна" відомостей про ангар під літерою "Ч", вагову під літерою "С" та зернопереробний комплекс під літерою "Ц", які є рухомим майном, є власністю ТОВ "Зерновий термінал Кілія" та розміщені в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за об`єктом нерухомого майна з реєстраційним номером 23, оскільки наведене майно не перебуває у віданні чи управлінні відповідача-2.

Суд також зауважив, що визначення кола осіб, до яких пред`явлено позовні вимоги, належить до виключної компетенції позивача як ініціатора позову, а конструкція ст. 48 ГПК України передбачає обов`язок суду замінити за клопотанням позивача первісного відповідача належним, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за пред`явленими вимогами.

За таких обставин суд першої інстанції задовольнив клопотання позивача та замінив відповідача-2 у справі №910/4588/23 - ФДМУ на належного відповідача - ДП «АМПУ».

У цій частині ухвала суду першої інстанції від 25.04.2024 не оскаржується.

Розглядаючи клопотання позивача про передачу справи за підсудністю до Господарського суду Одеської області, місцевий суд встановив, що майно, щодо якого виник спір у даній справі, має статус нерухомого майна, що підтверджується його державною реєстрацією в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 23).

Після заміни відповідача-2 ФДМУ, який є центральним органом виконавчої влади, дана справа не відноситься до виключної підсудності Господарського суду міста Києва відповідно до ч. 5 ст. 30 ГПК України.

Суд дійшов висновку, що оскільки спір у цій справі стосується нерухомого майна, розташованого в Одеській області, справа за правилами виключної підсудності згідно з ч. 3, 16 ст. 30 ГПК України підсудна Господарському суду Одеської області.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 29 ГПК України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої ст. 30 цього Кодексу.

Приписи ст. 30 ГПК України встановлюють правила виключної підсудності господарських спорів.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 30 ГПК України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Спори, у яких відповідачем є Кабінет Міністрів України, міністерство чи інший центральний орган виконавчої влади, Національний банк України, Рахункова палата, Верховна Рада Автономної Республіки Крим або Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, а також справи, матеріали яких містять державну таємницю, розглядаються місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, незалежно від наявності інших визначених цією статтею підстав для виключної підсудності такого спору іншому господарському суду (ч. 5 ст. 30 ГПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 31 ГПК України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа відноситься до виключної підсудності іншого суду.

Суд встановив, що у ДП «АМПУ» на праві господарського відання знаходяться наступні об`єкти: надвірні споруди №16, 15, надвірні споруди №48, надвірні споруди-І, які входять до складу комплексу будівель і споруд, який знаходиться за адресою: Одеська обл., м. Кілія, вул. Портова (Железнякова), 4, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 23 та фактично складають 1/100 частки Держави в вищевказаному комплексі будівель та споруд за адресою: Одеська обл., м. Кілія, вул. Портова (Железнякова), 4.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань засновником юридичної особи ДП «АМПУ» є Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України.

Згідно з ч. 2 ст. 326 ЦК України від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади.

Частиною 5 ст. 22 ГК України визначено, що держава реалізує право державної власності у державному секторі економіки через систему організаційно-господарських повноважень відповідних органів управління щодо суб`єктів господарювання, що належать до цього сектора і здійснюють свою діяльність на основі права господарського відання або права оперативного управління.

За ч. 1 ст. 133 ГК України основу правового режиму майна суб`єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права - право господарського відання, право оперативного управління. Господарська діяльність може здійснюватися також на основі інших речових прав (права володіння, права користування тощо), передбачених ЦК України.

За ст. 136 ГК України право господарського відання є речовим правом суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Згідно з ч. 2 ст. 73 ГК України орган державної влади, до сфери управління якого входить підприємство, є представником власника (тобто держави) і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами.

Таким чином, державні комерційні підприємства, наділені правом повного господарського відання, отримують певну сукупність прав та обов`язків щодо закріпленого за ними майна, але при цьому, власником майна державних унітарних підприємств залишається держава в особі відповідного органу державної влади (органу управління).

Водночас власником майна, закріпленого за державним комерційним підприємством є держава в особі органу влади, до сфери управління якого входить державне комерційне підприємство.

Відповідно до ст. 1 Закону України Закону України «Про управління об`єктами державної власності» управління об`єктами державної власності визначається як здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб`єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 вказаного Закону об`єктами управління державної власності є майно, яке передане державним комерційним підприємствам, установам та організаціям.

Суб`єктами управління об`єктами державної власності відповідно до статті 4 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» є, зокрема, але не виключно, міністерства, інші органи виконавчої влади та державні колегіальні органи.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 04.03.2013 №133-р ДП «АМПУ» віднесено до сфери управління Міністерства інфраструктури України. З набранням чинності Постановою Кабінету Міністрів України від 02.12.2022 №1343 «Деякі питання оптимізації системи центральних органів виконавчої влади» Міністерство інфраструктури було перейменовано на Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України.

У цій справі предметом позову є витребування державного майна на користь позивача.

А отже суд, виключаючи з кола сторін ФДМУ (одного з відповідачів) як державний орган, котрий втратив правомочності щодо управління державним майном, в будь-якому разі має встановити, який інший державний орган перебрав відповідні функції на себе. При цьому слід усвідомлювати, що державне підприємство, залучене до справи в якості іншого відповідача, не є державним органом і має зовсім інші повноваження щодо управління державним майном.

А отже висновок суду про передачу справи за підсудністю до Господарського суду Одеської області одразу після заміни ФДМУ на ДП «АМПУ» є передчасним, оскільки не з`ясованим залишився статус Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України, до сфери управління якого входить ДП «АМПУ», та, як наслідок, необхідність застосування ч. 3 чи ч. 5 ст. 30 ГПК України при визначенні підсудності цього спору.

Враховуючи зазначене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що ухвала господарського суду міста Києва від 25.04.2024 у цій справі має бути скасована, а справа - направлена до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала місцевого господарського суду має бути скасована, а справа - направлена до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду.

Судові витрати.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги витрати за її подання відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. 74, 129, 269, 271, 275-277, 280-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліксир Україна" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.04.2024 у справі №910/4588/23 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.04.2024 у справі №910/4588/23 скасувати.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерновий термінал Кілія" (65020, м. Одеса, вул. Спиридонівська, буд. 31, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліксир Україна" (21029, Вінницька обл., м. Вінниця, Хмельницьке шосе, буд.114-В, офіс 203-б, ) 3 028 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

5. Направити справу №910/4588/23 для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст. 287 - 289 ГПК України, за наявності підстав, визначених ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді В.А. Корсак

С.О. Алданова