ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року Справа № 918/178/24

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Розізнана І.В. , суддя Юрчук М.І.

секретар судового засідання Кравчук О.В.

за участю представників сторін:

позивача: представник не з`явився

відповідача-1: Ковальчук Є.С.

відповідача-2: представник не з`явився

прокурор Мельничук Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" на рішення Господарського суду Рівненської області, ухвалене 14.05.2024, повне рішення складено 16.05.2024, у справі № 918/178/24

за позовом Керівника Вараської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Вараської міської ради

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія"

до відповідача-2: Комунального некомерційного підприємства Вараської міської ради "Вараська багатопрофільна лікарня"

про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 25 625 грн 74 коп

У лютому 2024 року керівник Вараської окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Рівненської області в інтересах держави в особі Вараської міської ради з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" (далі ТОВ "РОЕК), Комунального некомерційного підприємства Вараської міської ради "Вараська багатопрофільна лікарня" (далі - КНП "Вараська багатопрофільна лікарня"), в якому просить:

- визнати недійсною додаткову угоду № 1/4 від 04.03.2021 до договору про постачання електричної енергії № 18045-ВЦ/3 від 23.02.2021, укладеного між КНП "Вараська багатопрофільна лікарня" та ТОВ "РОЕК;

- визнати недійсною додаткову угоду № 2/18 від 28.08.2021 до договору про постачання електричної енергії № 18045-ВЦ/3 від 23.02.2021, укладеного між КНП "Вараська багатопрофільна лікарня" та ТОВ "РОЕК;

- визнати недійсною додаткову угоду № 3/19 від 31.08.2021 до договору на постачання електричної енергії № 18045-ВЦ/3 від 23.02.2021, укладеного між КНП "Вараська багатопрофільна лікарня" та ТОВ "РОЕК;

- стягнути з ТОВ "РОЕК на користь Вараської міської ради в дохід місцевого бюджету грошові кошти в сумі 25 62574 грн.

В обгрунтування позовних вимог Керівник Вараської окружної прокуратури посилається на те, що додаткові угоди №1/4 від 04.03.2021, № 2/18 від 28.08.2021, № 3/19 від 31.08.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу №18045-ВЦ/3 від 23.02.2021 укладені всупереч вимогам Закону України "Про публічні закупівлі", а тому підлягають визнанню недійсними в судовому порядку, а надмірно сплачені кошти - стягненню з ТОВ "РОЕК" на користь Вараської міської ради.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 14.05.2024 у справі № 918/178/24 позов задоволено.

2. Визнано недійсними додаткову угоду № 1/4 від 04.03.2021, додаткову угоду № 2/18 від 28.08.2021, додаткову угоду № 3/19 від 31.08.2021 до договору на постачання електричноїенергії № 18045-ВЦ/3 від 23.02.2021, укладеного між КНП "Вараська багатопрофільна лікарня" та ТОВ "РОЕК".

3. Стягнуто з ТОВ "РОЕК" на користь Вараської міської ради в дохід місцевого бюджету грошові кошти в сумі 25 625,74 грн.

4. Стягнуто з ТОВ "РОЕК" на користь Рівненської обласної прокуратури Рівненської обласної прокуратури судовий збір у сумі 6 056,00 грн.

5. Стягнуто з КНП "Вараська багатопрофільна лікарня" на користь Рівненської обласної прокуратури судовий збір у сумі 6 056,00 грн /т. 1 а.с. 234-242/.

Відповідач-1 Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія", не погоджуючись з ухваленим рішенням, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в електронній формі, в якій просить рішення Господарського суду Рівненської області від 14.05.2024 у справі № 918/178/24 скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі /т. 2 а.с. 1-10/.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає:

- судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а саме щодо відсутності належних правових підстав на представництво прокурором інтересів держави в суді;

- звертаючись до суду з позовом, прокурор як особа, яка користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу, в даному випадку - правами позивача в інтересах держави в особі Вараської міської ради, в позовній заяві не наводить жодних обставин та не надає до позову доказів, які б свідчили про порушення прав та/або інтересів Вараської міської ради по договору (спірних додаткових угод). При тому, що даний договір (спірні додаткові угоди) укладені між КНП "Вараська багатопрофільна лікарня" та ТОВ "РОЕК", до яких Вараська міська рада немає жодного відношення та більш того не є стороною даного договору.

- водночас за змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20 владні повноваження мають розглядатися у розрізі саме спірних відносин, тобто орган, в інтересах якого подано позов, повинен мати владні повноваження у тих суспільних відносинах, на відновлення яких спрямовано позов;

- при цьому в контексті спірних правовідносин, враховуючи правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 07.12.2021 у справі № 903/865/20, від 14.12.2021 у справі № 917/565/21 та від 21.12.2021 у справі № 917/764/21, відповідно до якої наявність корпоративних відносин між органом місцевого самоврядування та комунальним підприємством виключає наявність владних повноважень між ними або між органом місцевого самоврядування як засновником комунального підприємства та третіми особами, які здійснюють господарське правопорушення, на яке повинно реагувати комунальне підприємство як суб`єкт господарських відносин;

- Вараська міська рада не є стороною договору про постачання електричної енергії. Позовна заява містить вимоги про визнання недійсними додаткових угод до договору про постачання електричної енергії, укладених між відповідачами. Тобто заявлена прокурором вимога про визнання недійсними додаткових угод до договору про постачання електричної енергії та стягнення грошових коштів, свідчить про те, що прокурором визначено порушення прав комунального підприємства, а не територіальної громади в особі органу місцевого самоврядування;

- за таких обставин позовні вимоги прокурора фактично спрямовані на захист порушених прав саме комунального підприємства як суб`єкта господарювання, а наявність корпоративних відносин між Вараською міською радою та комунальним підприємством виключає наявність владних повноважень між ними, а тому у даній справі Вараська міська рада не є належним позивачем;

- на переконання скаржника, суд першої інстанції "щодо представництва прокурора в суді" не застосував Закон України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", оскільки саме Держаудитслужба є належним органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції щодо реалізації державної політики у сфері закупівель;

- звертаючись із позовом у цій справі, прокурор фактично перебрав на себе повноваження Держаудитслужби, самостійно здійснив моніторинг відкритих торгів в електронній системі публічних закупівель Prozorro, за результатами яких був укладений договір № 18045-ВЦ від 23.02.2021 та у подальшому додаткові угоди;

- прокурор зробив свої висновки щодо можливого порушення Закону України "Про публічні закупівлі", керувався власними розрахунками щодо переплати за отриманий товар (електрична енергія), ініціював звернення до суду з відповідним позовом, тим самим порушив порядок дій щодо нібито виявленого порушення;

- судом першої інстанції не вірно надано оцінку пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" щодо збільшення ціни за одиницю товару на 10 відсотків, як максимальний ліміт. З аналізу умов договору та норми законодавства вбачається, що збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків не обмежується строками зміни ціни за одиницю товару;

- тобто, законодавство дозволяє однією додатковою угодою збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків, при цьому не обмежує кількість таких додаткових угод в часі. Додаткові угоди про збільшення ціни за одиницю товару укладанні між сторонами у відповідності до вимог частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та умов пункту 4.5 договору без порушення вимог чинного законодавства. Крім того, ціна за одиницю товару, яка вказана в кожній з додаткових угодах не перевищує 10 відсотків та не призводить до збільшення суми, визначеної в договорі;

- судом першої інстанції до спірних правовідносин не застосовано статтю 632 ЦК України, згідно з якою зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. Договір № 18045-ВЦ від 23.02.2021 та додаткові угоди опубліковані в день їх укладення в системі прозоро та є в відкритому доступі. Однак вимога прокурора про перерахування ціни виникла через півтора року після виконання договору, що заборонено законом;

- судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а саме оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача-2, тому при розподілі судових витрат необхідно було покласти витрати зі сплати судового спору порівну на кожну зі сторін, чого судом зроблено не було.

За таких обставин суд першої інстанції, порушивши норми процесуального права, неправильно застосувавши норми матеріального права, не з`ясувавши повно і всебічно обставини та не дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, дійшов помилкового висновку та прийняв необґрунтоване рішення, яке підлягає скасуванню.

Листом № 918/178/24/3773/24 від 04.06.2024 матеріали справи було витребувано з Господарського суду Рівненської області.

11.06.2024 до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 918/178/24.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.06.2024 (головуючий суддя Крейбух О.Г., судді Юрчук М.І., Тимошенко О.М.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" на рішення Господарського суду Рівненської області від 14.05.2024 у справі № 918/178/24. Розгляд призначено на "10" липня 2024 р. о 12:00 год. /т. 2 а.с. 20/.

19.06.2024 від Керівника Вараської окружної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що рішення Господарського суду Рівненської області № 918/178/24 від 14.05.2024 є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а доводи відповідача є безпідставними, у зв`язку з чим просить апеляційну скаргу ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" залишити без задоволення /т. 2 а.с. 24-32/.

У зв`язку із перебуванням у відпустці судді - члена колегії Тимошенка О.М. у період з 01.07.2024 по 30.07.2024 здійснено заміну судді-члена колегії у судовій справі № 918/178/24, протокол від 09.07.2024, яким визначено для розгляду справи колегію суддів у складі: Крейбух О.Г. головуючий суддя, Розізнана І.В., Юрчук М.І.

Ухвалою суду (Крейбух О.Г. головуючий суддя, судді Розізнана І.В., Юрчук М.І.) від 09.07.2024 прийнято справу № 918/178/24 до свого провадження /т. 2 а.с. 41/.

В судове засідання 10.07.2024 з`явились прокурор та представник ТОВ "РОЕК", Вараська міська рада та Комунальне некомерційне підприємство Вараської міської ради "Вараська багатопрофільна лікарня" не забезпечили участь в судовому засіданні уповноважених представників.

В судовому засіданні 10.08.2024 представник ТОВ "РОЕК" підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, прокурор надав заперечення щодо апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення представника ТОВ "РОЕК" та прокурора, дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Комунальним некомерційним підприємством Вараської міської ради "Вараська багатопрофільна лікарня" проведено закупівлю UA-2021-02-16-014086-а за предметом: "Електрична енергія", за результатами якої з Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" укладено договір про постачання електричної енергії № 18045-ВЦ/3 від 23.02.2021, згідно з п. 2.1 якого ТОВ "РОЕК", як постачальник, продає електричну енергію КНП "Вараська багатопрофільна лікарня", як споживачу, (за кодом ДК 021:2015 - 09310000-5 Електрична енергія) для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії /т. 1 а.с. 41-45/.

Згідно з п. 3.1 договору, початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до цього договору. відповідно до додатку 1 датою початку постачання електричної енергії є лютий 2021.

Пунктом 5.1 договору визначено, що споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком № 2 до цього договору.

Згідно з додатком № 2 до договору, ціна за спожиту електричну енергію за 1 кВт/год, становить 3,0833 грн/кВт/год. без ПДВ, що включає в себе тариф на послуги з передачі електричної енергії.

Відповідно до п. 13.8 договору, його умови не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі. Істотні умови договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків встановлених договором. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

Зміна ціни за одиницю електричної енергії допускається з умови надання стороною, яка пропонує зміни, документального підтвердження факту коливання ціни електричної енергії на ринку в торговій зоні "ОЕС України". Таким документальним підтвердженням можуть бути офіційні дані про ціну, обсяги купівлі-продажу електричної енергії на ринку «на добу на перед» (далі - РДН) та внутрішньодобовому ринку (далі - ВДР), та інші показники, які склалися у відповідному розрахунковому періоді в торговій зоні "ОЕС України" та оприлюднені на офіційному вебсайті ДП "ОПЕРАТОР РИНКУ" за адресою в мережі Інтернет https://www.oree.com.ua - згідно з частиною шостою статті 67 Закону України «Про ринок електричної енергії». У якості документального підтвердження даних, Сторонами визначаються, зокрема, завірені належним чином копії (роздруківки з вебсайту) оприлюднених результатів роботи РДН/ВДР та про діяльність ДП "ОПЕРАТОР РИНКУ" за відповідний розрахунковий період, які оприлюднюються ДП "ОПЕРАТОР РИНКУ" згідно законодавств або інші документи органу, установи чи організації, які мають повноваження здійснювати моніторинг цін на товари, визначати зміни ціни товару на ринку.

В подальшому між сторонами підписано ряд додаткових угод, якими кожного разу збільшено ціну за одиницю товару, посилаючись на коливання ціни такого товару на ринку, а саме:

- додатковою угодою № 1/4 від 04.03.2021 ціна за (одиницю товару) кВт/год спожиту електричну енергію становить до 3,10 грн/кВт/год без ПДВ та починає застосовуватись з лютого 2021 року /т. 1 а.с. 53/;

- додатковою угодою № 2/18 від 28.08.2021 ціна за (одиницю товару) кВт/год спожиту електричну енергію становить 3,26946 грн/кВт/год без ПДВ та починає застосовуватись з 01 серпня 2021 року /т. 1 а.с. 57/;

- додатковою угодою № 3/19 від 31.08.2021 ціна за (одиницю товару) кВт/год спожиту електричну енергію становить 3,47419 грн/кВт/год без ПДВ та починає застосовуватись з 01 серпня 2021 року /т. 1 а.с. 61/;

- додатковою угодою № 4/21 від 01.10.2021 ціна за (одиницю товару) кВт/год спожиту електричну енергію становить 3,66069 грн/кВт/год без ПДВ та починає застосовуватись з 01 вересня 2021 року /т. 1 а.с.66/;

- додатковою угодою № 5/22 від 01.10.2021 ціна за (одиницю товару) кВт/год спожиту електричну енергію становить 3,84617 грн/кВт/год без ПДВ та починає застосовуватись з 14 вересня 2021 року /т. 1 а.с. 70/;

- додатковою угодою № 6/24 від 05.10.2021 ціна за (одиницю товару) кВт/год спожиту електричну енергію становить 4,08106 грн/кВт/год без ПДВ та починає застосовуватись з 15 вересня 2021 року) /т. 1 а.с. 75/.

Внаслідок укладення додаткових угод відбулось збільшення ціни за одиницю товару на 32,36%.

Тобто до договору у період його виконання 6 разів вносились зміни щодо вартості одиниці електроенергії в сторону збільшення.

Необхідність укладення додаткових угод до договору обґрунтовано відповідачем коливанням ціни на ринку.

Крім того встановлено, що TOB "РОЕК" на виконання договору поставлено 310 024 кВт/год електричної енергії на загальну суму 1 172 702,14 грн, а саме згідно з актами приймання-передавання:

- за лютий 2021 року № А- - 37431 кВт/год. на суму 139 476,45 грн з ПДВ, сплачені відповідно до платіжного доручення № 45 від 23.02.2021;

- за лютий 2021 року № А- - 48172 кВт/год. на суму 178 236,24 грн з ПДВ, сплачені відповідно до платіжного доручення № 56 від 11.03.2021;

- за березень 2021 року № А- - 41820 кВт/год. на суму 154 733,83 грн з ПДВ, сплачені відповідно до платіжного доручення № 114 від 23.04.2021;

- за квітень 2021 року № А- - 33696 кВт/год. на суму 124 675,06 грн з ПДВ, сплачені відповідно до платіжного доручення № 166 від 17.05.2021;

- за травень 2021 року № А- - 25300 кВт/год. на суму 93 609,90 грн з ПДВ, сплачені відповідно до платіжного доручення № 250 від 16.06.2021;

- за червень 2021 року № А- - 37233 кВт/год. на суму 137 761,95 грн з ПДВ, сплачені відповідно до платіжного доручення №309 від 16.07.2021;

- за липень 2021 року № А- - 33854 кВтгод. на суму 125 259,68 грн з ПДВ, сплачені відповідно до платіжного доручення № 389 від 26.08.2021;

- за серпень 2021 року № А- - 52518 кВт/год. на суму 218 949,03 грн з ПДВ, сплачені відповідно до платіжного доручення № 420 від 16.09.2021.

Вараською окружною прокуратурою у відповідності до вимог ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" скеровано на адресу КНП "Вараська багатопрофільна лікарня" відповідний лист № 52-1688вих-23 від 07.11.2023, яким повідомлено, що додаткові угоди до договору про постачання електричної енергії № 18045-ВЦ/3 від 23.02.2021 не відповідають вимогам ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Також у зазначеному листі заступник керівника Вараської окружної прокуратури просив проінформувати прокуратуру щодо вжиття КНП "Вараська багатопрофільна лікарня" заходів цивільно-правового характеру щодо усунення виявлених порушень, а саме оскарження додаткових угод до договору про постачання електричної енергії № 18045-ВЦ/3 від 23.02.2021, а у разі їх невжиття вказати причини такого стану /т. 1 а.с. 37-39/.

Вараською окружною прокуратурою скеровано на адресу Вараської міської ради лист № 52-1488вих-24 від 19.01.2024, в якому зазначено, що додаткові угоди до договору про постачання електричної енергії № 18045-ВЦ/3 від 23.02.2021 не відповідають вимогам ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та підлягають визнанню недійсними, а розрахунок за поставлену електричну енергію повинен здійснюватися за ціною вказаною у договорі № 18045-ВЦ/3 від 23.02.2021 в розмірі 3,0833 грн без ПДВ. Тобто внаслідок неправомірного збільшення ціни на електричну енергію шляхом укладання спірних додаткових угод з порушенням чинного законодавства мала місце переплата коштів у розмірі 25 625,74 грн. Крім того заступник керівника Вараської окружної прокуратури просив проінформувати прокуратуру щодо вжиття заходів із вказаного питання, в тому числі про проведену позовну роботу /т. 1 а.с. 110-116/.

Вараська міська рада у відповіді (лист від 15.02.2024 № 1520-233-3110-37-05-24) повідомила, що відповідно до інформації, викладеній у листі КНП Вараської міської ради "Вараська багатопрофільна лікарня" вх. № 74-3110-19-05-24 від 16.01.2024, у результаті укладених додаткових угод ціна договору про постачання електричної енергії споживачу станом на 31.12.2021 залишилась незмінною з дати укладання договору /т. 1 а.с. 117/.

Вараська окружна прокуратура у листі № 52-374ВИХ-24 від 16.02.2024 повідомила Вараську міську раду про звернення до Господарського суду Рівненської області з позовом в інтересах держави в особі Вараської міської ради до КНП Вараської міської ради "Вараська багатопрофільна лікарня" до ТОВ "РОЕК" про визнання недійсними додаткових угод до договору про постачання електричної енергії № 18045-ВЦ/3 від 23.02.2021 та стягнення 25 625,74 грн, відповідно до ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" /т. 1 а.с. 198/.

Враховуючи вищезазначені обставини, керівник Вараської окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Рівненської області із цим позовом.

14.05.2024 Господарський суд Рівненської області за результатами розгляду позову керівника Вараської окружної прокуратури ухвалив рішення про задоволення позову; визнав недійсними додаткову угоду № 1/4 від 04.03.2021, додаткову угоду № 2/18 від 28.08.2021, додаткову угоду № 3/19 від 31.08.2021 до договору про постачання електричної енергії № 18045-ВЦ/3 від 23.02.2021, укладеного між КНП "Вараська багатопрофільна лікарня" та ТОВ "РОЕК"; стягнув з ТОВ "РОЕК" на користь Вараської міської ради в дохід місцевого бюджету грошові кошти в сумі 25 625,74 грн.; стягнув з ТОВ "РОЕК" та КНП "Вараська багатопрофільна лікарня" по 6 056,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини є за своїм змістом майновими, договірними та стосуються поставки товару. Спірний характер правовідносин базується на тому, що прокурор вважає порушеними інтереси держави з огляду на недотримання вимог Закону України "Про публічні закупівлі" при укладенні додаткових договорів, якими внесено зміни до вартості товару що закуповувався.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).

Частинами 1, 3, 5 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22, щодо застосування пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", яка враховується судом у цій справі:

"43. Відповідно до частини першої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

44. Згідно із частиною першою статті 628, статтею 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

45. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

46. За частиною другою статті 189 ГК України ціна є істотною умовою господарського договору.

47. Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

48. Відповідно до частини першої статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

49. Згідно із частинами третьою, четвертою статті 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

50. Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

51. Згідно із частинами першою, другою статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки.

52. Відповідно до частини четвертої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

53. Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10% пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

54. Із системного тлумачення наведених норм ЦК України, ГК України та Закону України "Про публічні закупівлі" вбачається, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.

55. Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

56. У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

57. В іншому випадку не досягається мета Закону України "Про публічні закупівлі", яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.

(правова позиція Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24 січня 2024 року у справі № 922/2321/22).

Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою статті 203 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами проведеної процедури закупівлі відповідач 1 та відповідач 2 уклали договір про постачання електричної енергії споживачу № 18045-ВЦ/З від 23.02.2021 загальним обсягом 2 646 304 кВт/год за ціною 3,0833 грн за 1 кВт/год без ПДВ, що включає в себе тариф на послуги з передачі електричної енергії.

За цим договором TOB "РОЕК" поставлено 310 024 кВт/год електричної енергії на загальну суму 1172 702,14 грн, а КНП "Вараська багатопрофільна лікарня" приймало та споживало електричну енергію на вказану суму.

Додатковою угодою № 1/4 від 04.03.2021 сторони узгодили ціну за (одиницю товару) кВт/год спожиту електричну енергію у розмірі 3,10 грн/кВт/год без ПДВ, яка починає застосовуватись з лютого 2021 року.

У лютому 2021 року відповідачем КНП ВМР "ВБЛ" спожито - 37431 кВт/год. на суму 139 476,45 грн з ПДВ за актом приймання-передавання № А-, оплаченим 23.02.2021, та 48172 кВт/год. на суму 178 236,24 грн з ПДВ за актом приймання-передавання № А-, оплаченим 11.03.2021.

Отже Додатковою угодою № 1/4 від 04.03.2021 змінено ціну отриманого та спожитого відповідачем у лютому 2021 року товару (електричної енергії), що є порушенням ч. 3 ст. 632 ЦК України, за якою зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Разом з тим в обґрунтування необхідності внесення вказаних змін до договору TOB "РОЕК" надано порівняльний аналіз роботи ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку ДП "Оператор ринку" за лютий, січень 2021.

Відповідно до вказаної інформації на ринку "на добу на перед" середньозважена ціна в ОЕС в лютому 2021 року в порівняні з січнем 2021 року зросла до 1 644,15 грн/МВт.год., тобто на 12,42%.

Крім того відповідно до цієї ж інформації на внутрішньодобовому ринку середньозважена ціна в ОЕС в лютому 2021 року в порівняні з січнем 2021 року зросла до 1 808,13 грн/МВт.год.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані відомості не могли братись до уваги та бути підставою для внесення змін до договору № 18045-ВЦ/3 від 23.02.2021 щодо ціни електричної енергії, шляхом укладення додаткової угоди 04.03.2021, оскільки вони не відображають коливання цін, що відбувались з моменту укладення договору до моменту підписання додаткової угоди.

Законом України "Про публічні закупівлі" не передбачено ані переліку органів, які уповноважені надавати інформацію щодо коливання ціни на товар на ринку, ані форму/вигляд інформації щодо такого коливання. Внесення змін до договору про закупівлю можливе лише у випадку коливання ціни такого товару на ринку та повинно бути обґрунтованим і документально підтвердженим.

Зокрема у документі, який видає компетентний орган, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціна на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто, наявність коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників такого коливання, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо.

Однак постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції) (постанова Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.06.2021 у справі № 927/491/19).

Під коливанням ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період після укладання договорів і до внесення відповідних змін до нього.

Коливання ціни на ринку повинно розцінюватися саме після підписання договору, оскільки ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" урегульовано саме зміну істотних умов у разі виникнення такого явища, як коливання ціни на ринку.

Виходячи із викладеного, внесення змін до договору є правомірним лише у випадку документального підтвердження коливання ціни на товар у період з моменту укладення договору до моменту укладення додаткової угоди.

З наданого TOB "РОЕК" порівняльного аналізу роботи ринку "на добу на перед" та внутрішньодобовому ринку ДП "Оператор ринку" вбачається, що в них зазначені відомості лише щодо зміни цін на електричну енергію, які фактично мали місце до підписання 23.02.2021 договору між сторонами та були їм відомі на момент його укладення, а тому вони не могли братись до уваги та слугувати підставою для укладення додаткової угоди.

Також вказані відомості не відображають коливання цін, що відбувались з моменту укладення договору до моменту підписання додаткової угоди, оскільки додаткова угода була укладена в березні 2021 року.

Станом на 04.03.2021 - дату підписання додаткової угоди № 1/4, ціни на електричну енергію були нижчим ніж станом на 23.02.2021, дату укладення договору, зокрема ціна на РДН 04.03.2021 становила 1386,72 грн/МВт.год. проти 1616,71 грн/МВт.год. станом на 23.02.2021, на ВДР 04.03.2021 ціна становила 1415,64 грн/МВт.год. проти 1737,86 грн/МВт.год. станом на 23.02.2021.

Також слід зазначити, що відповідно до відомостей розміщених на сайті ДП "Оператор ринку" ціна за електричну енергії на "ринку доба на перед" в березні 2021 року, в порівнянні з лютим 2021 року, зменшилась на 19,3%.

Середньозважена ціна електричної енергії на РДН за лютий 2021 року становила 1611,59 грн/МВт.год. (без ПДВ), а за березень 2021 року становила 1316,42 грн/МВт.год. (без ПДВ). Окрім цього, на внутрішньодобовому ринку в березні 2021 року, в порівнянні з лютим 2021 року, ціна за електричну енергію зменшилась на 22,6 %. Так середньозважена ціна електричної енергії на ВДР за лютий 2021 року становила 1756,16 грн/МВт.год. (без ПДВ), а за березень 2021 року становила 1359,04 грн/МВт.год. (без ПДВ).

Відповідно до вказаних відомостей, середньозважена ціна на електричну енергію на "ринку доба на перед" в березні 2021 року - 1 316,42 грн/МВт.год. та квітні 2021 року - 1 394,41 грн/МВт.год. була нижчою ніж середньозважена ціна на електричну енергію на "ринку доба на перед" в лютому 2021 року - 1 611,59 грн/МВт.год.

Також відповідно до вказаних відомостей, середньозважена ціна на електричну енергію на внутрішньодобовому ринку в березні 2021 року - 1 359,04 грн/МВт.год. та квітні 2021 року - 1 407,09 грн/МВт.год, була нижчою ніж середньозважена ціна на електричну енергію на внутрішньодобовому ринку в лютому 2021 року - 1 756,16 грн/МВт.год.

Разом з тим, не дивлячись на значне коливання цін в бік зниження ТОВ "РОЕК" не ініціювало питання, щодо укладення додаткової угоди та зменшення цін на електричну енергію.

28.08.2021 між сторонами укладено додаткову угоду № 2/18, якою на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" останні визначили ціну за (одиницю товару) кВт/год спожитої електричної енергії в розмірі 3,26946 грн/кВт/год. без ПДВ, при цьому зазначили, що вказана ціна починає застосовуватись до договірних величин споживання електричної енергії з 01 серпня 2021 року.

В обґрунтування необхідності внесення вказаних змін до договору ТОВ "РОЕК" надано порівняльний аналіз роботи ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку ДП "Оператор ринку" за 10 днів серпня та липня 2021 року. Відповідно до вказаної інформації середньозважена ціна на РДН за 1 декаду серпня 2021 року складає 2 079,35 грн/МВт.год, що на 81,69% вище, ніж за 10 днів липня 2021 року, та на 41,02% вище, ніж за липень в цілому. Середньозважена ціна по ОЕС України за 10 днів серпня збільшилась в порівняні з 1 декадою липня на 101,51% та становить 2 127,1 грн/МВт.год.. На ВДР за 10 днів серпня 2021 року середньозважена ціна складає 3 301,3 грн/МВт.год, що вище на 192,73% від аналогічного періоду липня 2021 року, та на 89,14% вище в порівняні з липнем місяцем в цілому. По ОЕС України - 3 310,71 грн/МВт.год, що вище на 200,11% в порівняні з 1 декадою липня 2021 року.

Разом з тим вказані відомості, як і у випадку укладення додаткової угоди № 1/4, не могли братись до уваги та бути підставою для внесення змін до договору № 18045-ВЦ/5 від 23.02.2021 щодо ціни електричної енергії шляхом укладення додаткової угоди, оскільки вони не відображають коливання цін, що відбувались з моменту укладення договору до моменту підписання додаткової угоди. Зокрема, у наданому TOB "РОЕК" порівняльному аналізі, ціни на електричну енергію протягом 10 днів серпня 2021 року порівняно виключно з цінами, що діяли протягом липня 2021 року. Однак ціни на електричну енергію на РДН в липні 2021 року були нижчими ніж ціни на РДН в лютому, березні, квітні та червні 2021 року, а саме 1 284 грн/МВт.год. в порівняні з 1 611,59 грн/МВт.год., 1 316,42 грн/МВт.год., 1 394,41 грн/МВт.год., 1 362,37 грн/МВт.год. відповідно. Разом з тим ці ціни до уваги не брались та не порівнювались з цінами на електричну енергію в серпні 2021 року.

Слід зазначити, що оскільки додаткові угоди № 1/4 та № 2/18 укладені з порушенням ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", а отже підлягають визнанню судом недійсними, наступні додаткові угоди, щодо збільшення ціни електричної енергії також підлягають визнанню недійсними, адже їхнє укладення призвело до перевищення допустимої межі збільшення ціни за одиницю товару (10%), що визначена Законом.

Окрім того укладення додаткової угоди № 3/19 призвело до збільшення ціни за 1 кВт/год. на 12,68% відносно ціни, що визначена в договорі; додаткової угоди № 4/21 - на 18,73%; додаткової угоди № 5/22 - на 24,7%; додаткової угоди № 6/24 - на 32,36%.

Водночас відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору.

Судами обох інстанцій із фактичних обставин справи встановлено відсутність доказів зміни вартості електричної енергії у зв`язку із коливанням цін на ринку; неправомірність перегляду ціни в бік збільшення на підставі даних, які передували укладення договору про закупівлю та проведенню переговорів щодо ціни; підвищення ціни шляхом так званого "каскадного" укладення додаткових угод, що є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку продавця, що призвела до нівелювання результатів відкритих торгів.

Законодавство про публічні закупівлі встановлює спеціальний порядок зміни істотних умов договору, укладеного на відкритих торгах. Споживач, як сторона договору, розпоряджався не власними коштами, а коштами місцевого бюджету, тобто коштами відповідної громади. Відтак таке розпорядження було неефективним, здійсненим на шкоду інтересам держави та громади, з порушенням норм Закону України "Про публічні закупівлі" та засад цивільного законодавства (добросовісного користування правами).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що оскаржувані додаткові угоди № 1/4 від 04.03.2021, № 2/18 від 28.08.2021, № 3/19 від 31.08.2021 укладені з порушенням вимог ст. 41 Закону, а тому з огляду на положення ст. 203, 215 ЦК України, підлягають визнанню недійсними в судовому порядку.

Статтею 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Оскільки вищевказані додаткові угоди визнаються недійсними, то розрахунок за поставлену електроенергію повинен здійснюватися за ціною, вказаною у договорі, а саме 3,0833 грн без ПДВ.

Здійснивши розрахунок за поставлену електричну енергію за ціною, визначеною за умовами договору, КНП "Вараська багатопрофільна лікарня" повинно було сплатити за поставлену електричну енергію в обсязі 310 024 кВт/год кошти у розмірі 1 147 076,40 грн з ПДВ (310 024 х 3,0833)+20%).

Отже внаслідок неправомірного збільшення ціни на електричну енергію шляхом укладення спірних додаткових угод з порушенням законодавства мала місце переплата коштів у розмірі 25 625,74 грн (1 172 702,14 грн - 1 147 076,40 грн).

За наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що грошові кошти у розмірі 25 625,74 грн є такими, що безпідставно одержані ТОВ "РОЕК" (підстава їх набуття відпала), а тому відповідач зобов`язаний їх повернути, що відповідає приписам статей 216, 1212 Цивільного кодексу України.

Щодо доводів ТОВ "РОЕК" про те, що Законом України "Про публічні закупівлі" передбачена можливість неодноразового збільшення ціни за одиницю товару на 10%, відповідно сторони правомірно вносили зміни декілька разів у частині ціни за одиницю товару, але не більше ніж на 10 відсотків кожного разу, з урахуванням попередніх змін, внесених до нього, при цьому, що такі зміни не призвели до збільшення суми, визначеної в договорі.

Колегія суддів зазначає, що обмеження (10%) застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни /в т.ч. і електроенергію/, визначеної в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі № 922/2321/22, постанова Верховного Суду від 16 лютого 2023 року у справі № 903/366/22).

Щодо представництва прокуратурою інтересів держави.

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Виходячи з системного аналізу наведених правових норм, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. При цьому, в кожному конкретному випадку прокурор при зверненні до суду з позовом повинен довести існування обставин порушення або загрози порушення інтересів держави.

В контексті зазначеного слід також враховувати, окрім іншого, й рішення Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99.

Так Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави", визначив, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорони землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (ч. 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України).

Колегія суддів також враховує, що у постанові Верховного Суду від 08.02.2019 у справі № 915/20/18 суд касаційної інстанції зазначив, що інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також й у захисті прав та свобод місцевого самоврядування, яке не має загальнодержавного характеру, але спрямоване на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи.

У постанові від 15.10.2019 у справі № 903/129/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що сам факт не звернення до суду ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси територіальної громади, свідчить про те, що зазначений орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) оспорюваних додаткових угод, на підставі яких ці кошти витрачено, такому суспільному інтересу не відповідає.

Виконання зобов`язань за додатковою угодою, укладеною з порушенням законодавства у сфері публічних закупівель, призвело до нераціонального та неефективного використання бюджетних коштів, що не відповідає меті Закону України "Про публічні закупівлі" та принципам, за якими мають здійснюватися публічні закупівлі, закріпленими в статті 3 даного Закону.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, для підтвердження судом підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді у випадку, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган, достатнім є дотримання прокурором порядку повідомлення, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", та відсутність самостійного звернення компетентного органу до суду з позовом в інтересах держави протягом розумного строку після отримання такого повідомлення.

У даному випадку, укладення додаткових угод до договору всупереч вимогам чинного законодавства порушує інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів, а дотримання вимог законодавства у цій сфері становить суспільний інтерес, тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора (постанова Верховного Суду від 21.03.2019 у справі № 912/989/18).

Згідно з пунктом 11 частини 1 статті 1 Закону України "Про публічні закупівлі" до замовників, які здійснюють закупівлі товарів, робіт і послуг відповідно до цього Закону, належать органи державної влади (орган законодавчої, органи виконавчої, судової влади), та правоохоронні органи держави, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, об`єднання територіальних громад.

Згідно з частиною 1 статті 6 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно з частиною 3 статті 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Згідно з частиною 5 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.

Частиною 4 статті 71 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що органи та посадові особи місцевого самоврядування мають право звертатися до суду щодо визнання незаконними актів місцевих органів виконавчої влади, інших органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які обмежують права територіальних громад, повноваження органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Статтею 29 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад; встановлення порядку та здійснення контролю за використанням прибутків підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідних територіальних громад.

Доходи місцевих бюджетів, інші кошти, які перебувають у власності територіальних громад, є складовою частиною матеріальної і фінансової основи місцевого самоврядування (стаття 142 Конституції України, стаття 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"), Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, зокрема на доходи місцевих бюджетів, інші кошти (стаття 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"),

Тобто органи місцевого самоврядування мають широкі права для здійснення економічного і соціального розвитку на своїй території. У статті 143 Конституції України зазначено, що місцеві органи самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки та збори відповідно до закону; утворюють, реорганізовують та ліквідують комунальні підприємства, організації, установи.

Завданням органу місцевого самоврядування є забезпечення раціонального використання майна та інших ресурсів, що перебувають у комунальній власності.

Права місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку відповідно до статті 145 Конституції України.

Оскільки засновником Комунального некомерційного підприємства Вараської міської ради "Вараська багатопрофільна лікарня" та власником його майна є територіальна громада в особі Вараської міської ради, яка фінансує і контролює діяльність цього комунального підприємства, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що рада є особою, уповноваженою на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів територіальної громади, інтереси якої є складовою інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів місцевого бюджету, а тому є належним позивачем у цій справі.

Відповідно до висновків, викладених у постанові КАС ВС від 14.03.2018 справа № 815/1216/16 комунальні підприємства створені органом місцевого самоврядування на основі комунального майна та здійснюють свою діяльність від імені територіальної громади, а тому всі прибутки, які отримано комунальними підприємствами від своєї діяльності є також власністю територіальної громади, тобто є бюджетними коштами (комунальним майном). Враховуючи те, що засновником та власником Комунального некомерційного підприємства Вараської міської ради "Вараська багатопрофільна лікарня" відповідно до Статуту є Вараська міська рада, укладенням додаткових угод до договору поставки електричної енергії порушені матеріальні інтереси останньої, оскільки з урахуванням додаткових угод TOB "РОЕК" здійснено надмірну сплату коштів в розмірі 25 625,74 грн.

У зв`язку з цим відхиляються необґрунтовані доводи апелянта про те, що прокурор звернувся в інтересах особи, яка не має статусу позивача у спорах щодо оскарження процедури закупівлі, проведених відповідно до Закону України "Про публічні закупівлі".

Безпідставними є твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не застосував Закон України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", оскільки саме Держаудитслужба є належним органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції щодо реалізації державної політики у сфері закупівель.

Так у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2018 у справі № 826/9672/17, постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09.09.2021 у справі № 925/1276/19 та від 24.05.2022 у справі № 922/2629/21 суди надали правові висновки стосовно можливості Держаудитслужби представляти інтереси держави у спірних правовідносинах. Зокрема вони вказали, що Держаудитслужба згідно з положеннями Закону України "Про державні закупівлі" може бути позивачем у справі і питання належності/неналежності цього органу залежить від обставин кожної конкретної справи.

Водночас у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.06.2021 у справі № 927/491/19 викладено висновок, що закон не зобов`язує прокурора подавати позов в особі усіх органів, які можуть здійснювати захист інтересів держави у спірних відносинах і звертатися з позовом до суду. Належним буде звернення в особі хоча б одного з них.

Аналогічний висновок міститься в постановах Верховною Суду від 25.02.2021 у справі № 912/9/20, від 19.08.2020 у справі № 923/449/18.

Враховуючи вищевикладене, доводи апелянта про порушення прокурором повноважень при зверненні до суду із позовом про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 25 625,74 грн не відповідають чинному законодавству та судовій практиці.

Вараська окружна прокуратура відповідно до вимог статті 23 Закону України "Про прокуратуру" направила на адресу Вараської міської ради відповідний лист від 19.01.2024, яким повідомила про наявність підстав для захисту інтересів територіальної громади.

Згідно з наданою Вараською міською радою відповіддю, міськрада не надала жодної інформації щодо подання позову про визнання спірних додаткових угод недійсними та стягнення коштів.

Такі обставини відповідно до статті 53 ГПК України, статті 23 Закону України "Про прокуратуру" є підставою для захисту інтересів держави в особі Вараської міської ради шляхом звернення до суду з даним позовом.

Враховуючи вищенаведене нормативно-правове регулювання, а також встановлені судом першої інстанції обставини справи у цій частині, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність прокурором наявності підстав для представництва в суді інтересів держави.

При цьому підставою реалізації прокуратурою представницьких функцій у такому випадку стала усвідомлена пасивна поведінка органу, уповноваженого здійснювати захист інтересів держави у спірних правовідносинах, тобто нездійснення ним захисту інтересів держави.

Вказаний висновок не суперечить правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, тому доводи апелянта у цій частині є необґрунтованими.

Інші заперечення апелянта викладені в апеляційній скарзі обгрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують та не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст. 74, 76 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до п. 1 част. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому правові підстави для скасування рішення Господарського суду Рівненської області від 14.05.2024 у справі № 918/178/24 відсутні.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з апеляційним переглядом цієї справи, покладаються на апелянта.

Керуючись ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Рівненської області від 14.05.2024 у справі № 918/178/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу № 918/178/24 повернути Господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "16" липня 2024 р.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Юрчук М.І.