ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 року Справа № 918/232/24

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Гудак А.В.

судді Мельник О.В.

судді Олексюк Г.Є.

секретар судового засідання Новосельська О.В.

за участю представників:

позивача: Хлівицька О.В. адвокат

відповідача: не з"явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного підприємства "АГРО-ЕКСПРЕС-СЕРВІС" на рішення Господарського суду Рівненської області від 23 травня 2024 року у справі №918/232/24 в частині стягнення 2 340 433 грн 62 коп. - основного боргу, 43 466 грн 25 грн. - пені, 60 297 грн 89 коп. - інфляційних втрат (суддя Пашкевич І.О., м.Рівне, повний текст складено 03.06.2024)

за позовом Фермерського господарства "АГРОПІВДЕНЬ ПЛЮС"

до Приватного підприємства АГРО-ЕКСПРЕС-СЕРВІС

про стягнення 2 445 182.72 грн

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство "АГРОПІВДЕНЬ ПЛЮС" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Приватного підприємства АГРО-ЕКСПРЕС-СЕРВІС про стягнення 2 595 182 грн 72 коп., з яких: 2 490 433 грн 62 коп - основний борг, 44 451 грн 21 коп. - пеня за період з 30.09.2023 по 22.02.2024; 60 297 грн 89 коп. - інфляційні втрати.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 23 травня 2024 року у справі №918/232/24 позов Фермерського господарства "АГРОПІВДЕНЬ ПЛЮС" до Приватного підприємства АГРО-ЕКСПРЕС-СЕРВІС про стягнення 2 445 182.72 грн задоволено частково. Стягнуто з Приватного підприємства АГРО-ЕКСПРЕС-СЕРВІС на користь Фермерського господарства "АГРОПІВДЕНЬ ПЛЮС" 2 340 433 грн 62 коп. - основного боргу, 43 466 грн 25 грн. - пені, 60 297 грн 89 коп. - інфляційних втрат, 29 330 грн 37 коп. - судового збору. В решті позовних вимог про стягнення 984 грн 96 коп. пені - відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням Приватне підприємство АГРО-ЕКСПРЕС-СЕРВІС звернулось до суду з апеляційною скаргою в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 23 травня 2024 року у справі № 918/232/24. Прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Фермерського господарства «АГРОПІВДЕНЬ ПЛЮС» до ПП «АГРО-ЕКСПРЕС-СЕРВІС» відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на те, що здійснюючи всі залежні від відповідача дії на мирне врегулювання спору, шляхом укладення мирової угоди, ПП «АГРО-ЕКСПРЕС-СЕРВІС» правомірно розраховувало на добросовісну поведінку позивача. Проте заяви представника позивача про відмову від мирової угоди, вважає зловживанням правом зі сторони Фермерського господарства «АГРОПІВДЕНЬ ПЛЮС». Таким чином, відповідач вважає прийняття рішення Господарським судом Рівненської області 23.05.2024 року передчасним та таке, що зумовило порушення прав позивача і відповідача на мирне врегулювання судового спору, шляхом укладення мирової угоди.

Враховуючи сплату відповідачем судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 43995,56 грн (платіжна інструкція №3280 від 14.06.2024), що з урахуванням пониженого коефіцієнта 0,8 становить розмір судового збору за подання апеляційної скарги в частині задоволених позовних вимог (2 340 433,62 грн + 43 466,25 грн + 60 297,89 грн = 2444197,76 грн; 2444197,76 грн х 1,5% = 36662,97 грн; 36662,97 грн х 150% = 54994,45 грн; 54994,45 грн х 0,8 = 43995,56 грн) колегія суддів дійшла висновку, що відповідач оскаржує рішення Господарського суду Рівненської області від 23 травня 2024 року у справі №918/232/24 в частині стягнення 2 340 433 грн 62 коп. - основного боргу, 43 466 грн 25 грн. - пені, 60 297 грн 89 коп. - інфляційних втрат.

Враховуючи вищевикладене, ухвалою суду від 03.07.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства «АГРО-ЕКСПРЕС-СЕРВІС» на рішення Господарського суду Рівненської області від 23 травня 2024 року у справі №918/232/24 в частині стягнення 2 340 433 грн 62 коп. - основного боргу, 43 466 грн 25 грн. - пені, 60 297 грн 89 коп. - інфляційних втрат. Розгляд справи призначено на 17 липня 2024 року.

11 липня 2024 року представником Фермерського господарства "АГРОПІВДЕНЬ ПЛЮС" подано відзив на апеляційну скаргу в якому останній заперечує доводи апеляційної скарги. Просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги Приватного Підприємства «АГРО-ЕКСПРЕС-СЕРВІС» повністю, а рішення Господарського суду Рівненської області від 27.04.2023 залишити без змін.

Поряд з цим, представником позивача у вказаному відзиві зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, що становить 14 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Просить стягнути з Приватного підприємства «АГРО-ЕКСПРЕС-СЕРВІС» на користь ФГ «АГРОПІВДЕНЬ ПЛЮС» 14 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу щодо захисту інтересів позивача в апеляційній інстанції.

В судовому засіданні 17.07.2024 представник позивача заперечила доводи апеляційної скарги та надала відповідні пояснення. Просила суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги Приватного Підприємства «АГРО-ЕКСПРЕС-СЕРВІС» повністю, а рішення Господарського суду Рівненської області від 27.04.2023 залишити без змін.

В судове засідання 17.07.2024 Приватне підприємство «АГРО-ЕКСПРЕС-СЕРВІС» своїх представників не направило, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлено належним чином, причини неявки суду не повідомило.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов`язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез`явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника Приватного підприємства «АГРО-ЕКСПРЕС-СЕРВІС».

Відповідно до статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення представника позивача в судовому засіданні 17.07.2024, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскарженого рішення, оцінивши висновки суду першої інстанції на відповідність дійсним обставинам справи, судова колегія дійшла висновку, апеляційну скаргу Приватного підприємства "АГРО-ЕКСПРЕС-СЕРВІС" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Рівненської області від 23 травня 2024 року у справі №918/232/24 в частині стягнення 2 340 433 грн 62 коп. - основного боргу, 43 466 грн 25 грн. - пені, 60 297 грн 89 коп. - інфляційних втрат, залишити без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.05.2023 між Фермерським господарством "АГРОПІВДЕНЬ ПЛЮС" (орендар) та Приватним підприємством АГРО-ЕКСПРЕС-СЕРВІС (Суборендар) укладено Договір суборенди техніки з екіпажем №08-23М (далі - Договір) (а.с.16). Відповідно до умов Договору Орендар зобов`язується передати Суборендарю в тимчасове володіння та користування сільськогосподарську техніку. Техніка використовуватиметься Суборендарем для цілей обмолоту сільськогосподарських культур.

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що техніка передається Суборендарю до виконання за його заявкою.

Умовами Договору передбачено, що строк суборенди становить два місяці та діє до 15.09.2023 (пункт 4.1. договору).

На виконання п.1.1. та п.1.2. Договору у Додатку 1 від 08.05.2023 до Договору орендар та суборендар визначили техніку, яку орендар зобов`язується передати суборендарю в тимчасове володіння та користування (а.с.17), а саме:

1. Комбайн зернозбиральний Claas Lexion 580 2009 27007BH водії: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

2. Комбайн зернозбиральний John Deere 9660 2003 33500BA водії: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ;

3. Комбайн зернозбиральний John НОМЕР_1 водії: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Відповідно до укладеного договору та додатку 1 до нього, орендарем були надані в суборенду комбайни зернозбиральні з екіпажем.

Пунктом 3.3. Договору передбачено, що передача техніки в оренду здійснюється за актом приймання-передачі.

Відповідно до пункту 5.1. Договору розмір суборендної плати визначається в протоколі погодження ціни, з ПДВ за кожен місяць суборенди.

У додатку №1а до Договору складено протокол узгодження договірної ціни та визначено, що вартість суборенди за цим договором становить суму 1927646 грн 54 коп. (без урахування ПДВ) за один місяць суборенди (а.с.17 на звороті).

Пунктом 7.1. Договору передбачено, що повернення техніки провадиться за актом приймання-передачі, аналогічним тому, який складається при передачі техніки від орендаря суборендарю.

Згідно Акту №2 від 25.08.2023 приймання передачі техніки (повернення) до договору суборенди техніки з екіпажем №08-23М від 08.05.2023 року, комбайн зернозбиральний Claas Lexion 580 27007BH повернутий 25.08.2023 (загальна кількість днів перебування комбайнів в оренді склала 41 день)(а.с.18).

Згідно Акту №3 від 29.08.2023 приймання передачі техніки (повернення) до договору суборенди техніки з екіпажем №08-23М від 08.05.2023 року, комбайн зернозбиральний John Deere 9660 33500BA повернутий 29.08.2023 (загальна кількість днів перебування комбайнів в оренді склала 45 днів) (а.с.18 на звороті).

Згідно Акту №4 від 30.08.2023 приймання передачі техніки (повернення) до договору суборенди техніки з екіпажем №08-23М від 08.05.2023 року, комбайн зернозбиральний John Deere 9770 STS 36745AI повернутий 30.08.2023 (загальна кількість днів перебування комбайнів в оренді склала 46 днів) (а.с.19).

Отже, загальна кількість днів перебування усіх трьох комбайнів в суборенді склала 132 дні.

Згідно з п.п. 5.1., 5.4. Договору, розмір суборендної плати визначається в протоколі погодження ціни, з ПДВ за кожен місяць суборенди. Суборендна плата сплачується в безготівковому порядку протягом 10-ти банківських днів після підписання акту виконаних робіт 'наданих послуг). Суборендар має право здійснювати авансову оплату за суборенду Орендарю.

Пунктом 6.2.1. Договору передбачено, що суборендар зобов`язаний своєчасно сплачувати суборендні платежі.

На підтвердження надання послуг (суборендна плата сільськогосподарської техніки з екіпажем), щодо оренди та суборенди сільськогосподарської техніки, між сторонами підписано акт надання послуг №11 від 18.09.2023 - загальна вартість наданих послуг (суборендна плата сільськогосподарської техніки з екіпажем) складає 3 283 217 грн 34 коп.(а.с. 20)

Позивачем на адресу відповідача було направлено рахунок №13 від 18.09.2023 на суму 3 283 217 грн 34 коп. для сплати отриманих послуг щодо суборенди сільськогосподарської техніки (а.с.19 на звороті).

Однак, в порушення пунктів 5.4. та 6.2.1. Договору відповідачем не здійснено своєчасну оплату по вищезазначеному рахунку.

Позивач звернувся до відповідача з претензією від 07.12.2023 №07/12 з вимогою погасити заборгованість за Договором (а.с.24 на звороті 25).

Після отримання вказаної претензії ПП АГРО-ЕКСПРЕС-СЕРВІС частково сплачені кошти за отримані послуги у розмірі 792 783 грн 72 коп, що підтверджується платіжними інструкціями, а саме:

- № 2410 від 14.12.2023 на суму 142 783 грн 72 коп (а.с.22);

- № 2512 від 22.12.2023 на суму - 300 000 грн 00 коп (а.с.22 на звороті;

- № 69161 від 29.01.2024 на суму - 100 000 грн 00 коп (а.с.23);

- № 527 від 01.02.2024на суму - 50 000 грн 00 коп. (а.с. 23 на звороті)

- № 661 від 12.02.2024 на суму - 200 000 грн 00 коп (а.с.24).

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідачем не було здійснено повного погашення заборгованості за договором Фермерське господарство "АГРОПІВДЕНЬ ПЛЮС" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Приватного підприємства АГРО-ЕКСПРЕС-СЕРВІС про стягнення 2 595 182 грн 72 коп., з яких: 2 490 433 грн 62 коп - основний борг, 44 451 грн 21 коп. - пеня за період з 30.09.2023 по 22.02.2024; 60 297 грн 89 коп. - інфляційні втрати.

Разом з тим, після звернення позивача до суду з позовом у даній справі №918/232/24 відповідачем частково погашена основна заборгованість по Договору суборенди техніки з екіпажем №08-23М від 08.05.2023 у загальному розмірі 150 000,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями № 1332 від 01.03.2024 та № 69639 від 18.04.2024 (а.с.89).

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 30.04.2024 закритто провадження у справі в частині стягнення основного боргу на суму 150 000,00 грн на підставі п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України за відсутністю предмету спору.

Таким чином, предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача 2 445 182,72 грн з яких: 2 340 433 грн 62 коп. - основний борг, 44 451 грн 21 коп. - пеня за період з 30.09.2023 по 22.02.2024; 60 297 грн 89 коп. - інфляційні втрати.

Згідно з ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір суборенди техніки з екіпажем №08-23М від 08.05.2023 підписаний сторонами, докази визнання договору недійсним у суду відсутні.

Із змісту договору вбачається, що на його підставі між сторонами виникли правовідносини найму (оренди) транспортного засобу, що регулюються зокрема главою 5 ЦК України.

Згідно зі статтею 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Частиною першою статті 760 ЦК України визначено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом (ч. 3 ст. 760 ЦК України).

Відповідно до положень статті 798 ЦК України предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо. Договором найму транспортного засобу може бути встановлено, що він передається у найм з екіпажем, який його обслуговує. Сторони можуть домовитися про надання наймодавцем наймачеві комплексу послуг для забезпечення нормального використання транспортного засобу.

Частиною першою статті 799 ЦК України встановлено, що договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі.

За змістом статті 805 ЦК України управління та технічна експлуатація транспортного засобу, переданого у найм з екіпажем, провадяться його екіпажем. Екіпаж не припиняє трудових відносин з наймодавцем. Витрати на утримання екіпажу несе наймодавець.

Екіпаж транспортного засобу зобов`язаний відмовитися від виконання розпоряджень наймача, якщо вони суперечать умовам договору найму, умовам використання транспортного засобу, а також якщо вони можуть бути небезпечними для екіпажу, транспортного засобу, прав інших осіб. Законом можуть встановлюватися також інші особливості договору найму транспортного засобу з екіпажем.

Частинами 1-5 статті 762 ЦК України унормовано, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовами п.5.4 договору передбачено, що суборендна плата сплачується в безготівковому порядку протягом 10-ти банківських днів після підписання акту виконаних робіт (наданих послуг).

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 202 ГК України та статті 599 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач належним чином виконав умови договору, зокрема, передав відповідачу в оренду сільськогосподарську техніку, натомість відповідач свої зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати орендної плати належним чином не виконав, внаслідок чого було допущено прострочення у виконанні грошового зобов`язання.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем порушені права позивача та враховуючи доведеність факту заборгованості відповідача перед позивачем по договору суборенди техніки з екіпажем №08-23М на суму 2 340 433 грн 62 коп., заявлена позовна вимога позивача про стягнення з відповідача зазначеної суми є правомірною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення пені у розмірі 44 451 грн 21 коп. за період з 30.09.2023 по 22.02.2024, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Згідно з ч. 1, 3 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 6 статті 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 6 статті 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 8.3. Договору передбачено, що у разі прострочення сплати орендних платежів Суборендар сплачує Орендарю пеню в розмірі 0,01 відсотка від суми боргу.

Обґрунтовуючи початок строку із нарахування пені позивач вказує, що Акт надання послуг №11 на суму 3 283 217 грн 34 коп. складено і підписано 18.09.2023, тобто суборендна плата мала бути сплачена протягом десяти банківських днів з 18.09.2023. Отже, граничний строк сплати настав 29.09.2023. З 30.09.2023 почалось прострочення платежу та почалось нарахування пені у розмірі 0,01 відсотка від суми боргу (пункт 8.1. договору).

Поряд з цим, колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції не погодився із таким обґрунтуванням позивача та дійшов висновку, що прострочення виконання зобов`язань за Договором розпочалося не із 30.09.2023, а із 03.10.2023 враховуючи на наступне.

Акт надання послуг №11 на суму 3 283 217 грн 34 коп. складено і підписано 18.09.2023.

Згідно п.5.1. та п.5.4. Договору, які визначають загальну вартість суборендної плати та порядок розрахунків, суборендар зобов`язався сплатити 100,0% вартості суборендної плати протягом 10-ти банківських днів, після підписання акту виконаних робіт (наданих послуг).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку щодо необхідності відліку строку на орендну оплату товару за договором саме у робочих днях. Отже, останній 10-й робочий день строку, обумовленого сторонами у п.5.1. та п.5.4. Договору припав на 02.10.2023. У зв`язку з цим, відповідач прострочив погашення своїх зобов`язань із 03.10.2023.

Судом першої інстанції перевірено розрахунки пені надані позивачем та встановлено, що останні не є арифметично вірними, а обґрунтований розмір стягнення з відповідача пені становить 43 466,25 грн. (а.с.120).

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку перерахунку пені здійсненого судом першої інстанції та встановлено: з 03/10/2023 до 13/12/2023 - 3 283 217,34 x 0.01 x 72 : 100 = 23 639,16 грн.; з 14/12/2023 до 21/12/2023 - 3 140 433,62 x 0.01 x 8 : 100 = 2 512,35 грн.; з 22/12/2023 до 28/01/2024 - 2 840 433,62 x 0.01 x 38 : 100 = 10 793,65 грн.; з 29/01/2024 до 31/01/2024 - 2 740 433,62 x 0.01 x 3 : 100 = 822,13 грн.; з 01/02/2024 до 11/02/2024 - 2 690 433,62 x 0.01 x 11 : 100 = 2 959,48 грн.; з 12/02/2024 до 22/02/2024 - 2 490 433,62 x 0.01 x 11 : 100 = 2 739,48 грн.. Всього розмір пені становить 43 466,25 грн.

Отже, колегією суддів перевірено перерахунок пені здійснений судом першої інстанції та встановлено, що дані нарахування здійснено арифметично вірно, не суперечать вимогам законодавства, а тому підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про стягнення пені в розмірі 43 466,25 грн., а в стягненні 984 грн 96 коп. відмовити.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 60 297 грн 89 коп. інфляційних втрат.

Статтею 625 ЦК України врегульовані правовідносини за наслідками невиконання грошового зобов`язання, зокрема боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У правовому висновку, викладеному Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 09.02.2021 року у справі №520/17342/18, від 07.07.2020 року у справі №296/10217/15-ц та від 19.06.2019 року у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, від 13.11.2019 року у справі №922/3095/18, від 18.03.2020 року у справі №902/417/18, зокрема зазначено, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не мають характеру штрафних санкцій і є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних, навіть, якщо умовами договору не передбачено стягнення інфляційних та річних.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та проценти річних відповідно до ст. 625 ЦК України є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції перевірено розрахунки інфляційних втрат долучені позивачем до матеріалів справи не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу та встановлено, що останні не є арифметично вірними, а обґрунтований розмір стягнення з відповідача інфляційних втрат становить 83 629,22 грн (а.с.119-120).

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку перерахунку інфляційних втрат здійсненого судом першої інстанції та встановлено: з 03/10/2023 до 13/12/2023 - 3 283 217,34 x 1.01304000 - 3 283 217,34 = 42 813,15 грн.; з 14/12/2023 до 21/12/2023 - 3 140 433,62 x 1.00700000 - 3 140 433,62 = 21 983,04 грн.; з 22/12/2023 до 28/01/2024 - 2 840 433,62 x 1.00400000 - 2 840 433,62 = 11 361,73 грн.; з 29/01/2024 до 31/01/2024 - 2 740 433,62 x 1.00000000 - 2 740 433,62 = 0,00 грн.; з 01/02/2024 до 11/02/2024 - 2 690 433,62 x 1.00000000 - 2 690 433,62 = 0,00 грн.; з 12/02/2024 до 22/02/2024 - 2 490 433,62 x 1.00300000 - 2 490 433,62 = 7 471,30 грн. Всього розмір інфляційних втрат становить 83 629,22 грн.

З урахуванням викладеного, колегія суддів, перевіривши зроблений судом першої інстанції перерахунок інфляційних втрат, погоджується, з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача 60 297 грн 89 коп. інфляційних втрат у розмірі визначеному позивачем, оскільки, суд при винесенні рішення не може вийти за межі позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 2 340 433 грн 62 коп. - основного боргу, 43 466 грн 25 грн. - пені, 60 297 грн 89 коп. - інфляційних втрат.

Щодо твердження відповідача, що прийняття рішення Господарським судом Рівненської області 23.05.2024 року у даній справі є передчасним та таким, що зумовило порушення прав позивача і відповідача на мирне врегулювання судового спору, шляхом укладення мирової угоди, колегія суддів зазначає наступне.

Одним зі способів вирішення господарського спору (в контексті прояву принципу диспозитивності в господарському процесі) є мирова угода сторін, яка може стосуватися лише прав та обов`язків сторін щодо предмета позову.

За статтями 192, 193 Господарського процесуального кодексу України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією самою ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Мирова угода - це договір, який укладається сторонами з метою припинення спору та на умовах, погоджених сторонами. Тобто, відмовившись від судового захисту, сторони ліквідують наявний правовий конфлікт через самостійне врегулювання розбіжностей на погоджених умовах.

Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом, що дозволяє добросовісній стороні без зайвого звернення до суду вимагати примусового її виконання.

На відміну від звичайного договору, мирова угода у позовному провадженні укладається в процесі розгляду справи у господарському суді у формі та на умовах, передбачених процесуальним законодавством; підлягає затвердженню господарським судом; припиняє процесуально-правові відносини сторін; якщо мирова угода не виконується добровільно, вона виконується в порядку, встановленому для виконання судового рішення. У цих висновках Суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі №916/661/20.

Мирова угода є вираженням взаємного волевиявлення сторін, що спрямоване на вирішення спору між ними на основі компромісу та припинення його подальшого судового розгляду. У ній можуть вирішуватися питання, що стосуються виключно прав і обов`язків сторін.

З матеріалів справи вбачається, що 11 квітня 2024 року через підсистему "Електронний суд" від представника Приватного підприємства "АГРО-ЕКСПРЕС-СЕРВІС" до суду першої інстанції надійшло клопотання про відкладення судового засідання. До вказного клопотання відповідачем додано проект спільної заяви сторін про укладення мирової угоди та проект мирової угоди без підписів сторін (а.с.73-80).

Вказане клопотання мотивоване тим, що між сторонами ведуться переговори щодо укладення мирової угоди. Відповідач повідомляє, що між представником ПП "АГРО-ЕКСПРЕС-СЕРВІС" та головою ФГ "АГРОПІВДЕНЬ ПЛЮС" Єфімовим Миколою Костянтиновичем було проведено переговори з метою врегулювання існуючого судового спору, шляхом укладення мирової угоди. Представник голова ФГ "АГРОПІВДЕНЬ ПЛЮС" погодив процес узгодження умов майбутньої мирової угоди. Проекти мирової угоди надсилалися ПП " АГРО-ЕКСПРЕС-СЕРВІС " 09.04.2024, з правками за наслідком переговорів 10.04.2024 та 11.04.2024. ФГ "АГРОПІВДЕНЬ ПЛЮС", на даний момент не надало заперечень, щодо запропонованого проекту мирової угоди, її умови узгоджуються між сторонами. В зв`язку з викладеним, для можливості мирного врегулювання судового спору відповідач просить суд відкласти судове засідання.

З ухвали Господарського суду Рівненської області від 11.04.2024 по справі №918/232/24 вбачається, що присутній у судовому засіданні представник позивача повідомив суду, що проект мирової угоди не влаштовує ФГ "АГРОПІВДЕНЬ ПЛЮС", а відтак не був погоджений, а суд першої інстанції зауважив, що інших доказів щодо вчинення дій сторонами у справі, з метою врегулювання спору мирним шляхом представником відповідача не надано. Вказані обставини також підтверджено представником позивача у відзиві на апеляційну скаргу та при наданні поясненнь в судовому засіданні 17.07.2024 в суді апеляційної інстанції.

Колегією суддів встановлено, що після постановлення ухвали Господарського суду Рівненської області від 11.04.2024 по справі №918/232/24, матеріали справи не містять доказів вчинення дій сторонами у справі, з метою врегулювання спору мирним шляхом, що в свою чергу спростовує твердження відповідача про недобросовісну поведінку позивача під час вчинення відповідачем дій на мирне врегулювання спору.

Крім того, колегія суддів відзначає, що заяви представника позивача про відмову від мирової угоди не є зловживання правом сторони, оскільки укладення мирової угоди є правом сторони, а не її імперативним обов`язком.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність твердження відповідача, що прийняття рішення Господарським судом Рівненської області 23.05.2024 року є передчасним та таке, що зумовило порушення прав позивача і відповідача на мирне врегулювання судового спору, шляхом укладення мирової угоди.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду Рівненської області від 23 травня 2024 року у справі №918/232/24 в частині стягнення 2 340 433 грн 62 коп. - основного боргу, 43 466 грн 25 грн. - пені, 60 297 грн 89 коп. - інфляційних втрат відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "АГРО-ЕКСПРЕС-СЕРВІС" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Рівненської області від 23 травня 2024 року у справі №918/232/24 в частині стягнення 2 340 433 грн 62 коп. - основного боргу, 43 466 грн 25 грн. - пені, 60 297 грн 89 коп. - інфляційних втрат, без змін.

2. Справу №918/232/24 повернути Господарському суду Рівненської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "18" липня 2024 р.

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Олексюк Г.Є.