ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
09 липня 2024 року м.ТернопільСправа № 921/534/23(921/116/24)
Господарський суд Тернопільської області
у складі судді Андрусик Н.О.
за участю секретаря судового засідання Мисліцької Д.Б.
розглянув заяву без номера від 01.07.2024 (вх.№5232 від 01.07.2024) Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м. Тернопіль
про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат
у справі
за позовом: Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м.Тернопіль
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "БМБУД", с.Настасів Тернопільського району Тернопільської області
про стягнення 43 741,87грн,
за участю представників:
позивача: не з`явився;
відповідача: не з`явився.
Зміст поданої заяви.
Дочірнє підприємство "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м.Тернопіль звернулося 01.07.2024 через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС до Господарського суду Тернопільської області із заявою без номера від 01.07.2024 (вх.№5232) про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом даного спору в розмірі 20 000,00грн.
Заперечення відповідача.
З приводу змісту договору про надання правової допомоги від 03 липня 2023 року відповідачем зауважено, що його умовами не передбачено яким чином здійснюється розрахунок наданої правової допомоги адвокатом, як-от: фіксований розмір чи погодинна оплата, що унеможливлює встановити яким способом здійснювався розрахунок заявленої суми витрат на правничу (правову) допомогу. Окрім того, вказує на суперечливість п.4.1 договору від 03.07.2024 та п.5 Акту приймання-передачі наданих послуг від 01 липня 2024 року, адже в них містяться різні строки здійснення оплати вартості наданих адвокатом послуг.
Також відповідач ставить під сумнів реальність понесення позивачем таких витрат, зазначивши про відсутність в матеріалах справи платіжних документів про їх оплату позивачем.
Процесуальні дії суду по розгляду заяви.
Оскільки суддя Сидорук А.М., в провадженні якої знаходиться дана справа, з 03.07.2024 по 06.08.2024 перебуватиме у відпустці, тому з метою дотримання строку розгляду заяви позивача про ухвалення додаткового рішення, встановленого ч.3 ст. 244 ГПК України, відповідно до пункту 2.3.47. Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.1 розділу ІV Засад використання автоматизованої системи документообігу Господарського суду Тернопільської області на підставі розпорядження заступника керівника апарату Господарського суду Тернопільської області від 01.07.2024 здійснено повторний автоматизований розподіл у справі №921/534/23(921/116/24), за результатами якого дану заяву розподілено на розгляд судді Андрусик Н.О. (Протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2024).
Ухвалою суду від 02.07.2024 заяву підприємства прийнято до розгляду у судовому засіданні, котре призначено на 09.07.2024; встановлено відповідачу процесуальний строк для подання заяв по суті поданої позивачем заяви.
Заявник в судове засідання не з`явився; натомість згідно поданого клопотання №06-3/ без дати (вх.№5460 від 09.07.2024) просив здійснювати розгляд заяви без його участі.
Представник відповідача в судове засідання також не з`явився; у запереченні без номера від 02.07.2024 (вх.№5282 від 03.07.2024) просив судове засідання по розгляду заяви позивача про ухвалення додаткового рішення здійснювати без його участі.
Обставини справи.
У провадженні Господарського суду Тернопільської області перебуває справа №921/534/23 (суддя Сидорук А.М.) про банкрутство Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України".
Дочірнє підприємство "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "автомобільні дороги України" в межах справи про банкрутство звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "БМБУД" про стягнення заборгованості за договором оренди майна №27/03 від 27.03.2019 в загальній сумі 43 471,87грн, з яких: 32 213,36 грн основного боргу, 9593,47 грн інфляційних нарахувань, 1 935,04 грн - 3% річних (справа №921/534/23(921/116/24)). Розгляд даної справи, згідно з ухвалою суду від 18 березня 2024 року про відкриття провадження у справі, здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 28 червня 2024 року у справі 921/534/23(921/116/24) позов задоволено; оскільки ухвалою суду від 18 березня 2024 року відстрочено позивачу сплату судового збору до ухвалення рішення у даній справі, тому за результатами вирішення спору, стягнуто з ТОВ "БМБУД" в дохід Державного бюджету України - 3028 грн судового збору.

У попередньому розрахунку судових витрат, наведеному у позовній заяві, позивачем зазначено, що він очікує понести витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00грн та, з посиланням на норми статті 129 ГПК України, зазначив, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Ухвалюючи 28.06.2024 рішення судом питання про відшкодування витрат, понесених позивачем на професійну правову допомогу, не вирішувалося.

Заяву про ухвалення додаткового рішення в частині судових витрат позивачем подано 01.07.2024 через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС.

Як вказує заявник та це вбачається з долучених до справи доказів, між Дочірнім підприємством "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "автомобільні дороги України" як Замовником та Адвокатом Боровою Любов`ю Володимирівною 03 липня 2023 року укладено договір про надання правової допомоги (далі - договір), відповідно до пункту 1.1 якого Адвокат зобов`язався надати Замовнику та його структурним підрозділам визначену договором правову допомогу щодо захисту інтересів останнього, зокрема в органах державної влади, усіх судах з усіма правами представника, а Замовник зобов`язався оплатити такі послуги (п.3.2.1 договору).

У пункті 2.2 сторонами визначено, що строк надання послуг починається з 3 липня 2023 року та закінчується 2 липня 2024 року.

Згідно з пунктом 1.2 договору, завершення терміну дії цього договору не позбавляє Адвоката права продовжувати здійснювати представництво Замовника до завершення судових процесів, які були розпочаті під час дії цього договору.

На підтвердження факту надання адвокатом послуг Замовнику відповідно до умов цього договору складається акт в строк 10 днів з дати фактичного надання послуг (пункт 1.3 договору).

Пунктом 2.1 договору передбачено, що послуги надаються Адвокатом шляхом усного та письмового консультування; складання проектів необхідних процесуальних документів, скарг, клопотань, відводів та інших, передбачених чинним законодавством України процесуальних документів; надання послуг щодо захисту та представництва інтересів Замовника в органах прокуратури, внутрішніх справ, інших органів дізнання, досудового слідства, судової влади, тощо.

Відповідно до цього договору Адвокат має право (п.3.3 договору):

- подавати, підписувати та отримувати від імені Замовника та свого імені будь-які заяви, скарги, клопотання, довідки та інші документи; отримувати всі необхідні відповіді на звернення, заяви, довідки та інші документи (п.3.3.1 договору);

- знайомитися з матеріалами кримінальних справ, судових справ, в тому числі знайомитися з матеріалами справи, на яких ґрунтується затримання підозрюваного, визначення запобіжних заходів, пред`явлення обвинувачення, а після закінчення досудового слідства, - з усіма матеріалами справи (п.3.3.2 договору);

- давати свідчення по пред`явленому обвинуваченню, бути присутнім на допитах свідка підозрюваного, обвинуваченого та при здійсненні будь-яких інших слідчих дій, у яких бере участь замовник (п.3.3.3 договору);

- приймати участь у судових засіданнях при розгляді справ районними (місцевими), а також судами апеляційної та касаційної інстанції, надавати пояснення, заявляти клопотання та відводи, викладати в судовому засіданні свою точку зору відносно клопотань інших учасників процесу, оскаржувати дію і рішення особи (осіб), що здійснює(ють) дізнання, у тому числі слідчого прокурора; приймати участь та виступати в судових дебатах (п.3.3.4);

- знайомитися з протоколами судових засідань, подавати заперечення на них; знати про внесення у справі прокурором подання, апеляції, подавати на них усні та письмові заперечення; приймати, збирати відомості та факти, які можуть бути використані в якості доказів по справі, в тому числі запитувати та отримувати будь-які документи (оригінали чи їх копії), інформацію, тощо від будь-яких фізичних та юридичних осіб (п.3.3.5 договору);

- робити запити до підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, отримувати письмові висновки спеціалістів та експертів з питань, що вимагають наявності спеціальних знань, здійснювати будь-які інші дії, що дозволені чинним законодавством, в тому числі, але не обмежуючись, діє, на здійснення яких потрібна належним чином посвідчена довіреність, для належного представлення інтересів замовника;

- користуватися іншими правами передбаченими Кримінальним процесуальним кодексом України та іншим кримінально-процесуальним законодавством України (п.3.337 договору).

Згідно з пунктом 3.4.1 договору, Адвокат зобов`язався своєчасно та в повному обсязі надавати Замовнику правові послуги, передбачені цим договором та відповіді на запити Замовника щодо ходу та стану надання послуг.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що за надані послуги Замовник протягом 10 робочих днів з дати підписання Акту про надання послуг виплачує Адвокату у безготівковій формі плату згідно з актами виконаних робіт.

Згідно з пунктом 7.1 договору, цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами , а закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору (пункт 7.3 договору).

На підставі цього договору адвокатом видано ордер серії ВО №1071394 від 26.02.2024 на надання правничої (правової) допомоги ДП "Тернопільський облавтодор" у Господарському суді Тернопільської області (а.с.33) по розгляду справи №921/534/23(921/116/24).

1 липня 2024 року сторонами договору складено та підписано Акт приймання-передачі, відповідно до якого Адвокатом надано, а Підприємством (Замовником) прийнято послуги з повного супроводу судової справи №921/534/23(921/116/24) та представництва інтересів підприємства в суді першої інстанції, в тому числі підготовка та написання позовної заяви з всіма додатками, в тому числі аналіз первинних та інших документів Замовника, аналіз судової практики в подібних правовідносинах з урахуванням правових висновків Верховного суду та Верховного Суду України та судові засідання. Вартість цих послуг оцінено в розмірі 20,000 грн (пункт 1 Акту) як гонорар.

Згідно з пунктом 2 Акту від 1 липня 2024 року, загальна вартість наданих адвокатом послуг складає 20 000 грн.

Відповідно до пункту 3 Акту, внаслідок підписання цього Акту, Замовник підтверджує факт отримання від Адвоката послуг на суму 20 000 грн відповідно до договору про надання правової допомоги від 03 липня 2023 року, а також підтверджує відсутність претензій до Адвоката стосовно отриманих послуг.

Підписанням Акту сторони підтверджують, що розрахунки за надані послуги згідно цього Акту не проведені (пункт 4 Акту).

У пункті 5 Акту визначено, що гонорар сплачується протягом 90 днів після підписання сторонами Акту приймання-передачі наданих послуг та набрання рішенням суду законної сили і повного виконання такого рішення іншою стороною.

Мотиви та норми закону, з яких суд виходить при ухваленні додаткового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Позивачем у позові визначено орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00грн.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Розгляд даної господарської справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Оскільки в процедурі спрощеного провадження стадія судових дебатів відсутня, вимога ч. 8 ст. 129 ГПК України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат до закінчення судових дебатів не може розповсюджуватися на сторін у справі, яка розглядається у спрощеному провадженні, а тому до правовідносин сторін підлягає застосуванню інша вимога ч. 8 ст. 129 ГПК України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Такий правовий висновок викладено Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 06.10.2020 у справі №922/376/20.

У випадку розгляду справи у порядку спрощеного провадження, коли проведення судових дебатів процесуальним законом взагалі не передбачено, учасник справи має дотримуватися встановленого пунктом 2 частини восьмої статті 129 ГПК України п`ятиденного строку для подання заяви про розподіл судових витрат та доказів понесення таких витрат, а в разі його пропуску - належним чином обґрунтувати поважність причин (пункт 24 постанови колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30 вересня 2021 року у справі №918/853/20).

Рішення у даній справі судом ухвалено 28.06.2024. У позові позивачем повідомлено про подання ним письмових доказів на підтвердження понесених витрат в порядку ч.8 ст.129 ГПК України протягом 5 днів з дня ухвалення рішення.

Заяву позивача про ухвалення додаткового рішення подано до суду 01.07.2024, відтак, враховуючи приписи ч. 7 ст. 116 ГПК України, вказана заява подана з дотриманням п`ятиденного строку з дня ухвалення рішення суду.

Відтак, суд доходить до висновку про наявність правових підстав для розгляду заяви позивача про розподіл судових витрат по суті.

Частинами 2-6 ст.126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з тим, у ч. 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Така правова позиція викладена в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспіврозмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, у розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи

Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18, від 06.12.2019 у справі №910/353/19.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (Закон- №5076-VI) адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону № 5076-VI).

Стаття 30 Закону №5076-VI визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).

Частинами 1 та 2 статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За змістом ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до укладеного договору про надання правової допомоги без номера від 03.07.2023 адвокат Борова Л.В. зобов`язалася надати ДП "Тернопільський облавтодор" професійну правничу допомогу щодо захисту інтересів підприємства, зокрема, шляхом усного та письмового консультування; складання проектів необхідних процесуальних документів; подання заяв та інших документів. Умовами договору від 03.07.2023 Адвокат наділений й правом на вчинення інших дій, але такі передбачені для здійснення представництва у досудовому розслідуванні кримінальних проваджень, розгляду справ щодо кримінальних правопорушень, тощо, але не пов`язані з виконанням замовлення ДП "Тернопільський облавтодор" на представництво та надання професійної правничої допомоги у господарській справі.

Відповідно до пункту 1.3 договору на підтвердження факту надання Адвокатом послуг Замовнику складається Акт в строк 10 днів з дати фактичного надання послуг, а за надані послуги Замовник здійснює оплату Адвокату у безготівковій формі протягом 10 робочих днів з дати підписання Акту про надання послуг.

Сторонами договору від 3 липня 2023 року складено та підписано 1 липня 2024 року Акт приймання-передачі, відповідно до якого Адвокатом надано, а Підприємством (Замовником) прийнято послуги з повного супроводу судової справи №921/534/23(921/116/24) та представництва інтересів підприємства в суді першої інстанції, в тому числі підготовка та написання позовної заяви з всіма додатками, в тому числі аналіз первинних та інших документів Замовника, аналіз судової практики в подібних правовідносинах з урахуванням правових висновків Верховного Суду та Верховного Суду України та судові засідання. Вартість цих послуг визначено як узгоджений гонорар в розмірі 20 000 грн (пункти 1, 2 Акту).

Встановлено, що надані послуги згідно договору та Акту підприємством не оплачені, а строк їх оплати не сплив, враховуючи п.5 Акту від 01.07.2024 та на те, що судове рішення від 28.06.2024 у справі ще не набрало законної сили. Водночас, зазначена обставина не є підставою для відмови у відшкодуванні судом вартості наданих адвокатом послуг за рахунок відповідача (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 27 липня 2022 року у справі №686/28627/18, від 23 грудня 2021 року у справі №923/560/17, від 10 листопада 2021 року №329/766/18, від 1 вересня 2021 року у справі №178/1522/18).

За змістом п.1 частини 2 статті 126 та частини 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Тобто, витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 частини 2 статті 126 ГПК України).

Вказана правова позиція наведена в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, постанові Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 20.12.2019 у справі №903/125/19.

Обґрунтованість та співмірність понесених витрат на професійну правничу допомогу слід досліджувати з урахуванням ч. 3 ст. 13 ГПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідна правова позиція викладена у вказаній вище постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.02.2021 у справі № 922/2875/18.

За змістом ст. 13, 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За змістом ч. 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, судом встановлено, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20 000,00грн є підтвердженими документально.

В той же час, суд вважає за необхідне відзначити, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування відповідно до ст. 129 ГПК України має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а їх розмір є розумним та виправданим, що випливає з ст. 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний не тільки оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але також оцінити та встановити чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та співмірність у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відповідний висновок викладений в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.02.2021 у справі № 922/2875/18.

Під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

При цьому, такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини 5 статті 129 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).

Тобто критерії, визначені частиною 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини 4 статті 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи; часткова відмова стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі, суди мають таке право відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України та висновків об`єднаної палати про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для покладання на відповідача всіх понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу, тобто в сумі 20 000,00грн, оскільки винагорода адвоката в зазначеному розмірі, на думку суду, є завищеною щодо відповідача та є неспівмірною зі складністю справи. Дана справа, ураховуючи ціну позову (437 741,87грн), яка не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, обсяг та характер доказів, долучених до справи, кількість сторін спору, по своїй суті не є складною і як наслідок - не потребувала пошуку та вивчення адвокатом значної кількості судової практики та приписів діючого законодавства України зі спірного питання, що стосувалося здійснення розрахунків за користування майном, вивчення та аналізу первинних бухгалтерських документів (період заборгованості охоплює чотири місяці), необхідних для складання даної позовної заяви.

Також суд критично оцінює умови визначення форми оплати послуг адвоката, адже у договорі від 03.07.2023 таку оплату (фіксовану чи погодинну) сторонами не узгоджено, а в Акті від 01.07.2024 визначено двохзначне поняття вартості наданих послуг Адвокатом (п.2 Акту) та розмір узгодженого гонорару (п.1 Акту). Крім того, судом береться до уваги, що справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, а явка сторін в судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалася; представник позивача не брав участі в судовому засіданні 11.06.2024.

Таким чином, суд вважає судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20 000,00грн неспівмірними з ціною позову та обсягом наданих послуг зі складністю справи та часом, витраченим на підготовку позову та представництво інтересів позивача в суді.

При цьому, суд бере до уваги, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених витрат, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від №640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19 тощо).

Враховуючи наведене вище, виходячи з принципу розумності, справедливості та пропорційності, суд вважає за доцільне покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00грн.

При цьому суд відхиляє доводи відповідача щодо визначення у договорі та Акті від 01.07.2024 різних строків оплати послуг адвоката, адже факт оплати і тим більше строк оплати витрат позивача на професійну правничу допомогу не ставиться в залежність від вирішення питання про відшкодування таких судових витрат. Доказів на спростування факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу відповідачем не надано, а лише висловлено власний сумнів щодо їх реальності, що також не може слугувати підставою для відмови у вирішенні питання про розподіл судових витрат

Висновки господарського суду.

Згідно з приписами ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

За наведених обставин, з огляду на надані позивачем докази, якими, відповідно до вимог ст.74 Господарського процесуального кодексу України, доведено надання Клієнту послуг Адвокатом з професійної правничої допомоги, враховуючи, що рішенням Господарського суду Тернопільської області від 28.06.2024 не вирішено питання про розподіл судових витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат за правилами, передбаченими ст.129 ГПК України, поклавши їх на відповідача в розмірі 10 000,00грн, у зв`язку з чим заява позивача задовольняється судом частково.

Керуючись ст.ст.4, 73-79, 123, 124, 126, 129, 221, 237, 238, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Заяву без номера від 01.07.2024 (вх.№5232 від 01.07.2024) Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у справі №921/534/23(921/116/24), - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БМБУД" (село Настасів, вул.Плебанівка, будинок 712/9, ідентифікаційний код 41037833) на користь Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (місто Тернопіль, вулиця Кульчицької, будинок 8, ідентифікаційний код 31995099) - 10 000 (десять тисяч)грн 00коп. витрат, понесених на професійну правничу допомогу.

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

3. В решті заяви відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч.1 ст. 241 ГПК України).

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції в порядку ст.257 ГПК України до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дати складення повного тексту судового рішення.

Додаткове судове рішення складено та підписано 15.07.2024.

Суддя Н.О. Андрусик