ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2024 р. м. Житомир Справа № 906/314/24

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

секретар судового засідання: Стретович Н.К.

за участю представників сторін:

від позивача: Струкова Л.В. - виписка з ЄДР;

від відповідача: Давиденко В.В. - ордер серія АМ № 1084316 від 10.04.2024,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Зигзаг"

до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області

про визнання незаконними та скасування рішень, визнання поновленим права користування земельною ділянкою, визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі

Товариство з обмеженою відповідальністю "Зигзаг" звернулося до суду з позовом, згідно якого, з урахуванням заяви про виправлення технічних помилок у прохальній частині позову, просить:

- визнати незаконним та скасувати рішення 37 сесії 8 скликання 2 пленарного засідання Оліївської сільської ради Житомирського району, Житомирської області "Про розгляд клопотання ТОВ "Зигзаг" від 26.05.2023 №933;

- визнати незаконним та скасувати рішення 40 сесії 8 скликання Оліївської сільської ради Житомирського району, Житомирської області "Про врегулювання правовідносин" від 14.07.2023 №1042;

- визнати поновленим за ТОВ "Зигзаг" право користування земельною ділянкою (кадастровий номер: :08:001:1107), загальною площею 0,7914 га, що знаходиться за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Оліївка, вул. Народицька, 1, на умовах оренди за договором оренди землі від 19.06.2018, зареєстрованої в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 07.03.2019, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 220);

- визнати додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 19.06.2018, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстраціїю іншого речового права 07.03.2019, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 220, укладеною в наведеній позивачем редакції.

Ухвалою від 25.03.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 16.04.2024 об 11:30.

10.04.2024 надійшов, сформований у системі "Електронний суд", відзив на позовну заяву.

16.04.2024 поштовим зв`язком від представника позивача надійшла заява про виправлення технічних помилок у прохальній частині позову.

Ухвалою від 16.04.2024 суд відмовив у задоволені клопотання представника позивача про витребування доказів, відклав розгляд справи на 14.05.2024.

17.04.2024 через систему "Електронний суд" від представника позивача повторно надійшла заява про витребування доказів.

26.04.2024 через систему "Електронний суд" надійшла відповідь на відзив від представника позивача.

10.05.2024 через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшло клопотання, згідно якого він просить приєднати до матеріалів справи деталізовану інформаційну довідку з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 18.04.2024 № 374815010 щодо земельної ділянки площею 0,7914 га з кадастровим номером :08:001:1107.

У судовому засіданні 14.05.2024 представник позивача заявила клопотання про долучення до матеріалів справи документів, а саме листа Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 23.04.2024 № 467/02-03-23/24.

Клопотання про витребування доказів суд залишив без розгляду, з урахуванням позиції представника позивача щодо актуальності цього клопотання після наданих у підготовчому засіданні пояснень представника відповідача.

Ухвалою від 14.05.2024 суд закрив підготовче провадження та призначив справу №906/314/24 до судового розгляду по суті, призначив судове засідання на 30.05.2024.

У засіданнях суду оголошувалися перерви: 30.05.2024 до 27.06.2024, 27.06.2024 до 05.07.2024.

Під час розгляду справи представник позивача підтримав заявлені вимоги, з наведених у позові та відповіді на відзив підстав. Представник відповідача щодо задоволення позову заперечував, з наведених у відзиві мотивів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

Як зазначає позивач, 19.06.2018 між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди землі, що був змінений 07.10.2020 шляхом укладання додаткової угоди №б/н, тобто після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", а тому на спірні правовідносини поширюється дія ст.126-1 3К України.

За умовами договору оренди на орендаря покладався обов`язок не пізніше тридцяти днів до закінчення строку договору (а саме до 19.05.2023) звернутися до орендодавця з листом-повідомленням про укладення договору оренди землі на новий строк, при цьому додавання будь-яких інших документів за ст. 126-1 ЗК України не вимагається.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що:

- як користувач земельної ділянки, з метою використання свого права на поновлення договору оренди землі від 19.06.2018, відповідно до ст. 126-1 ЗК України, своєчасно звернувся до Оліївської сільської ради із відповідним листом-повідомленням (заявою) та доданими до нього документами;

- до листа-повідомлення додав проект додаткової угоди про продовження (поновлення) договору оренди землі від 19.06.2018, не зважаючи на те, що ст. 126-1 ЗК України такого не вимагається;

- своєчасно та в повному обсязі сплачував орендну плату згідно договору оренди землі від 19.06.2018, у тому числі і після 19.06.2023.

При цьому наголошує, що Оліївська сільська рада Житомирського району Житомирської області, проект додаткової угоди у визначений законом строк не розглянула і заяви до Державного реєстратора про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору оренди землі від 19.06.2018 в установлений законом строк, тобто до 19.05.2023, Оліївська сільська рада Житомирського району Житомирської області не подала.

Позивач також вказує, що досі продовжує користуватися орендованою земельною ділянкою та виконувати умови цього договору, у тому числі щодо розробки проектної документації на будівництво багатоквартирного житлового будинку з розміщенням у ньому на першому поверсі вбудованого нежитлового приміщення дошкільного навчального закладу та сплати орендної плати, що підтверджується долученими до даного позову копіями платіжних доручень, відповідно до яких за період з липня 2023 по січень 2024 позивач сплатив орендодавцю орендної плати за користування спірною земельною ділянкою на загальну суму 172075,08 грн. Звернув увагу на те, що відповідач жодного разу не звертався до позивача на предмет повернення зазначених коштів з посиланням на закінчення договірних відносин.

Зазначає, що згідно оскаржуваних рішень, підставою для відмови ТОВ "Зигзаг" у поновленні договору оренди землі від 19.06.2023 є "невикористання" земельної ділянки за цільовим призначенням, яке, згідно позиції відповідача, мотивоване тим, що позивач допустив порушення зобов`язання за додатковою угодою від 07.10.2020, не збудувавши до 19.06.2023 на спірній земельній ділянці дошкільний навчальний заклад орієнтовною розрахунковою кількістю 80 дітей.

Однак, зазначену позицію відповідача позивач вважає безпідставним припущенням, яке суперечить нормам цивільного законодавства і не ґрунтується на належних та допустимих доказах. Так, оскільки факт нецільового використання земельної ділянки встановлюється лише на підставі актів перевірок контролюючих органів або ж обов`язкових для виконання вказівок (приписів) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про таку охорону, або ж протоколів і постанов про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про таку охорону, то за відсутності таких документів, відповідач не мав права позбавляти позивача права користування земельною ділянкою з цієї підстави.

При цьому позивач як на обставини, що не залежали від його волі та не дали йому можливості вчасно виготовити проектну документацію на будівництво багатоквартирного житлового будинку в с. Оліївці по вул. Народицькій, 1а, пройти відповідну будівельну експертизу та збудувати цей об`єкт, в тому числі й дошкільний заклад, посилається на дію з 12.03.2020 до 30.06.2023 на території України карантину та введення з 24.02.2024 на території України воєнного стану, який триває і нині.

Водночас зазначає, що наявні матеріали справи підтверджують, що позивач вчиняв дії щодо розроблення технічної документації на земельну ділянку, виготовлення проектної документації з будівництва об`єкту, стабільно при цьому сплачуючи орендну плату за користування об`єктом оренди.

Позивач вважає, що дотримався вимог законодавства, які регламентують його поведінку, необхідну для поновлення договору оренди землі від 19.06.2018 (із змінами від 07.10.2020), тому наявні правові підстави для задоволення його позовних вимог про скасування в судовому порядку рішення Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області "Про розгляд клопотання ТОВ "Зигзаг" від 26.05.2023 №933, рішення Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області "Про врегулювання правовідносин" від 14.07.2023 №1042 як незаконних, та для визнання поновленим (продовженим) за ТОВ "Зигзаг" права користування на умовах оренди за договором оренди землі від 19.06.2018, визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 19.06.2018.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (а.с.94-97), заперечуючи щодо задоволення позовних вимог, зазначає, що сторони не погоджували можливість поновлення договору оренди землі від 19.06.2018 в порядку ст.126-1 ЗК України, а щодо укладення договору оренди землі на новий строк в порядку ст.33 Закону України "Про оренду землі", відповідач заперечив шляхом прийняття відповідних рішень.

Вказує, що в ч.1 ст.126-1 ЗК України закріплена заборона встановлювати умову про поновлення договору оренди землі щодо земельних ділянок комунальної власності; будівлі та споруди, про які йде мова в ч.1 ст.126-1 ЗК України мають бути завершені будівництвом та введені в експлуатацію, а об`єкт незавершеного будівництва не є нерухомим майном; відомості про право оренди позивача відсутні в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; позивач суперечить своїй позиції, вказуючи, що договір оренди поновлено на підставі ст.126-1 ЗК України без необхідності укладення додаткової угоди та одночасно заявляє позовну вимогу про визнання укладеною додаткову угоду про поновлення договору в запропонованій редакції.

Відповідач стверджує, що до заяви позивача від 27.04.2023 не було приєднано проєкт додаткової угоди про продовження договору оренди землі, а було приєднано копію додаткової угоди від 07.10.2020.

Крім того, відповідач зазначає, що орендар виконував обов`язки за договором оренди від 19.06.2018 неналежним чином, оскільки за 5 років перебування земельної ділянки в оренді не розпочав жодних будівельних робіт, земельна ділянка занедбана та поросла бур`янами, а сільська рада зацікавлена в ефективному використанні земельних ділянок. Договір на розробку проектної документації укладений 18.10.2023, тобто після закінчення строку дії договору оренди землі. Вважає посилання позивача на форс-мажорні обставини безпідставними, оскільки позивач не повідомляв відповідача про їх настання, не надав доказів настання форс-мажорних обставин щодо конкретного договору та його сторін.

Зазначає, що на спірній земельній ділянці знаходиться належний позивачу об`єкт незавершеного будівництва, однак рішенням Господарського суду Житомирської області від 19.03.2024 у справі №906/1506/23 позивача зобов`язано звільнити земельну ділянку кадастровий номер :08:001:1107 від об`єкта незавершеного будівництва, який знаходиться за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Оліївка, вул. Народицька, буд. 1а, відсоток готовності 8%, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 20, та скасовано державну реєстрацію права власності на цей об`єкт незавершеного будівництва.

Водночас відповідач вказує, що договір оренди землі від 19.06.2018 є нікчемним, оскільки всупереч приписам закону, укладений на неконкурентних засадах без відповідних правових підстав, оскільки на спірній земельній ділянці відсутні об`єкти нерухомого майна, тому відповідач міг набути право оренди тільки за результатами проведення земельних торгів.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що у п.3 договору оренди землі від 19.06.2018 сторони погодили та визнали, що земельна ділянка передана в оренду ТОВ "Зигзаг" з об`єктами нерухомого майна: незавершеним будівництвом нежитлової нерухомості площею основи 1940,4 кв.м з відсотком готовності 8%. Договір оренди землі від 19.06.2018 був укладений між сторонами на підставі рішення Оліївської сільської ради від 16.03.2018 "Про розгляд клопотання ТОВ "Зигзаг", яке було предметом розгляду у справі №906/154/19 в Господарському суді Житомирської області на предмет його законності. Так, рішенням Господарського суду Житомирської області від 06.11.2019 у справі №906/154/19 у задоволенні позову відмовлено.

Також вказує, що договір оренди землі був укладений 19.06.2018, тобто тоді, коли у Земельному кодексі була відсутня ст.126-1, тому сторони не могли погодити умову щодо його поновлення в порядку цієї статті.

Оцінивши в сукупності надані до справи документи, проаналізувавши вимоги законодавства, що регулює спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, з огляду на таке.

Відповідно до ст.13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Земля, згідно зі ст.14 Конституції України, є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

У державній власності, згідно зі ст.84 Земельного кодексу України перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Статтею 12 Земельного кодексу України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад.

Відповідно до статті 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю, є громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Згідно зі статтею 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності.

Частина 1,2 статті 116 ЗК України встановлює, крім іншого, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Право оренди земельної ділянки, як встановлюється ст. 93 ЗК України, є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

За змістом ст. 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про оренду землі" об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

Орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом (ст. 4 Закону України "Про оренду землі").

Суд встановив, що 10.07.2017 між ОСОБА_1 (представник продавця), що діяла від імені ОСОБА_2 (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Зигзаг" (покупець) був укладений договір купівлі-продажу незавершеного будівництва об`єкта нежитлової нерухомості з розстроченням платежу (а.с. 16-17), відповідно до п.1.1 договору за цим договором продавець зобов`язався передати у власність покупцю незавершене будівництво об`єкта нежитлової нерухомості, а покупець зобов`язується прийняти вказане нерухоме майно і сплатити за нього обумовлену грошову суму.

Згідно з п.1.2 договору нерухоме майно, що відчужується за даним договором, розташоване за адресою: Житомирська область, Житомирський район, село Оліївка, вул.Народицька, буд. №1а та має такі характеристики:

Незавершене будівництво об`єкта нежитлової нерухомості площею основи 1940,4 кв.м з відсотком готовності - 8% (вісім відсотків), розташоване на земельній ділянці площею 0,7914 га, кадастровий номер земельної ділянки :08:001:1107, цільове призначення: для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови.

Відповідно до п.1.3 договору нежитлове майно належить продавцю на підставі декларації про початок виконання будівельних робіт серії ЖТ97, виданої 07.07.2016 Управлінням ДАБІ у Житомирській області, право власності зареєстровано 08.08.2016 Стражник Т.О., приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу, номер запису про право власності: 15873789, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 20.

Право приватної власності на незавершене будівництво за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Оліївка, вул. Народицька, буд.1а з відсотком готовності - 8% (вісім відсотків), розташоване на земельній ділянці площею 0,7914 га, кадастровий номер земельної ділянки :08:001:1107, цільове призначення: для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови зареєстровано за ТОВ "Зигзаг" 10.07.2017 на підставі договору купівлі-продажу незавершеного будівництва об`єкта нежитлової нерухомості з розстроченням платежу від 10.07.2017, що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно (а.с.18).

Рішенням Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 16.03.2018 "Про розгляд клопотання ТОВ "Зигзаг" було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) згідно додатку №1; затверджено витяг з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки згідно додатку №1 цього рішення; встановлено розміри орендної плати за користування земельною ділянкою у відповідності до додатку №1 цього рішення; ТОВ "Зигзаг", зазначеному в додатку №1 даного рішення, у термін, передбачений законодавством, укласти з Оліївською сільською радою в особі сільського голови договір оренди землі у відповідності до даного рішення (а.с.22-23).

19.06.2018 між Оліївською сільською радою Житомирського району Житомирської області (орендодавець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Зигзаг" (орендар, позивач) був укладений договір оренди землі, відповідно до п.1 якого орендодавець, керуючись рішенням Оліївської сільської ради від 16.03.2018 та чинним законодавством надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку площею 0,7914 га для будівництва та обслуговування будівель громадської забудови за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.24-27).

За умовами п.2 договору в оренду надається земельна ділянка загальною площею 0,7914 га. Кадастровий номер земельної ділянки - :08:001:1107.

Згідно з п.3 договору земельна ділянка передається в оренду з об`єктами нерухомого майна: незавершене будівництво нежитлової нерухомості площею основи 1940,4 кв.м з відсотком готовності 8% (договір купівлі-продажу від 10.07.2017 №1652).

Відповідно до п.7 договір укладено на 3 (три) роки. Після закінчення строку договору орендар, який належно виконував обов`язки за договором, має переважне право поновлення його на новий строк у відповідності до ст.33 Закону України "Про оренду майна".

Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 66490,24 грн в рік (п.8 договору).

Земельна ділянка передається в оренду - для будівництва та обслуговування будівель громадської забудови. Цільове призначення земельної ділянки - В.03.15 для будівництва та обслуговування будівель громадської забудови (п.14,15 договору).

У п.16 договору визначено умови збереження стану об`єкта оренди: використовувати орендовану земельну ділянку за цільовим призначенням, обумовленим цим договором.

У п.30 договору наведено обов`язками орендаря, серед яких: забезпечувати використання землі за цільовим призначенням (використанням); своєчасно і в повному обсязі вносити орендодавцю орендну плату в порядку, у строки та у формі, які передбачені цим договором.

Зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір вирішується в судовому порядку (п.34 договору).

За умовами п.35 дія договору припиняється у разі:

- закінчення строку, на який його було укладено;

- придбання орендарем земельної ділянки у власність;

- викупу земельної ділянки у власність;

- викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом;

- ліквідація юридичної особи - орендаря.

За умовами п.4.1 договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Актом приймання-передачі від 19.06.2018 до договору оренди землі від 19.06.2018 підтверджується передача відповідачем та прийняття позивачем спірної земельної ділянки (а.с.28).

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за позивачем на підставі договору оренди землі від 19.06.2018 було зареєстровано 07.03.2019 право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :08:001:1107 площею 0,7914, строк дії: договір укладено на 3 (три) роки, з правом пролонгації (а.с.29).

Оскільки ТОВ "Зигзаг" планувало на орендованій земельній ділянці будувати багатоповерховий житловий будинок, то за відповідним зверненням підприємства, рішенням Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 24.01.2020 №992 ТОВ "Зигзаг" було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою зміни її цільового призначення (а.с.34).

В подальшому, відповідно до рішення Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 31.07.2020 №1216 "Про розгляд клопотання ТОВ "Зигзаг" між Оліївською сільською радою Житомирського району Житомирської області та ТОВ "Зигзаг" 07.10.2020 укладено додаткову угоду №б/н до договору оренди землі від 19.06.2018, якою було внесено зміни та доповнення у договір оренди землі від 19.06.2018 (а.с.30,35).

Так, цією додатковою угодою, зокрема внесено наступні зміни до договору оренди землі від 19.06.2018:

- до п.1 шляхом викладення його в новій редакції:

"Орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку площею 0,7914 га для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку, яка розташована за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Оліївка, вул. Народицька, 1а."

- до п.7 шляхом викладення його в новій редакції:

"Продовжити термін дії договору на три роки з моменту підписання додаткової угоди. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію."

- до п.14, 15 шляхом викладення їх в новій редакції:

"14. Земельна ділянка передається в оренду - для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку.

15. Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку."

- до п.8 шляхом викладення його в новій редакції:

"Орендна плата вноситься у формі та розмірі: у грошовій формі у розмірі 52667,56 грн в рік, що складає 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки згідно рішення Оліївської сільської ради від 31.07.2020 №1216 "Про розгляд клопотання ТОВ "Зигзаг".

Крім того, доповнено п.30 договору оренди землі від 19.06.2018 абзацом наступного змісту: розмістити в житловому будинку на першому поверсі вбудовані нежитлові приміщення дошкільного навчального закладу орієнтовною розрахунковою кількістю 80 дітей до закінчення дії договору.

Суд встановив, що 28.04.2023 (понад місяць до закінчення строку договору від 19.06.2018) позивач звернувся до відповідача з листом вих. №1/1, у якому просив продовжити термін дії вказаного вище договору оренди земельної ділянки загальною площею 0,7914 га, кадастровий номер :08:001:1107, яка надана підприємству в оренду для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку та на якій знаходиться нерухоме майно підприємства, а також зазначив те, що термін дії договору оренди закінчується 19.06.2023 (а.с.54-59).

Оскільки Оліївська сільська рада Житомирського району Житомирської області не повідомила позивача про результати розгляду листа від 27.04.2023 №1/1, тому 20.06.2023. позивач вдруге звернувся до відповідача з листом вих. №1/2, в якому повторно просив розглянути його звернення від 27.04.2023 вих.№1/2 щодо продовження договору оренди спірної земельної ділянки (а.с.60-61).

Як вбачається з наданого до справи рішення Оліївської сільської ради від 26.05.2023 №933, клопотання ТОВ "Зигзаг" про продовження терміну дії договору оренди землі залишено без задоволення, у зв`язку з невикористанням земельної ділянки за цільовим призначенням (п.1 рішення), а також у п.2 цього рішення зазначено відділу містобудування, архітектури та земельних відносин, після закінчення строку дії договору оренди землі, оформити акт прийому-передачі земельної ділянки від орендаря до сільської ради (а.с.63).

Крім того, згідно рішення Оліївської сільської ради від 14.07.2023 №1042 (а.с.64) вирішено:

1. Вважати договір оренди землі від 19.06.2018, номер запису про інше речове право 30635431 від 07.03.2019, на земельну ділянку 0,7914 га, кадастровий номер :08:001:1107, цільове призначення для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, укладений між Оліївською сільською радою та ТОВ "Зигзаг", припиненим з 19.06.2023, у зв`язку з закінченням строку його дії.

2. Згідно п. 20 договору оренди землі від 19.06.2018, ТОВ "Зигзаг" повернути земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому воно одержало її в оренду.

3. Відділу містобудування, архітектури та земельних відносин оформити акт прийому-передачі земельної ділянки.

Позивач також надав до матеріалів справи довідку №1 від 14.03.2024 та платіжні інструкції в підтвердження належного виконання ним обов`язку щодо сплати орендної плати за спірну земельну ділянку за 2021-2024 роки (а.с.66, 73-77).

Враховуючи зазначене та твердження відповідача про нікчемність договору оренди землі від 19.06.2018, обґрунтовані тим, що всупереч приписам закону такий договір укладено на неконкурентних засадах без відповідних правових підстав, на спірній земельній ділянці відсутні об`єкти нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва не є нерухомим майном, тому відповідач міг набути право оренди тільки за результатами проведення земельних торгів, то, на переконання суду, наведені твердження позивача спростовуються наступним.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 Цивільного кодексу України). Правові наслідки недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону визначені параграфом 2 глави 16 Цивільного кодексу України.

Вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Відповідно до ч.1,2 ст.228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України). Отже, якщо недійсність певного правочину встановлена законом, вимога про визнання його недійсним за загальним правилом не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 463/5896/14-ц, від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17).

Отже, у разі, коли сторона правочину вважає його нікчемним, вона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи вимоги його нікчемністю.

Також суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Так, згідно з абз. 2 ч.2 ст. 134 ЗК України, не підлягають продажу, передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності у разі розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, право власності на незавершене будівництво об`єкта нежитлової нерухомості (відсоток готовності 8%), розташоване на земельній ділянці кадастровий номер :08:001:1107 за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Оліївка, вул. Народицька, буд. 1а, 08.08.2016 було зареєстровано приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т.О. спочатку за Бурлакою О.О. на підставі декларації про початок виконання будівельних робіт серії ЖТ97, виданої Управлінням ДАБІ у Житомирській області 07.07.2016. В подальшому, право власності на незавершене будівництво об`єкта нежитлової нерухомості перейшло до ТОВ "Зигзаг" на підставі договору купівлі-продажу незавершеного будівництва об`єкта нежитлової нерухомості з розстроченням платежу від 10.07.2017, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.05.2024 (а.с.166-169).

Суд враховує те, що договір оренди землі від 19.06.2018 був укладений між сторонами на підставі рішення Оліївської сільської ради "Про розгляд клопотання ТОВ "Зигзаг" від 16.03.2018, законність якого була предметом розгляду Господарським судом Житомирської області у справі №906/154/19.

Так, Господарський суд Житомирської області у справі №906/154/19, відмовляючи у задоволенні позову Житомирської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області та ТОВ "Зигзаг" про визнання незаконними та скасування рішень Оліївської сільської ради, від 18.08.2017 "Про розгляд клопотання ТОВ "Зигзаг", яким ТОВ "Зигзаг" надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,7914 га; від 16.03.2018 "Про розгляд клопотання ТОВ "Зигзаг", яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та вирішено передати в користування на умовах оренди ТОВ "Зигзаг" земельну ділянку кадастровий номер :08:001:1107, зазначив, що:

- відповідно до пункту 1 частини 2 статті 134 Земельного кодексу України, не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі: розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб;

- прийняття Оліївською сільською радою Житомирського району Житомирської області оскаржуваних рішень є реалізацією органом місцевого самоврядування повноважень щодо розпорядження земельними ділянками комунальної власності, зокрема, передання їх в оренду юридичній особі-власнику об`єкта нерухомості, розміщеному на такій ділянці, та спрямовані на забезпечення права власника новоствореного майна на набуття прав орендаря земельної ділянки, на якій таке майно знаходиться. Вказане рішення набрало законної сили 10.12.2019;

- прокурором не доведено обставин, покладених в основу заявлених позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішень;

Встановлені у справі №906/154/19 обставини щодо правомірності зазначених рішень є п р е ю д и ц і й н и м и під час розгляду справи №906/314/24 та спростовують твердження відповідача у справі, що розглядається, зокрема про нікчемність укладеного з відповідачем договору оренди землі від 19.06.2018.

Водночас суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до абз.1 ч.3 ст.331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності на нього відповідно до закону (абз.2 ч.3 ст.331 ЦК України).

Відповідно до частини 4 статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Таким чином, об`єкти незавершеного будівництва є різновидом об`єктів цивільних прав, що набувають оборотоздатності у разі проведення державної реєстрації прав власника об`єкта незавершеного будівництва у встановленому законом порядку, що узгоджується з приписами частин 2,3 статті 331 та частиною 4 статті 334 ЦК України.

За приписами частини 3 статті 3 Закону України "Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва" суб`єктам господарської діяльності, що здійснюють будівництво (забудовникам), дозволяється проводити державну реєстрацію права власності в бюро технічної інвентаризації на об`єкти незавершеного будівництва та їх частини з метою подальшого продажу чи передачі в іпотеку.

За змістом ч.1 ст.5 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, тобто об`єкти, переміщення яких без непропорційної шкоди їх призначенню неможливе, в тому числі будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

За приписами статті 1 Закону України "Про іпотеку", нерухоме майно (нерухомість) - земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці і невід`ємно пов`язані з нею, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно зі статтею 3 Національного стандарту №1 "Загальні засади майна та майнових прав", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1440 від 10.09.2003, нерухоме майно (нерухомість) - земельна ділянка без поліпшень або земельна ділянка з поліпшеннями, які з нею нерозривно пов`язані, будівлі, споруди, їх частини, а також інше майно, що згідно із законодавством належить до нерухомого майна.

При цьому, відповідно до статті 2 Національного стандарту №2 "Оцінка нерухомого майна", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 28.10.2004 об`єктами незавершеного будівництва є будівлі, споруди або передавальні пристрої, які фактично не експлуатуються внаслідок того, що перебувають у недобудованому стані.

Також Закони України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень", "Про іпотеку", Національний стандарт №1 "Загальні засади майна та майнових прав" використовують термін "нерухоме майно".

Разом з цим, за приписами частини 1 статті 181 Цивільного кодексу України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Судом враховано, що вказане визначення "нерухомої речі" за Цивільним кодексом України є універсальним, оскільки воно містить ознаки нерухомого майна, які повинні бути притаманні тому чи іншому об`єкту при визначенні його належності до нерухомого майна.

Виходячи з системного аналізу вищенаведеного, суд дійшов висновку, що головною ознакою нерухомого майна є складність його переміщення, що є неможливим без його знецінення або зміни призначення, зокрема і внаслідок руйнування та неможливості відновлення.

Отже, на відміну від рухомих речей, нерухомість має безпосередній та нерозривний правовий зв`язок із земельною ділянкою, на якій вона розташована. В силу особливого правового статусу нерухомого майна чинне земельне законодавство передбачає і особливий пріоритетний порядок набуття законним власником нерухомості речового права на земельну ділянку, зокрема, автоматичний перехід речового права на землю (стаття 120 ЗК України), отримання земельної ділянки у власність поза конкурсом (частина 2 статті 134 ЗК України) тощо. У той же час такий порядок відсутній щодо власників рухомого майна, які можуть набути прав на земельну ділянку на загальних підставах у порядку, встановленому чинним законодавством.

Державна реєстрація права власності як на об`єкт незавершеного будівництва, так і на нерухоме майно здійснюється в порядку встановленому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на об`єкт незавершеного будівництва та їх обтяжень проводиться у порядку, визначеному цим Законом, з урахуванням особливостей правового статусу такого об`єкта.

Статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено поняття державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень як офіційне визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державній реєстрації прав підлягає право власності на об`єкт незавершеного будівництва (пункт 3 частини 1 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Частиною 2 статті 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону.

Згідно з ч.5 ст.12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до частини 3 статті 27-1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація права власності на об`єкт незавершеного будівництва, набутого на підставі договору, здійснюється на підставі такого договору.

Матеріалами справи підтверджується, що 10.07.2017 за ТОВ "Зигзаг" зареєстровано на праві власності об`єкт незавершеного будівництва, який знаходиться на земельній ділянці, кадастровий номер :08:001:1107, із внесенням державним реєстратором відомостей до Державного реєстру речових прав, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності

Матеріали справи не містять доказів скасування реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності за ТОВ "Зигзаг" чи визнання недійсними реєстраційних дій з внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів щодо речових прав відповідача на об`єкт незавершеного будівництва який знаходиться на земельній ділянці, кадастровий номер :08:001:1107, відсоток готовності 8%. Також до матеріалів справи не подано доказів визнання недійсним договору купівлі-продажу незавершеного будівництва об`єкта нежитлової нерухомості з розстроченням платежу від 10.07.2017, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ "Зигзаг".

Отже, внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про проведення державної реєстрації права власності ТОВ "Зигзаг" на незавершений будівництвом комплекс - будівлю фізкультурно-оздоровчого комплексу є достовірними, як такі, що не скасовані у визначеному цим законом порядку та підтверджують наявність у відповідача прав власника об`єкта нерухомості, що знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер :08:001:1107.

Зазначене було враховано Господарським судом Житомирської області у справі №906/154/19, при здійсненні правової оцінки дефініції "нерухоме майно (нерухомість)".

Суд також враховує твердження відповідачапро те, що рішенням Господарського суду Житомирської області від 19.03.2024 у справі №906/1506/23 ТОВ "Зигзаг" зобов`язано звільнити земельну ділянку кадастровий номер :08:001:1107 від об`єкта незавершеного будівництва, який знаходиться за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Оліївка, вул. Народицька, буд. 1а, відсоток готовності 8%, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 20, та скасовано державну реєстрацію права власності на цей об`єкт незавершеного будівництва.

Натомість суд встановив, що згідно з інформацією, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, 02.07.2024 Північно-західним апеляційним господарським судом у справі №906/1506/23 рішення Господарського суду Житомирської області від 19.03.2024 скасовано та прийнято нове рішення про відмову у позові.

Обґрунтовуючи підстави скасування рішення Господарського суду Житомирської області від 19.03.2024 у справі №906/1506/23, Північно-західний апеляційний господарський суд, зокрема, зазначив, що згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ТОВ "ЗИГЗАГ" належить право власності на об`єкт незавершеного будівництва, відсоток готовності 8%. Підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу незавершеного будівництва об`єкта нежитлової нерухомості з розстроченням платежу від 10.07.2017, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Пріма Н.В. за № 1652 (а.с.23). Об`єкт незавершеного будівництва первісно належав ОСОБА_2 , а на земельній ділянці повинен був будуватися фізкультурно-оздоровчий комплекс, що підтверджується Декларацією про початок виконання будівельних робіт (а.с.28,31). На даний час, на земельній ділянці кадастровий номер :08:001:1107 знаходиться об`єкт незавершеного будівництва, який належить відповідачу.

При цьому Північно-західний апеляційний господарський суд наголосив, що оскільки відповідач зареєстрував право власності на об`єкт незавершеного будівництва, який розташований на спірній земельній ділянці, тому у відповідача як власника об`єкта незавершеного будівництва наявний законний інтерес щодо оформлення належним чином права користування земельною ділянкою, на якій розташоване вказане майно. Подібний правовий висновок викладений у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі №263/15223/19.

Апеляційний суд врахував, що задоволення вимоги про звільнення земельної ділянки від об`єкта незавершеного будівництва, враховуючи специфічні його властивості як об`єкта капітального будівництва, неможливо в іншій спосіб ніж шляхом його руйнування і, як наслідок, втрати ним тих якостей, які створюють економічну цінність цього об`єкта. Таким чином, відмова Товариству з обмеженою відповідальністю "Зигзаг" у продовженні терміну дії договору оренди землі або укладенні іншого договору оренди земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель громадської забудови призводить до неправомірного втручання у право власності відповідача.

Крім того, Північно-західний апеляційний господарський суд акцентував, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 11.05.2023 р. у справі №904/1043/22 виходячи з аналізу положень статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України крізь призму змін у законодавстві на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо переходу прав на земельну ділянку у зв`язку з переходом прав на об`єкт нерухомого майна, який на ній розміщено" від 08.09.2021 №1720-IX та зважаючи на принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній об`єктів (перелік яких розкривається, зокрема, у статті 120 ЗК України, у редакції зі змінами) змістовно зазначив про те, що наявність на спірній земельній ділянці майнових об`єктів, належних відповідачу на праві приватної власності виключає будь-яку можливість проведення земельних торгів щодо цієї земельної ділянки.

Надаючи оцінку обставинам справи, суд, крім іншого зауважує, що саме рада прийняла рішення від 18.08.2017 "Про розгляд клопотання ТОВ "Зигзаг", яким ТОВ "Зигзаг" надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,7914га, а також від 16.03.2018р "Про розгляд клопотання ТОВ "Зигзаг", яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та вирішено передати в користування на умовах оренди ТОВ "Зигзаг" земельну ділянку кадастровий номер :08:001:1107, у визнанні незаконними та скасуванні яких Господарський суд Житомирської області відмовив у справі №№906/154/19, та які є чинними. В подальшому рада прийняла рішення №933 від 26.05.2023 "Про розгляд клопотання ТОВ "Зигзаг" та №1042 від 14.07.2023 "Про врегулювання правовідносин", а також безпосередньо уклала договір оренди землі від 19.06.2018 та додаткову угоду до нього від 07.10.2020. Водночас, зважаючи на твердження відповідача про нікчемність договору оренди землі від 19.06.2018 суд враховує, що Об`єднана палата пояснила, що принцип добросовісності, який лежить в основі доктрини venire contra factum proprium, є стандартом чесної та відкритої поведінки. Це означає повагу до інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Сама доктрина venire contra factum proprium базується на римській максимі non concedit venire contra factum proprium "не можна діяти всупереч своїй попередній поведінці". Таким чином, добросовісності та чесній діловій практиці суперечать дії, що не відповідають попереднім заявам або поведінці, якщо інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (постанова об`єднаної палати КЦС ВС від 10 квітня 2019 року в земельній справі № 390/34/17).

Заборона суперечливої поведінки означає, що сторона не може відмовитись від своїх попередніх дій, якщо це поставить у невигідне положення опонента.

Принцип venire contra factum proprium є вираженням доктрини загального права equitable estoppel. У системі загального права ця доктрина ґрунтується на principles of fraud. Вона спрямована на недопущення ситуації, в якій одна сторона може займати іншу позицію в судовому розгляді справи, що відрізняється від її більш ранньої поведінки або заяв, якщо це ставить протилежну сторону у невигідне становище.

В контексті наведеного, суд звертає увагу на те, що у пункті 3 договору оренди землі від 19.06.2018 сторони також визначили, що земельна ділянка передається в оренду з об`єктами нерухомого майна: незавершене будівництво нежитлової нерухомості площею основи 1940,4 кв.м з відсотком готовності 8% (договір купівлі-продажу від 10.07.2017 №1652).

Водночас твердження позивача про нікчемність договору оренди землі від 19.06.2018 суперечить попередній поведінці позивача, який до цього прийняв вищевказані рішення, уклав вказаний договір та додаткову угоду до нього з позивачем, та отримував плату за користування земельною ділянкою.

Зазначене вище в сукупності спростовує доводи відповідача, що договір оренди землі від 19.06.2018 є нікчемним, оскільки позивач на підставі абз.2 ч.2 ст.134 ЗК України мав право на отримання спірної земельної ділянки без проведення земельних торгів, що виключає очевидність порушення у цьому випадку законодавства.

Розглядаючи вимоги позивача, суд враховує, що 16.01.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" (а відповідні положення пункту 8, з урахуванням прикінцевих та перехідних положень - з 16.07.2020), яким стаття 33 Закону про оренду землі, яка регламентувала порядок поновлення договорів оренди, викладена у новій редакції.

Розділ IX "Перехідні положення" Закону про оренду землі доповнений абзацами третім і четвертим такого змісту:

"Договори оренди земельних ділянок приватної власності, а також земельних ділянок державної або комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, що перебувають у власності орендаря, укладені до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", у разі їх продовження (укладення на новий строк) мають містити умови, передбачені статтею 33 цього Закону та статтею 126-1 Земельного кодексу України (далі - ЗК України).

Правила, визначені статтею 126-1 ЗК України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення".

Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (статті 1, 2 Закону про оренду землі).

ЗК України визначає основні засади регулювання земельних відносин, зокрема, порядок передачі земельних ділянок в оренду (стаття 124). Проте саме Законом про оренду землі врегульовано відносини, що виникають між власником земельної ділянки та іншими особами у зв`язку з передачею її в користування та володіння, у тому числі конкретизовано та деталізовано особливості та порядок укладення договору оренди землі, його істотні умови, основні права та обов`язки його сторін, порядок зміни, припинення та поновлення такого договору.

Стаття 33 Закону про оренду землі у редакції, чинній до 16.07.2020, мала назву "Поновлення договору оренди землі" та передбачала, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) (частина перша цієї статті).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі (частина друга статті 33 зазначеного Закону).

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди (частина третя статті 33 цього Закону).

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (частина четверта статті 33 вказаного Закону).

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина п`ята статті 33 Закону про оренду землі).

Частина шоста статті 33 Закону про оренду землі встановлювала, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

За приписами частини восьмої цієї статті у попередній редакції додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку, а положення частини одинадцятої цієї статті зазначали, що відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

У пункті 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2021 року зазначено таке: "Частини п`ята та шоста статті 33 Закону про оренду землі встановлюють загальне та спеціальне правила продовження орендних правовідносин:

За загальним правилом, викладеним у частині п`ятій статті 33 Закону про оренду землі, орендодавець у місячний строк із дня отримання листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі з проєктом відповідної додаткової угоди їх розглядає, за потреби узгоджує з орендарем істотні умови договору, може повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень проти поновлення договору оренди землі, а за відсутності таких заперечень - вирішує поновити договір оренди землі (таке рішення потрібне лише щодо земель державної та комунальної власності) й укладає з орендарем відповідну додаткову угоду.

Спеціальне правило, викладене у частині шостій Закону про оренду землі, розраховане на випадки, коли орендодавець, який отримав від орендаря, наприклад, в останній день строку договору оренди землі лист-повідомлення про поновлення цього договору з проєктом відповідної додаткової угоди, протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі не надіслав орендареві заперечень щодо такого поновлення, а орендар продовжив добросовісно користуватися земельною ділянкою. У такому разі орендодавець позбавлений можливості узгоджувати з орендарем нові істотні умови договору оренди землі, що вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були, без прийняття орендодавцем земель державної та комунальної власності окремого рішення про таке поновлення."

Пункти 41 та 43 цієї ж постанови містять висновок про те, що без укладення додаткової угоди до договору оренди землі завершення процедури поновлення такого договору було неможливим, а єдиний механізм оформлення продовження орендних відносин, саме шляхом укладення згаданої у частинах третій, п`ятій-восьмій, одинадцятій статті 33 Закону про оренду землі додаткової угоди підтверджує змістовну єдність усіх приписів цієї статті.

Тож статтею 33 Закону про оренду землі було визначено загальну процедуру дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі, за якої завершення процедури поновлення договору полягало в укладенні додаткової угоди (за згодою сторін чи за судовим рішенням).

Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" істотно змінив редакцію статті 33 Закону про оренду землі, яка тепер стосується лише переважного права орендаря (частини перша-п`ята статті 33 Закону про оренду землі). Поновлення ж договору (частина шоста попередньої редакції статті 33) тепер регулюється статтею 126-1 ЗК.

При цьому відповідно до абзацу 4 Розділу Перехідні положення Закону України "Про оренду землі" правила, визначені статтею 126-1 ЗК України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення.

Згідно з частиною другою статті 126-1 ЗК України, якщо договір містить умову про його поновлення після закінчення строку, на який його укладено, цей договір поновлюється на такий самий строк і на таких самих умовах. Поновленням договору вважається поновлення договору без вчинення сторонами договору письмового правочину про його поновлення в разі відсутності заяви однієї із сторін про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору. Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення не вимагається.

Так, пунктом 7 договору оренди землі від 19.06.2018 (в редакції додаткової угоди №б/н від 07.10.2020) визначено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк.

Також відповідно до частини першої статті 126-1 ЗК умова щодо поновлення договору не може встановлюватися в договорі оренди землі, договорі про встановлення земельного сервітуту, договорах про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови щодо земельних ділянок державної та комунальної власності, к р і м в и п а д к і в, я к щ о на т а к и х з е м е л ь н и х ділянках розташовані будівлі або споруди, що перебувають у власності користувача або набувача права користування земельною ділянкою.

За вказаного, з огляду на наведені вище висновки, та встановлені обставини у справах №906/154/19 і №906/1506/23 суд враховує, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.05.2024 (а.с.166-169) на спірній земельній ділянці знаходиться об`єкт нерухомого майна ТОВ "Зигзаг" - незавершене будівництво (8% готовності) та у п.3 договору оренди землі від 19.06.2018 також вказано, що земельна ділянка передається в оренду з об`єктами нерухомого майна: незавершеним будівництво нежитлової нерухомості площею основи 1940,4 кв.м з відсотком готовності 8% (договір купівлі-продажу від 10.07.2017 №1652).

Як вбачається з матеріалів справи, договір оренди землі було укладено 19.06.2018, тобто до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", однак після набрання чинності цим Законом вказаний договір був змінений додатковою угодою №б/н від 07.10.2020, тому з урахуванням наведених вище норм законодавства на вказаний договір оренди землі поширюються правила, визначені ст. 126-1 Земельного кодексу України щодо поновлення договорів оренди землі.

Також суд враховує, що відповідно до ч.3,4 ст.126-1 ЗК України сторона договору, яка бажає скористатися правом відмови від поновлення договору не пізніш як за місяць до дати закінчення дії такого договору, подає до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заяву про виключення з цього реєстру відомостей про поновлення договору.

У разі відсутності заяви про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору до дати закінчення дії такого договору після настання відповідної дати закінчення дії договору державна реєстрація речового права продовжується на той самий строк.

Як вбачається з матеріалів справи, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 22.05.2024 (а.с.166-169) міститься інформація стосовно дати закінчення дії договору оренди від 19.06.2018 - 19.06.2023 з правом пролонгації (а.с.36).

При цьому під час розгляду справи представник відповідача пояснив, що відповідач не звертався до державного реєстратора із заявою про виключення з цього реєстру відомостей про поновлення договору. Зазначив, що саме державний реєстратор після настання відповідної дати закінчення дії договору не вніс відомості про продовження права оренди на той самий строк.

Наведене свідчить про те, що відповідач не скористався своїм правом відмови від поновлення договору, передбаченим ч.3 ст.126-1 ЗК України, шляхом подання заяви реєстратору. Водночас суд встановив, що всупереч положенням ч.4 ст.126-1 ЗК України, після настання відповідної дати закінчення дії договору оренди землі - 19.06.2023, державна реєстрація речового права не була продовжена державним реєстратором на той самий строк.

При цьому набрання чинності відповідними законодавчими змінами означає, що вимога про укладення додаткового договору (угоди) в порядку поновлення договору не є належною, адже стаття 126-1 ЗК передбачає для процедури поновлення інший механізм, за якого правочин щодо поновлення не укладається взагалі (натомість договір вважається поновленим, якщо жодна із сторін до дати закінчення дії такого договору не подала заяви про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору після настання відповідної дати закінчення дії договору.

Заперечення відповідача стосовно непогодження сторонами можливості поновлення договору оренди землі від 19.06.2018 в порядку ст.126-1 ЗК України суд вважає безпідставними з огляду на те, що станом на дату укладення вказаного договору такої вимоги законодавством передбачено не було, а у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 22.05.2024 (а.с.166-169) наведено дату закінчення дії договору оренди від 19.06.2018 - 19.06.2023 та вказано "з правом пролонгації" (а.с.36).

За вказаного, посилання відповідача на недотримання позивачем порядку звернення щодо продовження строку дії договору оренди, передбаченого ст.33 Закону України "Про оренду землі", обґрунтовані доводами про недолучення позивачем до клопотання від 27.04.2023 про продовження строку дії договору оренди землі від 19.06.2018 проєкту додаткової угоди, не впливають на оцінку доказів щодо поновлення дії вищевказаного договору оренди.

Крім того, суд враховує, що в засіданні суду твердження відповідача про те, що до клопотання про продовження строку дії договору оренди землі не було долучено проєкт додаткової угоди представник позивача заперечила, наголосивши, що такий долучався. Звернула увагу, що, залишаючи без розгляду вказане клопотання, відповідач не посилався в оскаржуваному рішенні про відсутність проєкта додаткової угоди, як на підставу відмови.

З огляду на викладене, враховуючи положення ст.126-1 ЗК України, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання поновленим за ТОВ "Зигзаг" права користування спірною земельною ділянкою на умовах оренди за договором оренди землі від 19.06.2018, підлягає задоволенню.

У задоволенні позовної вимоги про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 19.06.2018 у наведеній позивачем у позовній заяві редакції суд відмовляє, оскільки така вимога не є належною в порядку поновлення договору оренди на підставі ст.126-1 ЗК України.

Стосовно позовних вимог про визнання незаконними та скасування рішення Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області "Про розгляд клопотання ТОВ "Зигзаг" №933 від 26.05.2023 та "Про врегулювання правовідносин" №1042 від 14.07.2023, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст.16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Згідно зі статтею 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (ст.124 ЗК України).

За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договори найму регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України "Про оренду землі".

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про оренду землі" орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом частини 1 статті 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення у межах Конституції і законів держави.

Згідно зі статтею 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні".

У частині 3 статті 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначається, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання (стаття 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Відповідно до частини 1 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Наведені норми законодавства свідчать про те, що за органами місцевого самоврядування законодавець закріпив повноваження самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Слід зазначити, що акт органу місцевого самоврядування чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

Відповідно до частини 1 статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно з частиною 10 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Конституційний суд України у своєму рішенні № 7-рп/2009 від 16.04.2009 у справі 1-9/2009 зазначив, що зі змісту частини другої статті 144 Конституції України та частини десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто в судовому порядку. Однак, як вважає Конституційний Суд України, це не позбавляє орган місцевого самоврядування права за власною ініціативою або ініціативою інших заінтересованих осіб змінити чи скасувати прийнятий ним правовий акт (у тому числі і з мотивів невідповідності Конституції чи законам України).

Отже підставами для визнання акта органу місцевого самоврядування недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Частиною 1 статті 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Суд встановив, що оспорюваними рішеннями відповідачем, зокрема, :

- залишено без розгляду клопотання ТОВ "Зигзаг" про продовження дії договору оренди землі від 19.06.2018 у зв`язку з невикористанням земельної ділянки за цільовим призначенням (рішення "Про розгляд клопотання ТОВ "Зигзаг" від 26.05.2023 №933);

- припинено договір оренди землі від 19.06.2018, у зв`язку з закінченням строку його дії (рішення "Про врегулювання правовідносин" від 14.07.2023 №1042).

При цьому у рішеннях Оліївської сільської ради від 26.05.2023 №933 та від 14.07.2023 №1042 містяться вказівки, відповідно: Відділу містобудування, архітектури та земельних відносин після закінчення строку дії договору оренди землі оформити акт прийому-передачі земельної ділянки; згідно п. 20 договору оренди землі від 19.06.2018, ТОВ "Зигзаг" повернути земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому воно одержало її в оренду; Вівідділу містобудування, архітектури та земельних відносин оформити акт прийому-передачі земельної ділянки.

Водночас суд враховує, що, відповідно до п.15 договору оренди землі від 19.06.2018 цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування будівель громадської забудови.

У пункті 27 договору визначено право орендодавця вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з цим договором оренди у відповідності до умов використання, якому кореспондується обов`язок орендаря (п.30 договору) забезпечувати використання землі за цільовим призначенням (використанням).

Стаття 141 ЗК України передбачає таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Відповідно до положень ст.1 Закону України "Про землеустрій" цільове призначення земельної ділянки - допустимі напрями використання земельної ділянки відповідно до встановлених законом вимог щодо використання земель відповідної категорії та визначеного виду цільового призначення.

При цьому поняття "невикористання земельної ділянки за цільовим призначенням" та "використання земельної ділянки не за цільовим призначенням" різні за правовою природою, останнє з яких застосовується до випадків, коли на земельній ділянці із певним цільовим призначенням здійснюється діяльність, яка виходить за межі цього цільового призначення. Використання не за цільовим призначенням передбачає дію використання, а за невикористання (бездіяльність) не передбачається позбавлення права користування.

Отже, за змістом приписів ст. 141 ЗК України, невикористання земельної ділянки не визначено підставою для припинення права користування нею.

До того ж, при встановленні визначеної ст. 141 ЗК України підстави - використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, припинення договору оренди можливе виключно у судовому порядку.

Проаналізувавши наведені вище норми законодавства, суд дійшов висновку, що невикористання земельної ділянки за цільовим призначенням не може бути підставою як для припинення права користування земельною ділянкою, так і для залишення без розгляду клопотання про продовження дії договору та, відповідно, не продовження з цих підстав договору оренди.

Стосовно тверджень відповідача у відзиві на позовну заяву про неналежне виконання позивачем обов`язків за договором оренди землі від 19.06.2018, які ґрунтуються на тому, що позивач не розпочав жодних будівельних робіт на земельній ділянці та не виконав обов`язок, визначений у п.6 додаткової угоди до договору оренди землі стосовно розміщення в житловому будинку на першому поверсі дошкільного навчального закладу до закінчення дії договору, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.03.2021 наказом Управління інфраструктури, житлово-комунального господарства, екології Житомирської райдержадміністрації №12-0 для ТОВ "Зигзаг" було затверджено "Містобудівні умови та обмеження №01-12/1" для будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями громадського призначення за адресою: вул. Народицька, буд. 1а, с. Оліївка, Житомирський район, Житомирська область (а.с.37-38).

05.05.2021 між ТОВ "Зигзаг" та ТОВ "Астерія+" укладено договір на розробку проектної документації, відповідно до п.1.1 якого ТОВ "Зигзаг" доручило, а ТОВ "Атерія+" взяло на себе зобов`язання з виконання робіт з розробки ескізних передпроектних проробок об`єкту: "Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями громадського призначення за адресою: вул. Народицька, буд. 1а, с. Оліївка, Житомирський район, Житомирська область", розроблення яких було закінчено у січні 2022 року (а.с.39-50).

Наказом ТОВ "Зигзаг" від 31.01.2022 №2 було затверджено "Ескізні передпроектні проробки "Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями громадського призначення за адресою: вул. Народицька, буд. 1а, с. Оліївка, Житомирський район. Житомирська область №15/01-2022 (а.с.51).

Однак, з огляду на введення в Україні воєнного стану з 24.02.2022 ТОВ "Зигзаг" призупинило проектні роботи щодо будівництва об`єкту.

В подальшому, 18.10.2023 між ТОВ "Зигзаг" та ТОВ "Астерія+" був укладений договір на розробку проектної документації, відповідно до п.1.1 якого ТОВ "Астерія+" взяло на себе зобов`язання розробити для ТОВ "Зигзаг" проект "Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями громадського призначення за адресою: вул. Народицька, буд. 1а, с. Оліївка, Житомирський район, Житомирська область" з терміном виконання робіт: розробка проекту - 6 (шість) місяців, від дати підписання Договору (п.п.1.2.1), проходження та супровід експертизи проекту будівництва - 3 (три) місяці. Згідно з п.9.1 договір набуває чинності з дня його підписання і діє до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором до 31.12.2024 (а.с.52-53).

З огляду на викладене, суд враховує, що будівельна документація наразі перебуває у стадії розроблення проектантом, а питання відносно існування на території України надзвичайних (форс-мажорних) обставин, а саме карантину та введення воєнного стану, що неодмінно обмежує безперешкодне провадження господарської діяльності, є загальновідомим та нормативно врегульованим.

Наявні матеріали справи підтверджують, що позивач вчиняв дії щодо розробки технічної документації на земельну ділянку, проектної документації з метою будівництва об`єкта, стабільно при цьому сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою.

За вищенаведеного, суд дійшов висновку, що прийняте відповідачем рішення про залишення без розгляду клопотання ТОВ "Зигзаг" про продовження дії договору оренди землі від 19.06.2018, у зв`язку з невикористанням земельної ділянки за цільовим призначенням (із вказівкою у рішенні відділу містобудування, архітектури та земельних відносин після закінчення строку дії договору оренди землі оформити акт прийому-передачі земельної ділянки) та не продовження відповідно такого договору зумовило прийняття наступного рішення про припинення договору оренди землі від 19.06.2018, у зв`язку з закінченням строку його дії (із вказівкою у рішенні згідно п. 20 договору оренди землі від 19.06.2018, ТОВ "Зигзаг" повернути земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому воно одержало її в оренду; Вівідділу містобудування, архітектури та земельних відносин оформити акт прийому-передачі земельної ділянки) і ці рішення суперечать актам цивільного законодавства, а їх виконання спрямоване на порушення цивільних прав та інтересів позивача.

Розглядаючи вимоги позивача в цій частині, суд також враховує, що в контексті ст.126-1 ЗК України, звернення позивача до відповідача з клопотанням про продовження строку дії договору оренди землі як і вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення не вимагається, а поновлення договору відбувається без вчинення сторонами договору письмового правочину про його поновлення в разі відсутності заяви однієї із сторін про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору.

Водночас, враховуючи те, що суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача про поновлення договору оренди землі від 19.06.2018 на підставі ст.126-1 ЗК України, суд вважає за необхідне визнати незаконними та скасувати рішення Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області "Про розгляд клопотання ТОВ "Зигзаг" №933 від 26.05.2023 та "Про врегулювання правовідносин" №1042 від 14.07.2023, також з метою усунення можливих перешкод у реалізації права користування спірною земельною ділянкою позивачем та для усунення подальшої правової невизначеності, зважаючи на те, що оскаржувані рішення не виконані.

Статтею 73 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд із цим, за змістом п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України", обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином суд зазначає, що решта долучених до справи доказів та доводів сторін ретельно досліджена і наведених висновків суду не спростовує.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог, судовий збір у розмірі 9084,00 грн (за три позовні вимоги немайнового характеру) покладається на відповідача.

Повне рішення виготовлено у строки, з урахуванням застосування АТ "Житомиробленерго" графіків погодинних відключень світла.

Керуючись статтями 2, 73-79, 86, 123, 129, 233, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати незаконним та скасувати рішення Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області "Про розгляд клопотання ТОВ "Зигзаг"" №933 від 26.05.2023.

3. Визнати незаконним та скасувати рішення Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області "Про врегулювання правовідносин" №1042 від 14.07.2023.

4. Визнати поновленим за Товариством з обмеженою відповідальністю "Зигзаг" (ід. код 30558771) право користування земельною ділянкою з кадастровим номером :08:001:1107 загальною площею 0,7914 га, що знаходиться за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Оліївка, вул. Народицька, 1а, на умовах оренди за договором оренди землі від 19.06.2018, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 07.03.2019, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 220.

5. Стягнути з Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області (12402, Житомирська область, Житомирський район, с. Оліївка, вул. Л.Ступницького, буд. 68, ід. код 04348409) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Зигзаг" (10003, м. Житомир, вул. Перемоги, буд. 7-Б, ід. код 30558771) 9084,00 грн витрат по сплаті судового збору.

6. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 16.07.24

Суддя Вельмакіна Т.М.

1 - до справи;

- сторонам - через "Електронний суд".