ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10 липня 2024 року № 903/329/24

за заявою ОСОБА_1 , м. Луцьк

про банкрутство

Суддя Кравчук А. М.

Секретар судового засідання Мачульська Л.В.

Представники:

від заявника: н/з

від кредиторів: н/з

встановив: ухвалою суду від 17.04.2024 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів, мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника. Керуючим реструктуризацією боргів призначено арбітражного керуючого Григор`єва Валерія Васильовича. Заборонено боржнику ОСОБА_1 відчужувати майно. Призначено попереднє судове засідання на 29.05.2024 о 12 год 00 хв.

Оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника оприлюднене на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 18.04.2024.

Строк для подання заяв з грошовими вимогами до боржника - по 20.05.2024.

Ухвалами суду від 29.05.2024, 12.06.2024 визнано грошові вимоги до боржника:

- Акціонерного товариства "Універсал банк" в сумі 36 971 грн 02 коп з включенням до другої черги задоволення, 6 056 грн 00 коп - перша черга, як витрати по сплаті судового збору;

- ОСОБА_2 в сумі 270 000 грн 00 коп з включенням до другої черги задоволення, 4 844 грн 80 коп - перша черга, як витрати по сплаті судового збору;

- Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" в сумі 71 480 грн 47 коп з включенням до другої черги задоволення(без вирішального голосу на зборах кредиторів), 6 056 грн 00 коп - перша черга, як витрати по сплаті судового збору.

У визнанні грошових вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 в сумі 64 696 грн 51 коп відмовлено.

Ухвалою суду від 12.06.2024 зобов`язано керуючого реструктуризацією боргів боржника арбітражного керуючого Григор`єва В.В. провести збори кредиторів в порядку ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства. Засідання суду, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі призначено на 10.07.2024 о 10 год 30 хв.

17.06.2024 на адресу суду надійшов лист керуючого реструктуризацією боргів боржника про долучення проекту плану реструктуризації боргів боржника. Повідомляє, що план реструктуризації буде розглянутий на зборах кредиторів боржника 21.06.2024.

20.06.2024 надійшла заява АТ «ПУМБ» про перенесення зборів кредиторів, призначених на 21.06.2024 на іншу дату. Зазначає, що звіти керуючого реструктуризацією щодо перевірки декларації боржника, виплату грошової винагороди, проект плану реструктуризації боргів боржника на адресу банку не надходили. У зв`язку з обмеженими витратами на відрядження у період воєнного стану представник банку не зможе прибути на збори кредиторів боржника. Банк хоче скористатись своїм правом на заочне голосування, але без документів, щодо яких має бути голосування, скористатись таким правом є неможливим.

21.06.2024 надійшло клопотання керуючого реструктуризацією боргів боржника про визнання боржника банкрутом, відкриття процедури погашення боргів; затвердження звіту про нарахування та виплату грошової винагороди за виконання повноважень керуючого реструктуризацією боргів боржника в сумі 41 724 грн 54 коп за період з 17.04.2024 по 10.07.2024, здійснення її виплати з депозитного рахунку суду.

Учасники справи правом участі у судовому засіданні не скористалися.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за необхідне розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Верховний Суд зауважує, що КУзПБ запроваджено "добровільне банкрутство" боржника фізичної особи, що не є обов`язком, а правом, яким боржник, у разі дотримання певних вимог, може скористатися задля реструктуризації його боргів, прощення (списання) вимог кредиторів та/або звільнення від боргів і відновлення його платоспроможності.

За змістом приписів Книги четвертої КУзПБ законодавцем презюмується, що фізична особа - боржник, ініціюючи стосовно себе справу про неплатоспроможність, прагне досягнути компромісу з кредиторами щодо зміни способу та порядку виконання його зобов`язань, а у разі недосягнення згоди стосовно плану реструктуризації боргів, такий боржник припускає визнання його банкрутом і задоволення кредиторських вимог за рахунок коштів від продажу його майна.

Частиною другою статті 6 КУзПБ визначено, що до боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури, як реструктуризація боргів боржника та погашення боргів боржника.

Згідно з частиною п`ятою статті 119 КУзПБ в ухвалі про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника господарський суд серед іншого зазначає про введення процедури реструктуризації боргів боржника.

Реструктуризація боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника (стаття 1 КУзПБ).

Отже, ця судова процедура є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його об`єктивних можливостей і прагнення до розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб та може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.

Саме на цьому акцентував Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20, вказавши, що з огляду на мету та цілі КУзПБ інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника.

За такого підходу у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію, зокрема у спосіб, що певною мірою утискає інтереси кредиторів, заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, інше б суперечило принципу добросовісності, який ґрунтується на приписах статей 3 та 13 Цивільного кодексу України, відповідно до яких дії учасників правовідносин мають бути добросовісними (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а також завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частини друга, третя статті 13 ЦК України).

Тому до боржника - фізичної особи КУзПБ установлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.

Зокрема, задля отримання бажаного результату - відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів КУзПБ покладає на боржника обов`язки:

- повідомити про обставини, що стали підставою для звернення до суду (пункт 3 частини другої статті 116 КУзПБ), отже обґрунтувати природу і причини неплатоспроможності, надати інформацію щодо витрачання коштів, отриманих від кредитора (кредитодавця, позикодавця), та/або щодо руху основних активів з часу виникнення зобов`язань перед кредиторами тощо;

- надати повну і достовірну інформацію про власний майновий стан та членів його сім`ї, щодо розміру та джерел доходів (пункти 4 -11 частини третьої статті 116 КУзПБ), тому у разі необхідності і додаткові пояснення чи документи на підтвердження належного виконання цих вимог;

- подати проект плану реструктуризації боргів та співпрацювати з керуючим реструктуризацією і зборами кредиторів при погодженні його змісту (частина четверта статті 116, частина сьома статті 126 КУзПБ);

- повністю погасити окремі види заборгованості до затвердження судом плану реструктуризації боргів боржника (стаття 125 КУзПБ);

- погашати вимоги кредиторів згідно з умовами плану реструктуризації боргів у разі його затвердження (частина перша статі 128 КУзПБ).

Також КУзПБ містить низку процесуальних запобіжників задля уникнення недобросовісного використання боржником судових процедур неплатоспроможності, серед яких, зокрема, передбачає закриття провадження у справі про неплатоспроможність у випадку ненадання боржником повної і достовірної інформації про власне майно, доходи і витрати та членів його сім`ї; приховування боржником власних активів через їх передачу членам сім`ї; якщо боржника притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю (пункти 1-3 частини сьомої статті 123 КУзПБ).

Системне тлумачення цих приписів свідчить, що за їх змістом законодавець закріпив у спеціальних нормах КУзПБ принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.

Саме такий боржник реалізує право ініціювати провадження у справі про власну неплатоспроможність не на шкоду кредиторам, а для досягнення легітимної мети цього провадження - соціальної реабілітації добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності.

Керуючий реструктуризацією зобов`язаний у найкоротший строк перевірити майновий стан боржника, серед іншого виконати вказівки суду чи зборів кредиторів щодо додаткової перевірки конкретних фактів приховування боржником майна чи відомостей його декларації, а також забезпечити збирання та аналіз інформації, витребуваної судом відповідно до пунктів 9 - 11 частини п`ятої статті 119 КУзПБ при відкритті провадження у справі.

Суд зауважує, що своєчасне та належне виконання керуючим реструктуризацією завдань з перевірки майнового стану боржника є запорукою адекватної оцінки стану неплатоспроможності боржника та його можливостей погасити борг, відтак сприятиме досягненню компромісу при узгодженні сторонами плану реструктуризації боргів.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 26.05.2022 у справі № 903/806/20.

Таким чином, декларація про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність є документом, що заповнюється та подається боржником для мети розкриття перед судом та кредиторами свого реального майнового стану та дослідження питання можливості реструктуризації боргів. Декларація про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність повинна відповідати принципам повноти та достовірності.

Порушення цих принципів може свідчити про недобросовісність або необачність боржника.

При цьому, встановлюючи обов`язковість надання суду декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність, законодавець передбачив можливість подання виправленої декларації.

У заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство ОСОБА_1 зазначає про наявність простроченої заборгованості перед 19-тьма кредиторами на загальну суму 625 264 грн 85 коп.

З грошовими вимогами до суду звернулись та за результатами розгляду їх заяв ухвалами суду від 29.05.2024, 12.06.2024 визнано грошові вимоги до боржника:

- Акціонерного товариства "Універсал банк" в сумі 36 971 грн 02 коп з включенням до другої черги задоволення, 6 056 грн 00 коп - перша черга, як витрати по сплаті судового збору;

- ОСОБА_2 в сумі 270 000 грн 00 коп з включенням до другої черги задоволення, 4 844 грн 80 коп - перша черга, як витрати по сплаті судового збору;

- Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" в сумі 71 480 грн 47 коп з включенням до другої черги задоволення(без вирішального голосу на зборах кредиторів), 6 056 грн 00 коп - перша черга, як витрати по сплаті судового збору.

У визнанні грошових вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 в сумі 64 696 грн 51 коп відмовлено.

Загальна сума визнаних судом кредиторських вимог, заявлених до боржника, становить 395 408 грн 29 коп.

Згідно декларацій про майновий стан боржника загальний дохід ОСОБА_1 за 2021-2023 рік становить 574 173 грн (том 1, а.с. 12-31):

- за 2021 рік - 194 780 грн;

- за 2022 рік - 227 460,14 грн;

- за 2023 рік - 259 169 грн;

- за 2024 рік - 42 848,08 грн (станом на 04.04.2024).

Згідно свідоцтва про право власності ОСОБА_1 володіє частиною квартири АДРЕСА_2 (том 1, а.с. 218).

Згідно трудової книжки ОСОБА_1 з 01.09.2020 по даний час працевлаштована в КЗЗСО «Луцький ліцей №27 Луцької міської ради» на посаді вчителя фізичної культури (а.с. 221).

Згідно звіту керуючого реструктуризацією боргів Григор`єва В.В. не встановлено фактів приховування боржником доходів або ж майна, за рахунок якого можна здійснити погашення кредиторських вимог та не відповідностей у відомостях, зазначених в деклараціях про майновий стан боржника (том 2, а.с. 141-143).

Обставини щодо наявності/відсутності майна у спільній власності подружжя не зазначені. За чоловіком під час шлюбу зареєстровані 4-и земельні ділянки, житловий будинок, легковий автомобіль. Відсутність прав ОСОБА_1 на частку в майні не обґрунтовує.

Керуючим реалізацією майна боржника проведена 07.05.2024 інвентаризація майна фізичної особи ОСОБА_1 , за результатами якої встановлено, що грошові кошти, бланки документів суворої звітності, фінансові інвестиції, дебіторська заборгованість, розрахунки відшкодування матеріальних збитків, запасів, матеріальні цінності, прийняті на відповідальне зберігання, не виявлені (том 2, а.с. 155-163).

У боржника встановлено такий обсяг грошових коштів у банківських установах: АТ «Кредобанк» - 9,99 грн, АТ КБ «Приватбанк» - 83,82 грн.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за ОСОБА_4 (чоловік) станом на 26.04.2024 зареєстровані:

- житловий будинок за адресою АДРЕСА_3 , площею 64,3 кв.м., дата реєстрації права власності - 13.10.2021;

- частини квартири АДРЕСА_2 .

Згідно отриманих відповідей державних установ на запит керуючого реструктуризацією боргів за боржником об`єкти інтелектуальної власності, унікальні об`єкти космічної діяльності, залізничний транспорт, судна, повітряні судна, спеціальні дозволи на користування надрами, ліцензії на видобування дорогоцінних металів, трактори, самохідні шасі, самохідні сільськогосподарські, дорожньо-будівельні і меліоративні, причіпні та начіпні машини, земельні ділянки, документи, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, тварини не зареєстровані (том 2, а.с. 176, 178-183).

У період з 01.01.2022 по 087.05.2024 орган опіки та піклування Луцької міської ради не надавав дозволу ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на укладення будь яких правочинів щодо майна, право власності або користування яким мають їх діти (том 2, а.с. 196).

ОСОБА_1 серед власників пакетів голосуючих акцій (5% і більше) акціонерних товариств відсутня (атом 2, а.с. 177).

Згідно листа РСЦ ГСЦ МВС у Волинській області:

- ОСОБА_4 (чоловік) здійснив реєстрацію 11.06.2021 легкового автомобіля Fiat Punto вартістю 19 866 грн 24 коп; 24.11.2023 легкового автомобіля Peugeot 407 вартістю 44 870,68 грн;

- ОСОБА_1 здійснила реєстрацію 04.05.2023 легкового автомобіля Fiat Linea вартістю 40 269,3 грн (том 2, а.с. 184-187).

За ОСОБА_4 (чоловік) зареєстрована земельна ділянка площею 2,98 га за адресою: Іваничівський р-н., с. Рокоівичі (том 2, а.с. 189).

Згідно довідки АТ «Ідеа Банк» залишок коштів на рахунках ОСОБА_1 відсутній (том 2, а.с. 217).

Боржник не перебуває на податковому обліку як підприємець, заборгованість по платежах до бюджету відсутня.

Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 26.05.2022 у справі № 903/806/20 сформулював принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.

Судом встановлено, що заборгованість боржниці в сумі 450 000 грн 00 коп виникла на підставі договору позики від 15.04.2022 (том 2, а.с. 116-117).

В той же час інформація щодо руху активів, витрачання отриманих від позичальника коштів відсутня, докази не подані.

Поряд з цим за період з 15.04.2022 по 15.01.2024 ще уклала договори позики та отримала кредитні кошти на загальну суму 612 714 грн 86 коп, зокрема 15.04.2022 (з урахуванням додаткової угоди від 17.04.2023) 270 000 грн 00 коп, 04.11.2022 - 21 819,28 грн, 17.01.2023 - 3 635,10 грн, 28.03.2023 - 42 023,01 грн, 05.05.2023 - 26 872,63 грн, 26.09.2023 - 18 000 грн, 07.11.2023 - 17 100 грн, 06.12.2023 - 25 000 грн, 09.12.2023 - 14 200 грн, 14.12.2023 - 11 000 грн, 4 000 грн, 18 500 грн, 05.01.2024 - 30 000 грн, 15 000 грн, 8 800 грн, 15.01.2024 - 18 000 грн. Крім того 14 984,56 - онлайн кредит з погашенням до 13.03.2024, за кредитними картками - 53 780,28 грн (35 494,01 + 18 286,27).

Всього з 15.04.2022 отримано 1 062 714 грн 86 коп. Зважаючи на отримані доходи за 2022-2024 роки (до моменту подання заяви про банкрутство) в сумі 529 477 грн 22 коп середньомісячні витрати склали 56 864 грн (1 592 192,08(отримані кошти) : 28 місяців = 56 864 грн).

Згідно декларації боржниці за періоди з 2021 року по 2022 рік їй належав легковий автомобіль Fiat Punto 2009 року випуску, у декларації за 2023 рік дані про автомобіль відсутні. Докази його продажу в матеріалах справи відсутні, обґрунтування та докази скерування грошових коштів, отриманих від його продажу, з врахуванням отриманої у 2022 році позики відсутні.

Після отримання позики в сумі 450 00 грн 00 коп (2022 рік) боржницею придбано 04.05.2023 легковий автомобіль Fiat Linea, 2008 року випуску, вартістю 4 100 польських злотих, що відображено у декларації заявниці за 2023 рік.

Боржниця зазначає, що погашення боргу в сумі 110 000 грн 00 коп відбулося за рахунок отриманого від продажу належного їй автомобіля Fiat Linea за ціною 180 200 грн (том 1, а.с. 9), проте первинна документація (договір купівлі-продажу автомобіля) в матеріалах справи відсутні, що позбавляє суд можливості перевірити ціну продажу та відповідне зарахування грошових коштів на погашення позики.

Дата реалізації автомобіля відсутня.

Згідно постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області №161/4246/24 від 14.03.2024 автомобіль 18.02.2024 був у її користуванні.

Обґрунтування та докази понесення вказаних витрат, не можливість спрямування коштів, отриманих від продажу автомобілів, заробітної плати на погашення позики в матеріалах справи відсутні.

Боржниця у заяві зазначає, що її тяжке фінансове становище виникло у зв`язку із підвищенням цін на елементарні побутові товари, ліки, продукти.

В той же час згідно інформації, наданої Державною прикордонною службою України (том 2, а.с. 137) ОСОБА_1 перетинала кордон України за період з 22.03.2022 по 05.11.2023 18 разів, що потребує відповідних грошових витрат.

Перетин кордону здійснювався боржником на шести різних транспортних засобах, але відомості щодо їх власників та підстав їх використання боржником не надано.

Відповідно до частини п`ятої статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства декларація про майновий стан подається боржником за три роки (за кожен рік окремо), що передували поданню до суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Декларація повинна містити інформацію щодо майна, доходів та витрат боржника і членів його сім`ї, що перевищують 30 розмірів мінімальної заробітної плати.

Інститут надання фізичною особою декларації про майновий стан боржника за останні три роки разом із заявою про визнання її неплатоспроможною обумовлений, передусім, необхідністю визначення обсягів майнових активів боржника з метою ефективного здійснення процедури погашення боргів такої особи, зокрема шляхом їх реструктуризації та подальшого задоволення грошових вимог кредиторів.

Саме тому реалізація обов`язку фізичної особи, яка звернулася до компетентного суду за визнанням факту її неплатоспроможності, у тому числі, надавати достовірну інформацію про все наявне майно, зумовлена не тільки формальними вимогами законодавця, а й сутнісним змістом процедур у справах про неплатоспроможність фізичної особи.

Вимоги щодо форми декларації про майновий стан, поданої у справі про неплатоспроможність, ураховуючи пункт 11 частини третьої статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства, визначені наказом Міністерства юстиції України від 21.08.2019 № 2627/5 "Про затвердження форми Декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність".

У свою чергу, вимоги щодо змісту такої декларації передбачені частиною п`ятою статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства. Так, декларація повинна містити інформацію щодо майна, доходів та витрат боржника і членів його сім`ї, що перевищують 30 розмірів мінімальної заробітної плати (абзац 1 частини п`ятої статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства).

Абзацом 2 частини п`ятої статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що до членів сім`ї боржника належать особи, які перебувають у шлюбі з боржником (у тому числі якщо шлюб розірвано протягом трьох років до дня подання декларації), а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою чи піклуванням боржника, інші особи, які спільно з ним проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких з боржником не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Ризики зазначення неповної інформації у декларації покладаються саме на боржника, позаяк спеціальним законом, яким є Кодекс України з процедур банкрутства, такої підстави ненадання інформації про майновий стан члена сім`ї не передбачено, натомість у частині п`ятій статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства імперативно визначено, що декларація повинна містити інформацію щодо майна, доходів та витрат боржника і членів його сім`ї, що перевищують 30 розмірів мінімальної заробітної плати.

Зазначене кореспондує правовому висновку Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, викладеному у постанові від 26.05.2022 у справі № 903/806/20, за яким, добросовісність боржника - фізичної особи є визначальним критерієм для оцінки обставин і підстав, якими Кодекс України з процедур банкрутства зумовлює вирішення судом питання щодо подальшого руху справи, зокрема закриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи у випадках, передбачених статтями 123, 126, 128 Кодексу України з процедур банкрутства. Тому, обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом як підстави для ухвалення рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника.

Такими обставинами можуть бути, серед іншого, ненадання боржником обґрунтованих пояснень стосовно обставин неплатоспроможності (руху активів, витрачання отриманих від кредиторів коштів тощо); зазначення у декларації працездатного боржника відомостей про доходи, що значно менші за відповідний середній показник у регіоні та за відповідною спеціальністю; посилання у декларації про майновий стан на ненадання інформації членом сім`ї боржника за умови, що така інформація є необхідною для з`ясування суттєвих для справи обставин, або у інший спосіб ухилення боржника від конструктивної співпраці з кредиторами, керуючим реструктуризацією чи від відкритої взаємодії з судом, економічна необґрунтованість та/або очевидна невиконуваність плану реструктуризації, яка може призвести до явного порушення прав кредиторів щодо отримання боргу в розумні строки.

Близькі за змістом правові висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20, від 26.05.2022 у справі № 903/806/20, від 22.09.2022 у справі № 916/2372/20, від 23.05.2023 №910/5369/21.

Згідно ч. 7 ст. 123 КУзПБ суд приймає рішення про закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи, якщо:

1) боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, якщо боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї;

2) майно членів сім`ї боржника було придбано за кошти боржника та/або зареєстровано на іншого члена сім`ї з метою ухилення боржника від погашення боргу перед кредиторами;

3) судовим рішенням, що набрало законної сили та не було скасоване, боржник був притягнутий до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю.

Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 26.05.2022 у справі №903/806/20 звернув увагу на те, що конструкція частини 7 статті 123 КУзПБ побудована як безумовний захід відповідальності боржника за дії на шкоду кредиторам, тому не передбачає альтернативного вирішення та необхідності з`ясування мотивів боржника - фізичної особи за встановлення відповідних фактів господарським судом. До того ж розширене коло ініціаторів застосування вказаної норми та відсутність процесуальних обмежень щодо її реалізації на всіх стадіях справи про неплатоспроможність фізичної особи забезпечують невідворотність такого наслідку очевидно недобросовісних дій боржника.

Враховуючи призначення зазначеної норми та можливість застосування її судом з власної ініціативи, Верховний Суд наголосив на тому, що господарський суд не може залишити поза увагою обставини, які вказують на наявність підстав для закриття провадження у справі за частиною 7 статті 123 КУзПБ, тому з власної ініціативи, зокрема, вирішуючи питання про перехід до судової процедури погашення боргів, зобов`язаний перевірити такі обставини справи та надати їм юридичну оцінку, про що зазначити у відповідному судовому рішенні.

ОСОБА_1 перебувала з 12.05.2006 року у шлюбі з ОСОБА_4 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.04.2024 № 161/3537/24 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Згідно декларацій ОСОБА_1 відомості щодо доходів ОСОБА_4 за період з 2021 року по 2024 рік не вказані, проте ним 24.11.2023 придбано легковий автомобіль Peugeot 407. Вартість придбання не зазначено.

У деклараціях за 2024 рік зазначено про наявність у чоловіка 4-х земельних ділянок у с. Переспа Волинської області на праві власності, однак підстави, вартість набуття не вказані.

В той же час, згідно декларації боржниці за 2024 рік за її чоловіком ОСОБА_4 зареєстровані чотири земельні ділянки у Волинській області, с. Переспа, житловий будинок за адресою АДРЕСА_3 .

У деклараціях серед членів сім`ї вказує сина ОСОБА_5 2006 року народження, доньку ОСОБА_5 2009 року народження, батьком дітей є ОСОБА_4 . Боржниця не спростовує ведення спільного господарства з чоловіком, відсутність права спільної часткової власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_3 , чотири земельні ділянки у Волинській області, с. Переспа, автомобілі.

Добросовісність боржника - фізичної особи є визначальним критерієм для оцінки обставин і підстав, якими КУзПБ зумовлює вирішення судом питання щодо подальшого руху справи, зокрема закриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи у випадках, передбачених статтями 123, 126, 128 КУзПБ і саме тому обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом як підстави для ухвалення рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника.

Такими обставинами можуть бути, серед іншого ненадання боржником обґрунтованих пояснень стосовно обставин неплатоспроможності (руху активів, витрачання отриманих від кредиторів коштів тощо); зазначення у декларації працездатного боржника відомостей про доходи, що значно менші за відповідний середній показник у регіоні та за відповідною спеціальністю; посилання у декларації про майновий стан на ненадання інформації членом сім`ї боржника за умови, що така інформація є необхідною для з`ясування суттєвих для справи обставин, або у інший спосіб ухилення боржника від конструктивної співпраці з кредиторами, керуючим реструктуризацією чи від відкритої взаємодії з судом, економічна необґрунтованість та/або очевидна невиконуваність плану реструктуризації, яка може призвести до явного порушення прав кредиторів щодо отримання боргу в розумні строки.

Приписи частини одинадцятої статті 126 та частини першої статті 130 КУзПБ у їх системному зв`язку є послідовністю процесуальних засобів, де дискреція господарського суду у вирішенні питання про перехід до наступної судової процедури чи закриття провадження у справі є основним процесуальним інструментом, що застосовується крізь призму судового контролю та відповідно до мети провадження про неплатоспроможність фізичної особи, а частина перша статті 130 КУзПБ формалізує початок судової процедури погашення боргів боржника та є спеціальною процесуальною гарантією для добросовісного боржника у разі зволікання зборів кредиторів із прийняттям рішення щодо плану реструктуризації його боргів.

Згідно висновку Верховного Суду, викладеного у постанові № 916/1575/21 від 25.01.2024, ненадання боржником вичерпної інформації щодо дійсних причин неплатоспроможності: витрачання коштів, отриманих ним від кредиторів, руху основних активів з часу виникнення відповідних зобов`язань, зазначення у декларації про майновий стан неповної інформацію стосовно майна, доходів і витрат членів сім`ї, без вказівки про неможливість отримання інформації з офіційних джерел щодо наявності у членів сім`ї доходу, рухомого та нерухомого майна, витрат тощо, невчинення боржником чи його представником відповідних дій для отримання такої інформації, - свідчить про недобросовісне використання боржником судових процедур неплатоспроможності, адже визначені у плані умови з урахуванням інших обставин не означають реальність та беззаперечність намірів боржника щодо досягнення цілей і завдань процедури реструктуризації, при яких враховувалися б інтереси як боржника, так і кредиторів та які б були спрямовані на реальне погашення заборгованості перед кредиторами, а не її списання / прощення.

Системне тлумачення вказаних вище приписів свідчить, що за їх змістом законодавець закріпив у спеціальних нормах КУзПБ принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.

Згідно з ч. 4 ст. 116 КУзПБ разом із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржник зобов`язаний подати пропозиції щодо реструктуризації боргів (проект плану реструктуризації боргів).

В матеріалах справи наявний план реструктуризації боргів, поданий ОСОБА_1 разом із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство (том 1, а.с. 32), згідно якого сума грошових вимог кредиторів становить 625 264 грн 85 коп. Порядок та строки погашення визначені такі: 2 000 грн на місяць за умови отримання доходів на тому ж рівні, що і при поданні заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Законодавець визначив саме процедуру реструктуризації боргів як пріоритетну, яка є найбільш оптимальним варіантом закінчення справи про неплатоспроможність як для фізичної особи боржника, так і для кредиторів, оскільки там відбувається відновлення платоспроможності та більш повно погашаються борги боржника. І тільки за умови добросовісності громадянина, інститут неплатоспроможності фізичної особи може стати дієвим механізмом. При цьому для боржника-фізичної особи він дозволить зберегти та акумулювати активи для відновлення платоспроможності, а для кредитора - стане гарантією повернення заборгованості.

Метою і завданням процедури реструктуризації боргів, зокрема, є забезпечення розгляду кредиторами розробленого боржником проекту плану реструктуризації боргів для відновлення його платоспроможності. При цьому такий документ слід вважати закономірними очікуваннями кредиторів, як в частині його розгляду, так і в період його реалізації, коли має місце фактичне погашення їх вимог в межах процедури реструктуризації.

У свою чергу розроблення проекту плану реструктуризації має відбуватися відповідно до вимог ст. 124 КзПБ, зокрема, щодо форми і змісту проекту плану, це дасть можливість зборам кредиторів оцінити перспективу відновлення платоспроможності боржника та дасть можливості прийняття рішення про його схвалення та подання на затвердження господарському суду або відхилення і прийняття рішення про перехід до процедури погашення боргів.

Отже, при поданні до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, обов`язком боржника є складення реального (виконуваного) проекту плану реструктуризації, який після розгляду господарським судом грошових вимог та формування реєстру кредиторів розробляється, уточнюється та погоджується з кредиторами.

Згідно ст. 124 КУзПБ план реструктуризації боргів боржника розробляється з метою відновлення платоспроможності боржника. У плані реструктуризації боргів боржника зазначаються:

1) обставини, які спричинили неплатоспроможність боржника;

2) інформація про визнані судом вимоги кредиторів із зазначенням їх розміру та черговості задоволення;

3) інформація про майновий стан боржника за результатами проведених заходів з виявлення та складання опису майна боржника (проведення інвентаризації);

4) інформація про всі доходи боржника, у тому числі доходи, які боржник розраховує отримати протягом процедури реструктуризації боргів;

5) розмір суми, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів;

6) вимоги кредиторів до боржника, які будуть прощені (списані) у разі виконання плану реструктуризації боргів;

7) розмір суми, яка щомісяця залишатиметься боржнику на задоволення побутових потреб, у розмірі не менше одного прожиткового мінімуму на боржника та на кожну особу, яка перебуває на його утриманні;

8) розмір суми, яка щомісяця виділятиметься для погашення наявних у боржника обов`язкових періодичних зобов`язань (виплата аліментів тощо).

Згідно плану реструктуризації боргів боржника, поданого керуючим реструктуризацією боргів, сума грошових вимог кредиторів, визнаних судом, становить 395 408 грн 29 коп. Середній розмір отримуваної боржником заробітної плати за вирахуванням податків та зборів становить 18 000 грн. Порядок та строки погашення визначені такі: 4 000 грн на місяць за умови отримання доходів на тому ж рівні, що і при поданні заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зважаючи на наявність в боржника двох неповнолітніх дітей та не стабільне економічне становище в країні. Встановлено, що прощенню підлягає сума залишку заборгованості в сумі 155 408 грн 29 коп (том 3, а.с. 185).

Боржником у деклараціях про майновий стан зазначено членів сім`ї, зокрема сина ОСОБА_5 (28.09.2006) та доньку ОСОБА_5 (20.12.2009).

Згідно статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено, що з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2 920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень.

Ні боржником, ні керуючим реструктуризацією не обґрунтовано з посиланням на докази залишення боржнику суми отриманого доходу в розмірі 14 000 грн на задоволення побутових потреб на боржника та на кожну особу, яка перебуває на його утриманні, оскільки мінімальний такий розмір становить 9 312 грн 00 коп (2920 - на боржника, 6392 - двох неповнолітніх дітей).

Докази відсутності утримання дітей їхнім батьком в матеріалах справи відсутні.

Також суд відхиляє доводи скаржника про зазначення нею у плані реструктуризації боргів як обставин, що спричинили її неплатоспроможність - постійний ріст цін та відсотків за позиками, відсутність стабільно високих доходів, підвищення цін на елементарні побутові товари, ліки та продукти. Наведені аргументи не підтверджують надання боржником, з метою сумлінного виконання процесуальних обов`язків та добросовісної співпраці з керуючим реструктуризацією та кредиторами, вичерпної інформації щодо дійсних причин неплатоспроможності - витрачання коштів, отриманих ОСОБА_1 від кредиторів та зокрема позики в сумі 450 000 грн від ОСОБА_2 , руху основаних активів з часу виникнення відповідних зобов`язань.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду №916/1575/21 від 25.01.2024.

21.06.2024 відбулися збори кредиторів боржника (том 3, а.с. 199-203) з порядком денним:

1) розгляд звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларацій про майновий стан боржника;

2) розгляд проекту плану реструктуризації боргів боржника;

3) прийняття рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або про звернення з клопотанням до суду про перехід до процедури погашення боргів боржника або закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

У зборах брали участь представник кредитора ОСОБА_2 (87,95% кількості голосів), керуючий реструктуризацією, ОСОБА_1

Представник АТ «Універсал банк» (12,05% кількості голосів) не з`явився.

В частині розгляду третього питання порядку денного представник ОСОБА_2 зазначив про наявність підстав для переходу до процедури погашення боргів боржника, оскільки запропонований план реструктуризації боргів боржника є надто розтягнутим в часі та з огляду на стан війни є ризик його невиконання, поряд з цим боржник не здатна виплатити заборгованість повністю не говорячи про їх погашення у стислі строки. Вирішено відмовити у схваленні плану реструктуризації, перейти до процедури погашення боргів боржника, уповноважити на підготовку та подання відповідного клопотання до суду арбітражного керуючого Григор`єва В.В.

Верховний Суд у постанові № 901/806/20 від 16.12.2021 вказав, що у справах про неплатоспроможність фізичних осіб існує ризик ігнорування боржниками мети і завдань процедури реструктуризації боргів, що може полягати у не розробленні та не поданні на розгляд кредиторам проекту плану реструктуризації, надання фіктивного (зазначення вигаданих розмірів сум погашення чи інших відомостей) та невиконуваного плану реструктуризації, який не відповідатиме вимогам ст. 124 КУзПБ, пасивній участі боржника в цій процедурі.

Така поведінка може пояснюватись прагненням боржників спонукати кредиторів до відхилення такого плану (не прийняття рішення щодо його схвалення зборами кредиторів), що зі спливом 120 днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 1 ст. 130 КзПБ) створює формальні підстави для переходу в процедуру погашення боргів.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 90 КУзПБ господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство, якщо господарським судом не встановлені ознаки неплатоспроможності боржника.

При цьому, законодавець розмежовує можливість закриття провадження у справі про банкрутство з тих чи інших підстав стадіями процедури банкрутства. Так, згідно з ч. 2 ст. 90 КУзПБ провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) може бути закрито у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 5, 9, 11 і 12 частини першої цієї статті, на всіх стадіях провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) (до та після визнання боржника банкрутом), у випадках, передбачених пунктами 1, 4, 6, 8 і 10 частини першої цієї статті, - лише до визнання боржника банкрутом, а у випадку, передбаченому пунктом 7 частини першої цієї статті, - лише після визнання боржника банкрутом.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд не може залишити поза увагою обставини, які вказують на наявність підстав для закриття провадження у справі, серед іншого ненадання боржником обґрунтованих пояснень стосовно обставин неплатоспроможності (руху активів, витрачання значної суми отриманих коштів, обґрунтованість здійснення відповідних витрат тощо); відсутність будь яких реальних, підтверджених відповідними доказами дій боржника щодо вжиття заходів погашення заборгованості за значний період її існування, відсутність у деклараціях про майновий стан інформації члена сім`ї боржника - чоловіка, оскільки така інформація є необхідною для з`ясування суттєвих для справи обставин, що у свою чергу свідчить про відсутність ознак неплатоспроможності боржника, добросовісності боржника, остання з яких є визначальним критерієм для оцінки обставин і підстав, якими Кодекс України з процедур банкрутства зумовлює вирішення судом питання щодо подальшого руху справи, зокрема закриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи.

Тому, обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника, зокрема придбання автомобіля після отримання позики, неодноразовий перетин кордону України без зазначення будь яких обґрунтованих пояснень щодо необхідності такого виїзду, що призводить до додаткового фінансового тягаря з врахуванням скрутного фінансового становища боржниці, відсутність інформації про доходи чоловіка за період з 2021 року по 2024 рік, з врахуванням їх розлучення 22.04.2024, тобто у період розгляду справи про банкрутство ОСОБА_1 та обов`язку щодо утримання дітей, відсутність обґрунтувань та доказів щодо розподілу майна при розлученні з врахуванням того, що згідно декларації самої заявниці у власності чоловіка перебуває житловий будинок, чотири земельні ділянки та легковий автомобіль (Peugeot 407, 2004), не обґрунтування необхідності витрачання значної суми позики, у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом як підстави для ухвалення рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника.

Ініціюючий справи про банкрутство прагне досягнути компромісу щодо погашення вимог з урахуванням прагнення погасити борг. На реабілітацію заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, який не допускає дій, що вчиняться з наміром завдати шкоду іншим особам, в даному випадку державі.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Згідно ст. 113 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Частиною 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 12 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду.

Абз.6 ч.2 ст.30 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відкриття провадження у справі.

У разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі.

Арбітражний керуючий Григор`єв В.В. просить здійснити виплату основної грошової винагороди в сумі 41 724 грн 54 коп за рахунок коштів, внесених боржником на депозитний рахунок суду.

Абз.6 ч.1 ст.30 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі.

У разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі.

В матеріалах справи наявні докази перерахування боржником на депозитний рахунок суду авансування винагороди керуючому реструктуризацією в сумі 45 420 грн 00 коп (том 1, а.с. 3).

В ч. 6 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат має бути схвалений зборами кредиторів (у процедурі банкрутства фізичної особи) чи комітетом кредиторів (у процедурі банкрутства юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, забезпеченим кредитором.

Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації, реструктуризації заборгованості, погашення боргів подається арбітражним керуючим до господарського суду за п`ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.

21.06.2024 зборами кредиторів схвалено звіт керуючого реструктуризацією про нарахування та виплату грошової винагороди та відшкодування витрат в даній справі за період з квітня по липень 2024 року.

Враховуючи вищевикладене, положення ст. 43 Конституції України та ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства, суд вважає за необхідне затвердити грошову винагороду арбітражному керуючому Григор`єву В.В. за період здійснення ним повноважень керуючого реструктуризацією боргів боржника за період з 17.04.2024 по 10.07.2024 в сумі 41 724 грн 54 коп та здійснити виплату грошової винагороди з депозитного рахунку суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (постанова Конституційного суду України №3-рп/2003 від 30.01.2003 року).

Керуючись ст.ст. 90, 133-135 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 234-235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

1. Здійснити виплату арбітражному керуючому Григор`єву Валерію Васильовичу (рахунок НОМЕР_1 , банк одержувача АТ КБ «Приватбанк», код ЄДРПОУ банку 14360570, МФО 305299, ідент. код одержувача ) 41 724 грн 54 коп в якості оплати грошової винагороди за здійснення повноважень керуючого реструктуризацією боргів боржника ОСОБА_1 , які були авансовані боржником згідно платіжної інструкції від 04.04.2024 №ПН1660 на суму 45 420 грн 00 коп на депозитний рахунок Господарського суду Волинської області.

2. Провадження у справі №903/329/24 за заявою ОСОБА_1 про банкрутство закрити.

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її підписання відповідно до ч.2 ст. 235 ГПК України.

Ухвала суду підписана 15.07.2024.

Ухвала суду підлягає оскарженню до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя А. М. Кравчук