УХВАЛА

м. Київ

09.07.2024Справа № 910/8421/24

Суддя господарського суду міста Києва Ломака В.С., розглянувши

позовну заяву Заступника керівника Броварської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі

1. Зазимської сільської ради Броварського району Київської області

2. Північного офісу Держаудитслужби

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергум»

про визнання додаткових угод недійсними та стягнення вартості непоставленої електричної енергії у сумі 103 236,03 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Броварської окружної прокуратури Київської області (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Зазимської сільської ради Броварського району Київської області (далі - позивач-1) та Північного офісу Держаудитслужби (далі - позивач-2) звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергум» (далі - відповідач) про

- визнання недійсними додаткових угод від 19.08.2022 № 1, від 13.09.2022 № 2, від 04.11.2022 № 3, від 04.11.2022 № 4, від 27.12.2022 № 5, від 30.12.2022 № 6, якими внесено зміни до істотних умов договору від 10.01.2022 № 3/01-22-05 (далі - Договір), укладеного між позивачем-1 та відповідачем;

- стягнення вартості непоставленої електричної енергії за Договором у сумі 103 236,03 грн.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України у рішенні № 9-зп від 25 грудня 1997 року офіційно розтлумачив цю норму та зазначив, що частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений, зокрема, Господарським процесуальним кодексом України.

Вимоги щодо змісту та форми позовних заяв визначені статтями 162, 164, 172 Господарського процесуального України.

При цьому, якщо подана позовна заява не відповідає таким вимогам, приписами частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України законодавець передбачив механізм залишення позовної заяви без руху задля забезпечення позивачу можливості у встановлений судом строк усунути недоліки позовної заяви, що забезпечить можливість вважати її такою, що подана у день її первинного подання та прийняття її судом до розгляду.

Залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання, визначеного Господарським процесуальним кодексом України.

У даному випадку, подана прокурором позовна заява не відповідає вимогам пункту 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим підлягає залишенню без руху з посиланням на положення статті 174 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи наступне.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

В силу пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

З прохальної частини позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено вимогу майнового характеру (про стягнення вартості непоставленої електричної енергії за Договором у сумі 103 236,03 грн.), за звернення до суду з якою підлягає сплаті судовий збір у сумі 3 028,00 грн.

Крім того, прокурором заявлені у позовній заяві також шість немайнових вимог, а саме: про визнання недійсними додаткових угод від 19.08.2022 № 1, від 13.09.2022 № 2, від 04.11.2022 № 3, від 04.11.2022 № 4, від 27.12.2022 № 5, від 30.12.2022 № 6. Означені додаткові угоди оформлені у вигляді окремих правочинів, якими вносилися зміни до істотних умов договору від 10.01.2022 № 3/01-22-05 (далі - Договір), укладеного між позивачем-1 та відповідачем.

Суд зазначає, що вимоги про визначення вказаних додаткових угод недійсними є окремими позовними вимогами при розгляді яких суд має дослідити шість окремих правочинів, їх істотні умови, обставини укладення та виконання сторонами, що у свою чергу підтверджується різними доказами.

За таких обставин, при зверненні до господарського суду з вимогами про визнання недійсними додаткових угод від 19.08.2022 № 1, від 13.09.2022 № 2, від 04.11.2022 № 3, від 04.11.2022 № 4, від 27.12.2022 № 5, від 30.12.2022 № 6 прокурору необхідно було сплатити судовий збір у сумі 18 168,00 грн. Тоді як загальна сума судового збору, що підлягала до сплати прокуратурою при зверненні з даною позовною заявою, з урахуванням заявлених позовних вимог та встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, складає 21 196,00 грн.

Проте, з долученої до позовної заяви платіжної інструкції від 27.05.2024 № 1375 вбачається, що прокуратурою сплачено судовий збір у сумі 6 056,00 грн., що на 15 140,00 грн. менше, ніж передбачено чинним законодавством.

Беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивач при поданні позову не дотримався вимог пункту 2 частини першої статті 164 Господарського процесуального кодексу.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 162, 164 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Оскільки подана позовна заява не відповідає вимогам статті 164 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне залишити її без руху та надати позивачу строк для усунення вищевказаних недоліків.

Керуючись статтями 164, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити Броварській окружній прокуратурі Київської області строк для усунення недоліків - 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

3. Встановити Броварській окружній прокуратурі Київської області спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом подання доказів сплати судового збору у сумі 15 140,00 грн.

4. Роз`яснити Броварській окружній прокуратурі Київської області, що в разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулась із позовною заявою (частина 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України).

5. Відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її підписання. Дана ухвала не підлягає оскарженню.

6. Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається https://ki.arbitr.gov.ua/.

Суддя В.С. Ломака