ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2024 р. м. Київ

Справа № 911/771/24

Господарський суд Київської області у складі:

судді Ейвазової А.Р.,

за участі секретаря судового засідання Стаднік Є.О., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Приватного підприємства «Західний Буг» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОГАЗБУДСЕРВІС» про зобов`язання вчинити дії, за участю представників від:

позивача - Боровець М.С. (ордер ВС №12627 від 25.03.2024);

відповідача Галкіна Я.Г. (ордер АР №1170979 від 22.04.2024)

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Західний Буг» (далі - позивач, ПП «Західний Буг») звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОГАЗБУДСЕРВІС» (далі - відповідач, ТОВ «Єврогазбудсервіс») та просить зобов`язати відповідача поставити обладнання - ємність мобільну наземну для ЗВГ (автоцистерна) 50м3 б/в (Україна) в кількості одна штука.

В обґрунтування заявлених вимог ПП Західний Буг посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором поставки №2303/ПС2023 від 23.03.2023 в частині поставки товару повної комплектації у встановлений договором строк (т.1 а.с.1-7).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 01.04.2024: відкрито провадження у справі за відповідним позовом; вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження; призначено проведення підготовчого засідання на 24.04.2024 о 15:00; встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позов (т.1 а.с.34-35).

Відповідна ухвала доставлена до електронних кабінетів сторін 01.04.2024 о 13:51, що підтверджується довідками про доставку електронного листа (а.с.36-37).

В силу п.2 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Ухвала суду, за змістом п.1 ч.1 ст.232 ГПК України, є видом судового рішення.

Таким чином, відповідна ухвала вважається врученою позивачу та відповідачу 01.04.2024.

24.04.2024 відповідачем, з порушенням встановленого судом строку, подано відзив на позов, у якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити (т.1 а.с.48-54).

Відхиляючи заявлені вимоги відповідач посилається на те, що:

за результатами виготовлення проектної документації виникла необхідність збільшити ціну договору на 282 000грн, у зв`язку із чим, на адресу позивача направлено відповідний проект додаткової угоди, яка позивачем не підписана, оплата не здійснена, через що, відповідачем прийнято рішення про притримання поставки товару;

сторонами досягнуто усної домовленості щодо заміни обладнання (ємності об`ємом 30кубм на ємність 50куб.м), яке готове на 90%, після закінчення сезонних робіт, однак позивачем не здійснено повної оплати;

між сторонами укладено договір №2303/ПР2023 від 23.03.2023 на виконання комплексу робіт, який передбачає розроблення проектної документації на систему автономного газопостачання (далі САГ), куди входить ємність, що вимагає поставити позивач, однак, відповідні послуги на загальну суму 262 000грн позивачем не оплачені.

24.04.2024 судом постановлено ухвалу, що занесена до протоколу підготовчого засідання, якою запропоновано відповідачу надати клопотання про продовження строку для надання відзиву, яке заявлено усно в підготовчому засіданні, в письмовій формі, а в підготовчому засіданні оголошено перерву до 30.04.2024 о 14:00 (т.2 а.с.1-2).

Мотиви прийняття ухвал викладені в ухвалі від 30.04.2024 (т.2 а.с.29-32).

24.04.2024 до суду надійшов зустрічний позов ТОВ «Єврогазбудсервіс» до ПП «Західний Буг» про зобов`язання підписати додаткову угоду до договору №2303/ПСС2023 від 23.03.2023 щодо збільшення вартості САГ, стягнення 544 000грн, у т.ч.: 282 000грн - за договором №2303 від 23.03.2023; 262 000грн - за договором №2303/ПР2023 від 23.03.2023 (т.1 а.с.123-126).

26.04.2024 відповідачем подано клопотання про продовження строку, встановленого для подання відзиву та зустрічного позову (т.1 а.с.4-6), а 30.04.2024 заперечення позивача щодо задоволення такого клопотання та прийняття зустрічного позову для спільного його розгляду з первісним (т.2 а.с.16-19).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.04.2024 (т.2 а.с.29-32): продовжено відповідачу строк для подання відзиву та прийняти його; відмовлено у задоволенні клопотання відповідача в частині продовження строку для подання зустрічного позову; встановлено строк для подання відповіді на відзив та заперечення; відкладено підготовче засідання на 27.05.2024 о 15:30.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.04.2024 зустрічну позову заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення виявлених недоліків 10 днів з дня вручення ухвали (т.2 а.с.35-39).

Відповідна ухвала доставлена до електронного кабінету відповідача 01.05.2024 о 08:50 (т.2 а.с.40).

У подальшому, ухвалою Господарського суду Київської області від 27.05.2024 зустрічна позовна заява повернута та підставі ч.ч.4,6 ст.174 ГПК України, оскільки відповідачем не усунуті виявлені недоліки (т.2 а.с.60-61).

03.05.2024, у встановлений судом строк, позивач подав відповідь на відзив (т.2 а.с.41-44), у якій заперечує щодо доводів відповідача з тих підстав, що:

вартість САГ договором №2303/ПС2023 встановлена у твердій сумі, в установленому порядку за згодою сторін не збільшена, тому не може бути змінена в односторонньому порядку відповідачем;

вартість САГ повністю оплачена у встановленому договором розмірі і поставка САГ мала бути здійснена до 25.07.2023;

у даній справі не розглядається спір між сторонами щодо виконання зобов`язань за іншим договором - №2303/пр2023, що передбачає виконання проектних та пусконалагоджувальних робіт;

відповідача повідомлено про застосування притримання відповідно до ст.546 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за фактом порушення строків поставки та монтування обладнання.

Відповідач не скористався в установлений судом строк правом подати заперечення; з заявою про продовження строку, встановленого судом для їх подання, до закінчення відповідного строку відповідач не звертався.

Згідно ч.1 ст.118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Ухвалою, яка занесена до протоколу від 27.05.2024, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.06.2024 о 16:00 (т.2 а.с.52-58).

Підготовче провадження закрито на підставі п.3 ч.2 ст.185 ГПК України, враховуючи виконання завдань підготовчого провадження, встановлених ст.177 ГПК України.

У судовому засіданні 12.06.2024 оголошено перерву до 14:20 01.07.2024 на підставі ч.2 ст. 216 ГПК України (т.2 а.с.67-70).

В судовому засідання представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити, представник відповідача проти позову заперечував та просив у його задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані у справі докази, судом встановлені наступні обставини.

23.03.2023 між сторонами ПП «Західний Буг» (далі замовник) та ТОВ «Єврогазбудсервіс» (виконавець) укладено договір поставки №2303/ПС2023 (далі договір поставки; т.1 а.с.9-12).

За умовами п.п.1.1, 1.2 договору поставки виконавець зобов`язується поставити замовнику систему автономного газопостачання (САГ) у відповідності до специфікації (додаток № 1), що є невід`ємною частиною договору, а замовник прийняти САГ та оплатити.

Вартість САГ визначена сторонами п.2.1 договору поставки у розмірі 115 990,25євро, що в еквіваленті становить 4 778 798,22грн та може бути змінена в залежності від результатів виконання проектної документації, яка на момент підписання даного договору не виготовлена. Сторони відповідним пунктом договору узгодили, що у випадку змін (протяжність укладення газопроводу, протяжність укладення електрокабелів живлення щитової та випарника газу), вартість САГ підлягає зміні шляхом підписання додаткової угоди до договору про зміну вартості САГ, яку замовник зобов`язаний підписати протягом 3 днів з дати її одержання.

Пунктами 2.2, 2.3, 2.5 договору поставки установлено, що: сторони для розрахунків еквіваленту євро для цілей договору використовують середній банківський курс продажу євро; станом на 23.03.2023 курс євро становить 41,2грн за один євро і якщо на дату здійснення платежів за договором курс євро буде вище чи нижче зазначеного курсу, замовник зобов`язаний відкоригувати суму платежу за договором у відповідності до курсу євро на дату платежу; розрахунки здійснюються замовником у гривнях шляхом безготівково перерахування коштів з свого рахунку на розрахунковий рахунок виконавця у відповідності до курсу євро на момент здійснення платежу.

Порядок оплати узгоджений сторонами п.2.4 договору наступним чином:

- 40%, що складає 46396,10євро, що еквівалентно 1 911 519,32грн, протягом 15 робочих днів з дати укладення договору (п.2.4.1);

- 30%, що складає 34 797,08євро, що еквівалентно 1433639,49грн потягом 30 робочих днів від дати фактично здійсненої передплати згідно п.2.4.1 договору поставки (п.2.4.2);

- 30%, що складає 34 797,08євро, що еквівалентно 1433639,49грн потягом 3 днів з дати повідомлення про готовність САГ до відвантаження (п.2.4.3).

Передача САГ здійснюється виконавцем за адресою: Львівська область, м.Жвирка, вул. 1-го Травня, 4; Сокальський елеватор ПП «Західний Буг» (п.3.1 договору поставки).

Сторони домовились, що датою поставки обладнання є дата підписання сторонами видаткової накладної на САГ; строк поставки САГ 70 робочих днів з дати оплати САГ у розмірі, передбаченому п.2.4.1 договору, а фактична передача відбувається після отримання оплати згідно п.п.2.4.2., 2.4.3 договору (п.3.4 договору поставки).

В силу п.8.1 договору поставки такий договір набирає сили з моменту його підписання і діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Додатком №1 до договору поставки є специфікація, що містить найменування вузлів, матеріалів і комплектуючих та їх кількість (т.1 а.с.12, зворот), термін виготовлення протягом 70 робочих днів з дати оплати відповідно до п.2.4.1 договору поставки. Так, специфікація містить такі вузли, матеріали і комплектуючі:

- ємність мобільна надземна для ЗВГ (автоцистерна) 50м3 б/в (Україна) 1шт;

- ємність підземна для ЗВГ 10м3 б/в (Україна) 3шт;

- випарна установка рідкої фази пропан-бутану 800кг/год Kosangas LPG SDN BHD KSG08 (Данія-Малайзія) 1к-т;

- комплектуючи та матеріали 1к-т;

- газорегулююча група загальною потужністю 1280кг/год Pietro-Fiorentini (Італія) - 1к-т;

- вузол обліку парової фази ультразвуковий з коректором класу А - 1к-т;

- газопровід високого та середнього тиску 40м/п;

- запірна арматура EFARE (Польща) 1к-т;

- запобіжна арматура REGO (США-Німеччина) 1к-т;

- блок управління «ВАРТА 1-03» - 1кт;

- датчик бутану/пропану ДП 4 3шт;

- блискавкозахист мачта з контуром заземлення, контур заземлення ємності групи та газовозу з протоколом вимірів - 1к-т;

- електрохімзахист 1 к-т;

- силовий електрокабель живлення 100м/п;

- доставка обладнання.

На оплату САГ відповідачем виставлено позивачу рахунок №12 від 12.04.2023 на суму 4 778 798,30грн (т.1 а.с.13).

Позивачем в оплату вартості САГ здійснено наступні платежі на загальну суму 4 778 798,3грн платіжними інструкціями (т.1 а.с.13, зворот; т.1 а.с. 14-15)

- №1С009527 від 18.04.2023 - 1 911 519,32грн;

- №1СО13768 від 01.06.2023 - 1 433 639,49грн;

- №1СО24416 від 12.09.2023 - 633 639,49грн;

- №1СО24586 від 14.09.2023 - 400 000грн;

- №1СО25209 від 21.09.2023 - 400 000грн.

Відповідно до претензії вимоги від 30.01.2024 №3Б-243-01-24 позивач вимагав від відповідача поставити САГ, яка повністю відповідає специфікації та сплатити неустойку в розмірі 845 721,72грн. (т.1 а.с.16-17). У поданій претензії позивач вказує, що відповідач частково виготовив САГ, однак, вона не відповідає характеристикам, вказаним у специфікації: замість ємності мобільної для ЗВГ (автоцистерна) на 50куб.м у наявності на 30куб.м, а випарна установка для рідкої фази пропан-бутан має продуктивність 400 кг/год замість 800кг/год.

В якості доказів направлення вказаної вимоги-претензії надано фіскальний чек від 01.02.2024 щодо направлення відправлення №838 (т.1 а.с.18).

У відповіді від 13.02.2024 №1302/24 на претензію-вимогу (т.1 а.с.19) відповідач повідомив, що випарна установка потужністю 800 кг/год та ємність мобільна наземна для ЗВГ об`ємом 50куб.м знаходяться на складі відповідача, при цьому, зазначена ємність готова на 90% та вказав, що має намір замінити обладнання при настанні сприятливих погодних умов (мінімально просохлий грунт). У відповідній відповіді відповідач зазначив про збільшення вартості САГ на 282 000грн внаслідок виготовлення проектної документації (змінилась протяжність трубопроводу та електрокабелів) та вказав на не виконання позивачем зобов`язань за договором №2303/ПР2023 в частині оплати монтажних та пусконалагоджувальних робіт у розмірі 267000грн. За результатами розгляду претензії -вимоги, відповідач направив позивачу додаткову угоду до договору поставки щодо збільшення вартості САГ та вимагав оплати 262 000грн за договором поставки з урахуванням збільшення вартості САГ на 282 000грн згідно листа від 28.08.2023.

Листом від 20.02.2024 №3Б-414-02-24 позивач повідомив відповідача про притримання коштів до моменту поставки та монтування обладнання відповідно до ст.546 ЦК України (т.1 а.с.21, т.2 а.с.46). В якості доказів направлення відповідачу вказаного листа надано фіскальний чек від 22.02.2024 щодо прийняття поштового відправлення №680 (т.1 а.с.22, т.2 а.с.47), яке вручено відповідачу 14.03.2024, що підтверджується повідомленням про вручення відповідного поштового відправлення та інформацією з сайту АТ «Укрпошта» (т.2 а.с.48,49).

Також, судом встановлено, що між сторонами укладено договір №2303/ПР2023 від 23.03.2023 на виконання комплексу робіт (далі договір №2303/ПР2023; т.1 а.с.59-63).

Як визначено п.1.1 договору №2303/ПР2023, позивач у справі (далі замовник) доручає, а відповідач (далі виконавець) приймає на себе зобов`язання виконати комплекс робіт по розробці проектної документації на систему автономного газопостачання (САГ) об`ємом 10куб.м для споживання потужностей підприємства зрідженим вуглекодневим газом (ЗВГ) у кількості 1 одиниця та пусконалагоджувальних робіт САГ, а замовник прийняти виконані роботи та провести оплату згідно з умовами договору.

Місцем розташування САГ, що зазначено у п.1.2. договору №2303/ПР2023, є: Львівська область, м. Жвирка, вул. 1-го Травня, 4, Сокальський елеватор ПП «Західний Буг».

Згідно п.п.2.1, 2.2, 2.3, 2.4 договору №2303/ПР2023: вартість договору складається з вартості проектних робіт, будівельних робіт та монтажних й пусконалагоджувальних робіт; вартість проектних робіт 282 000грн; вартість монтажних та пусконалагоджувальних робіт 262000грн; оплата здійснюється замовником в гривнях шляхом безготівкового перерахування коштів зі свого рахунку на розрахунковий рахунок виконавця.

Відповідно до п.п.3.1, 3.2 договору №2303/ПР2023: виконавець зобов`язується виконати проектні роботи у вказані терміни за умови надання замовником всіх вихідних даних, необхідних для їх проведення; термін початку та закінчення відповідних робіт згідно з календарним планом виконання робіт, що є його невід`ємною частиною.

Договором №2303/ПР2023 передбачений порядок та строк оплати проектних робіт: передплата у розмірі 50% від вартості проектних робіт, що становить 141000грн; 30% від вартості робіт, що становить 84600грн, - протягом 3 днів з дати підписання акту прийому-передачі проектних робіт; 20% від вартості робіт, що становить 56400грн, - протягом 10 днів з дати проведення пусконалагоджувальних робіт та введення в експлуатацію (п.3.3 договору №2303/ПР2023).

В силу п.п.3.4, 3.5 договору №2303/ПР2023 виконавець розпочинає проектні роботи з моменту отримання оплати, а виготовлена проектна документація передається замовнику при підписанні акту прийому-передачі після 100% оплати проектних робіт.

Пусконалагоджувальні роботи проводяться у точній відповідності до проекту прив`язки, що надається замовником (п.5.1 договору №2303).

Сторонами п.5.2 договору №2303/ПР2023 узгоджено порядок та строки оплати робіт: 85% , що становить 222 700грн, протягом 5 робочих днів з моменту повідомлення замовника виконавцем про готовність проведення робіт з монтажу та надання виконавцем рахунку; остаточний розрахунок 15%, що становить 39 300грн, протягом 3 банківських днів з дати повідомлення замовника виконавцем про завершення монтажних робіт та готовність САГ до запуску в роботу. При цьому, п.5.3 договору №2303/ПР2023 установлено, що виконавець має право не закінчувати роботи з монтажу та пуску до моменту оплати замовником повної вартості робіт.

Строк дії договору №2303/ПР2023 установлений його п.9.1 до 31.12.2023, але у будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань сторонами.

Окрім того, відповідачем надано проект на будівництво системи автономного газопостачання, без надання відомостей щодо його погодження та передачі позивачу на виконання умов договору №2303ПР2023-ПЗ за актом прийому-передачі (т.1 а.с.64-117).

Заперечуючи щодо позову відповідач також надав проект додаткової угоди до договору поставки, якою передбачено збільшення вартості САГ до 122 834,92євро, що в еквіваленті становить 5 060 798,70грн (т.1 а.с.118-119); доказів укладення такої додаткової угоди сторонами у формі, у якій укладений договір поставки, не надано.

При цьому, як вбачається з відповіді позивача від 05.04.2024 №3б-708-04-24, ним отримано пропозицію відповідача щодо збільшення вартості САГ (т. 1 а.с.121). У вказаній відповіді позивач, посилаючись на значні порушення строків поставки та монтажу обладнання відповідачем, вказав, що готовий повернутися до обговорення питання збільшення ціни договору поставки лише після виконання такого договору негайної поставки, монтажу ємності мобільної для ЗВГ об`ємом 50куб.м.

Предметом спору у даній справі є наявність у відповідача обов`язку передати позивачу товар за відповідним договором поставки, визначений специфікацією.

Укладені сторонами договори є підставою для виникнення у сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст.ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ч.1 ст.175 ГК України.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки вимоги у даній справі позивачем обґрунтовані порушенням саме зобов`язань за договором поставки, суд має визначити правову природу такого договору через зміст прав та обов`язків сторін, визначених таким договором.

Враховуючи зміст прав та обов`язків, що виникають у сторін у справі за відповідним договором, такий договір є договором купівлі-продажу, а не поставки, враховуючи відсутність передачі партій товару.

Так, згідно ч.1 ст.265 ГК України за договором поставки постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Характерним для договору поставки, як вбачається із положень ст.267 ГК України, є те, що він може бути укладений на один рік, на строк більше одного року (довгостроковий договір) або на інший строк, визначений угодою сторін, при цьому строк поставки встановлюються сторонами в договорі з урахуванням необхідності ритмічного та безперебійного постачання товарів споживачам, якщо інше не передбачено законодавством. Якщо в довгостроковому договорі кількість поставки визначено лише на рік або менший строк, у договорі повинен бути передбачений порядок погодження сторонами строків поставки на наступні періоди до закінчення строку дії договору (ч.3 ст.267 ГК України).

Схоже визначення договору поставки надано і ст.712 ЦК України, відповідно до якої продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.2 ст.712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Укладений договір, хоч і називає його сторони «замовник та виконавець» замість «продавець та покупець», а у специфікації містить посилання на «термін виготовлення», а не «строк передачі товару або термін», все-таки є договором купівлі-продажу, враховуючи, що за таким договором позивач приймає та оплачує, а відповідач передає у власність визначений у специфікації товар, який як предмет купівлі-продажу не є саме системою автономного газопостачання. Так, фактично предметом купівлі-продажу є окремі вузли, матеріали та комплектуючі такої системи, що фактично використовуються для її створення у процесі її збору та монтажу. Так, відповідний договір не передбачає ані створення такої системи (виготовлення, будівництво, збір, монтаж), ані виконання пусконалагоджувальних робіт. Відповідні відносини сторін врегульовані окремим договором і зобов`язання за договором поставки окремих вузлів, матеріалів та комплектуючих не поставлені у залежність від виконання сторонами зобов`язань за іншим договором, у т.ч. №10203/ПР2023. При цьому вартість товару за договором поставки визначена як вартість у цілому комплекту таких вузлів, матеріалів та комплектуючих; окрема вартість одиниць таких вузлів, комплектуючих, матеріалів сторонами не узгоджена.

Статтею 662 ЦК України визначено, що: продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу; продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Положеннями ст.664 ЦК України передбачено, що: обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару; договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Оскільки оплата частини, передбаченої п.2.4.1 договору поставки, здійснена позивачем 18.04.2023, враховуючи строк поставки, визначений п.3.4 договору, а також специфікацією, поставка всього товару мала бути здійснена відповідачем до 21.07.2023 (70 робочих днів з дня оплати, визначеного п.2.4.1 договору поставки) включно, отже відповідач є таким, що порушив зобов`язання.

Так, ч.1 ст.612 ЦК України установлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 665 ЦК України визначені правові наслідки відмови продавця передавати товар, а саме у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу, а якщо продавець відмовився передати річ, визначену індивідуальними ознаками, покупець має право пред`явити продавцеві вимоги відповідно до ст.620 ЦК України.

Так, в силу ч.1 ст.620 ЦК України, уразі невиконання боржником обов`язку передати кредиторові у власність або у користування річ, визначену індивідуальними ознаками, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передання відповідно до умов зобов`язання.

Частиною 1 ст.184 ЦК України надано визначення, що річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її; речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними. Поряд з цим, річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою (ч.2 ст.184 ЦК України).

Однак, специфікацієя, що є додатком до договору, передбачає передачу речей, визначених не індивідуальними, а родовими ознаками, у т.ч. ємності мобільної наземної для ЗВГ (автоцистерна ємністю 50куб.м. б/в (Україна), що вимагає поставити (передати) позивач. При цьому, сторони під час розгляду справи підтвердили факт поставку інших вузлів, матеріалів та комплектуючих, передбачених договором.

В силу ч.1 ст. 671 ЦК України, якщо за договором купівлі-продажу переданню підлягає товар у певному співвідношенні за видами, моделями, розмірами, кольорами або іншими ознаками (асортимент), продавець зобов`язаний передати покупцеві товар в асортименті, погодженому сторонами.

Згідно ч.1 ст. 670 ЦК України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Окрім того, одним із способів захисту порушеного права, як установлено загальними нормами, зокрема, ч.2 ст.20 ГК України, п.5 ч.2 ст.16 ЦК України є присудження до виконання обов`язку в натурі (примусове виконання обов`язку в натурі).

Отже, враховуючи, що частина товару не поставлена у встановлений договором строк, позивач має право вимагати виконання відповідного обов`язку в натурі передачі відповідної частини товару, передбаченого специфікацією.

Під час розгляду справи по суті, судом не прийняті до уваги посилання відповідача на не виконання умов договору №2303/ПР2023 в частині оплати проектних, монтажних пусконалагоджувальних робіт як на підставу для виникнення у відповідача права не виконувати частину зобов`язань за договором поставки з наступних підстав.

Так, в силу ч.1-3 ст.594 ЦК України установлено, що кредитор, який правомірно володіє річчю, що підлягає передачі боржникові або особі, вказаній боржником, у разі невиконання ним у строк зобов`язання щодо оплати цієї речі або відшкодування кредиторові пов`язаних з нею витрат та інших збитків має право притримати її у себе до виконання боржником зобов`язання; притриманням речі можуть забезпечуватись інші вимоги кредитора, якщо інше не встановлено договором або законом; кредитор має право притримати річ у себе також у разі, якщо права на неї, які виникли після передачі речі у володіння кредитора, набула третя особа.

Однак, позивачем здійснено оплату товару за договором, тому відсутні підстави для притримання товару, поставка якого передбачена таким договором. При цьому, доказів передачі проекту будівництва САГ, що передбачає збільшення обсягу використаного матеріалу, обладнання, виконання робіт, замовнику за договором №2303/ПР2023 позивачу у справі та погодження ним виконання відповідних робіт щодо встановлення, монтажу САГ (фактично замовлення відповідних робіт за таким проектом) відповідачем не надано, тому у даному випадку відсутні підстави вважати, що є підстави для збільшення як кількості певних матеріалів, комплектуючих, вузлів САГ, вказаних у специфікації до договору поставки, що мають поставлятись відповідачем, так і, відповідно, вартості комплекту, визначеного таким договором та специфікацією, укладення додаткової угоди, передбаченої п.2.1 договору поставки. При цьому, суд не може погодитись з твердженням позивача про те, що договір поставки не передбачає підстав для збільшення ціни товару, враховуючи, що підстави для збільшення як кількості товару, так і його вартості визначені п.2.1 договору (зміна ціни за результатами виконання проектних робіт).

Не є обґрунтованим притримання частини товару, що мав бути переданий позивачу, відповідачем з посиланням на не виконання позивачем зобов`язань з оплати відповідачем робіт, передбачених іншим договором, оскільки із змісту ст.594 ЦК України вбачається, що притримання речі є підставним, якщо саме ця річ не оплачена або кредитором понесені витрати, пов`язані із такою річчю (наприклад, її зберіганням тощо). Так, у разі не виконання позивачем зобов`язань з оплати проектних, монтажних чи інших робіт, відповідач не позбавлений можливості вимагати виконання таких зобов`язань позивачем у встановленому законом порядку.

Також, у даному випадку відсутні підстави для застосування відповідачем ч.3 ст.538 ЦК України, оскільки зобов`язання за різними договорами, які сторони не пов`язали (обумовили виконанням) між собою, не можна вважати зустрічними.

Так, відповідно до ч.1 ст.538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання.

За загальним правилом виконання зустрічних зобов`язань, визначеним ч.2 такої статті, при зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту; сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону.

Згідно ч.3 ст.538 ЦК України, у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Так, за договором купівлі-продажу зустрічними є зобов`язання відповідача передати позивачу товар, визначений таким договором, та зобов`язання позивача саме за таким договором - прийняти такий товар та оплатити.

З урахуванням зазначеного, суд вважає заявлені позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача виконати договір поставки та поставити ПП «Західний Буг» обладнання - ємність мобільну наземну для ЗВГ (автоцистерна) 50м3 б/в (Україна) в кількості одна штука є такими, що підлягають задоволенню. При цьому, суд позбавлений можливості визначити вартість такого товару, що підлягає передачі за договором поставки, для забезпечення можливості зміни способу виконання рішення суду у разі неможливості його виконання визначеним способом передачі в натурі ємності, оскільки вартість окремих одиниць різного товару сторонами не установлена у специфікації до договору поставки.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені витрати на оплату позову судовим збором у розмірі 3028грн, понесені позивачем, підлягають відшкодуванню йому за рахунок відповідача у повному обсязі.

До проведення судових дебатів, 19.06.2024 позивачем надано докази понесення витрат на професійну правничу допомогу, які подані у строк, визначений ч.8 ст. 129 ГПК України, з наданням доказів направлення їх копій відповідачу (т.2 а.с.76-77; 110-112).

У поданому клопотанні позивач просить суд стягнути з відповідача 27 896,40грн в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу

Суд при вирішенні питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу виходить з наступного.

Як визначено п.12 ч.3 ст.2 ГПК України, одним із принципів господарського судочинства є принцип відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, що установлено ч.1 ст.123 ГПК України. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, як передбачено п.1 ч.3 такої норми, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Реалізація права на відшкодування судових витрат відбувається у порядку, визначеному ГПК України, який передбачає декілька етапів.

Так, відповідно до ч.1 ст.124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно ч.2 ст.126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Як унормовано ч.3 такої норми, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Порядок розподілу судових витрат визначений ст.129 ГПК України, в силу ч.8 якої розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази, що встановлено ч.8 ст.129 ГПК України, подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Таким чином, ГПК України визначає послідовність та час вчинення дій учасниками з метою реалізації права на відшкодування судових витрат, що відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст.124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст.126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

Відповідний порядок застосування визначений постановою Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, постановами Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.01.2021 у справі № 910/18250/16, 19.08.2021 у справі №910/11547/19, 26.10.2022 у справі №911/3001/21, 22.12.2022 у справі № 910/13060/21, 17.01.2023 № 922/4812/21, 09.01.2024 №922/1253/23, 17.01.2024 №910/2158/23, а також додатковою постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02.11.2022 у справі №916/1010/21, постановою Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

В силу ч.4 ст.236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У першій заяві по суті позові, позивач повідомив, що його орієнтовні витрати на професійну правничу допомогу будуть становити 30 000грн (т.1 а.с.7). До закінчення судових дебатів позивач подав докази понесення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 27 896,40грн.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач надав наступні докази:

ордер ВС №1262745 від 25.03.2024 на надання правничої (правової) допомоги адвокатом Боровець М.С. позивачу ТОВ «Єврогазбудсервіс», виданий Адвокатським обєднанням «Галицька правнича група» (т.1 а.с.8);

договір №1/НП про надання підприємству правової допомоги від 01.01.2021, укладений між позивачем (далі довіритель) та Адвокатським об`єднанням «Галицька правнича група» (далі АО) (далі договір; т.2 а.с.80-85;);

додаткова угода №5 від 31.12.2021, №6 від 31.12.2022, №7 від 31.12.2023 (далі додаткові угоди №№5,6,7; т.2 а.с.86-92);

протокол доручення №1/НП/46 від 19.03.2024 (далі протокол доручення; т.2 а.с.93-94);

звіт до акту здачі-приймання робіт (надання послуг) №120 від 31.03.2024 (т.2 а.с.95);

рахунок на оплату №202 від 31.03.2024 (т.2 а.с.96);

акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №120 від 31.03.2024 (т.2 а.с.97-98);

платіжна інструкція №1С008775 від 09.04.2024 (т.2 а.с.99);

звіт до акту здачі-приймання робіт (надання послуг) №192 від 30.04.2024 (т.2 а.с.100);

рахунок на оплату №257 від 30.04.2024 (т.2 а.с.101);

акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №192 від 30.04.2024 (т.2 а.с.102-103);

платіжна інструкція №1С011434 від 07.05.2024 (т.2 а.с.104);

звіт до акту здачі-приймання робіт (надання послуг) №295 від 31.05.2024 (т.2 а.с.105);

рахунок на оплату №309 від 31.05.2024 (т.2 а.с.106);

акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №295 від 31.05.2024 (т.2 а.с.107-108);

платіжна інструкція №1С015589 від 18.06.2024 (т.2 а.с.109).

Так, відповідно до п.1.1 договору (у редакції додаткової угоди №7 від 31.12.2023) довіритель доручає, а АО бере на себе зобов`язання надавати необхідну довірителю правову допомогу для забезпечення його власної господарської діяльності, в тому числі, надавати йому усні, письмові консультації та роз`яснення з юридичних питань в усіх галузях правовідносин, надавати усні та письмові довідки щодо застосування законодавства України, в інтересах довірителя виготовляти, підписувати, подавати, отримувати будь-які юридичні та процесуальні документи визначені чинним законодавством України, виготовляти проекти господарських та цивільно-правих договорів, здійснювати представницькі повноваження в інтересах довірителя в усіх судах судової системи України, органах нотаріату, органах державної виконавчої служби, перед приватними виконавцями, захищати права та законні інтереси довірителя перед третіми особами, у тому числі без винятку, перед усіма державними органами незалежно від підпорядкування та відомчої належності, перед органами місцевого самоврядування, правоохоронними, контролюючими та фінансовими органами, підприємствами, установами, організаціями незалежно від їх підпорядкування та форми власності, перед фізичними особами, надавати довірителю інші види правової допомоги не забороненої чинним законодавством України. З метою забезпечення надання АО правової допомоги довірителю у повному об`ємі цим договором не передбачено будь-яких обмежень прав адвокатів АО

Згідно п.2.1 договору (у редакції додаткової угоди №7) АО бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу довірителю згідно умов цього договору у різних галузях правових відносин («справи загальні») на підставі заявок довірителя та/або на підставі протоколів доручення у справах щодо представництва інтересів довірителя у судах судової системи України («справи судові»).

В силу п.2.7 договору (у редакції додаткової угоди №7) визначено, що: виконання доручень, згідно п.п.1.1, 2.1 договору, АО здійснює переважно власними силами, але, в разі необхідності, та в інтересах довірителя, можливе залучення інших фахівців у різних галузях, яке здійснюється на договірній основі; АО повинна докладати максимум зусиль щодо вчасного підбору та залучення до ведення справ довірителя фахівців з питань, що потребують термінового розв`язання і не можуть бути розв`язані власними силами адвокатської фірми.

Своєчасна підготовка та надання довірителю актів виконаних робіт покладається на АО; підписаний зі сторони АО уповноваженою особою акт виконаних робіт по «справах загальних» надається довірителю у двох екземплярах не пізніше п`ятого числа місяця, що є наступним за звітним; підписаний зі сторони АО уповноваженою особою акт виконаних робіт по «справах судових» відповідно до протоколів доручення надається довірителю у двох екземплярах по мірі виконання доручення у звітному періоді не пізніше п`ятого числа місяця, що є наступним за звітним; по результатах звітного місяця, АО на вимогу довірителя надає у доступній формі та загальнодоступними джерелами комунікації узагальнений звіт про виконану роботу (п.4.1 договору в редакції додаткової угоди №7).

Пунктом 5.1 договору (у редакції додаткової угоди №7) сторони узгодили, що винагорода за надану правову допомогу довірителю протягом 1 календарного місяця сплачується довірителем за фактично виконану роботу, з розрахунку: - 720грн, у т.ч. ПДВ за 1 годину роботи, не пов`язаної із судовими справами «справи загальні»; 1080грн, у т.ч. ПДВ за 1 годину позовної роботи та представництва у судових провадженнях - «справи судові». Фіксований розмір винагороди за виконану роботу за визначений період визначається та погоджується сторонами у актах виконаних робіт (пункт 4.1 цього договору).

Згідно п.5.4 договору (у редакції додаткової угоди №7) сума рахунку на сплату винагороди АО на підставі погодинних ставок, складається із розрахунку фактично витраченого часу працівників адвокатської фірми на виконання завдань, помноженого на погодинну ставку.

Як передбачено п.п.5.7,5.8 договору (у редакції додаткової угоди) визначено, що: підставою для сплати винагороди, накладних витрат (фактичних видатків) та інших платежів за цим договором є рахунок на оплату, що готується та передається довірителю АО; винагорода сплачується довірителем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок АО протягом 2 банківських днів з моменту погодження сторонами актів виконаних робіт; ціною договору є число (сума), що утворюється в результаті складання розмірів винагороди АО, узгодженої сторонами у підписаних актах виконаних робіт до цього договору, та є його невід`ємними частинами; ціна (сума) цього договору може зростати та становить усю суму коштів, що буде сплачена згідно його положень.

Відповідно до п.11.1 договору (у редакції додаткової угоди №7) сторони узгодили, що такий договір діє з моменту його підписання до 31.12.2027.

Пунктом 3 протоколу доручення сторони договору погодили наступні планові види робіт у судовій справі, їх ціну, орієнтовну кількість та порядок оплати:

вивчення, аналіз доказів до порушення провадження у судові справі 1 080грн за год орієнтовна кількість годин по факту виконання;

вивчення, аналіз законодавства та судової практики 1 080грн за год орієнтовна кількість годин по факту виконання;

вивчення судової перспективи та стратегії у судовій справі 1 080грн за год орієнтовна кількість годин по факту виконання;

виготовлення позовної заяви/апеляційної скарги/касаційної скарги 1 080грн за год орієнтовна кількість годин по факту виконання;

розрахунок штрафних санкцій 1 080грн за год орієнтовна кількість годин по факту виконання;

формування додатків до позовної заяви/апеляційної скарги/касаційної скарги 1 080грн за год орієнтовна кількість годин по факту виконання;

виготовлення відзиву на позовну заяву/відзиву на апеляційну скаргу/відзиву на касаційну скаргу 1 080грн за год орієнтовна кількість годин по факту виконання;

виготовлення інших процесуальних документів у судовій справі, що передбачені процесуальним кодексом, 1 080грн за год орієнтовна кількість годин по факту виконання;

представництво у судовому засіданні 1 080грн за год орієнтовна кількість годин по факту виконання;

виготовлення юридичних документів судовій справі (адвокатський запит, заява, вимога тощо) 1 080грн за год орієнтовна кількість годин по факту виконання;

усна/письмова консультація довірителя 1 080грн за год орієнтовна кількість годин по факту виконання;

робота з доказовою базою після порушення провадження у справі (отримання доказів, дослідження доказів, подання доказів для суду) 1 080грн за год орієнтовна кількість годин по факту виконання;

представництво інтересів довірителя перед третіми особами 1 080грн за год орієнтовна кількість годин по факту виконання.

Згідно п.п.4, 6 протоколу доручення передбачено, що: розмір винагороди (гонорару) за виконані виконавцем у звітному місяці роботи (надані послуги), які передбачені цим протоколом, або за виконану роботу (надану послугу), яка не були передбачені цим протоколом, сторони погоджують щомісячно у порядку відповідно до договору, шляхом підписання акта здачі-приймання робіт (наданих послуг); в даному випадку винагороду (гонорар) замовник зобов`язаний оплатити протягом 3 робочих днів з моменту підписання сторонами акту здачі-приймання робіт (наданих послуг) на підставі виставленого виконавцем рахунку.

Як вбачається зі звіту до акту здачі-приймання робіт (надання послуг) №120 від 31.03.2024 у березні 2024 року АО надано, а клієнтом отримано послуги на загальну суму 10 800грн з ПДВ, а саме:

визначення судової перспективи в справі 1 год;

підготовка позову, додатків до нього та їх надсилання відповідачу і подання до суду 9 год.

У відповідності до звіту до акту здачі-приймання робіт (надання послуг) №192 від 30.04.2024 у квітні 2024 року АО надано, а клієнтом отримано послуги на загальну суму 10 616,40грн з ПДВ, а саме:

підготовка та подання заяви про проведення судового засідання в режимі відеоконференції на 24.04.2024 1 год;

ознайомлення з ухвалою суду у справі від 03.04.2024 0,5 год;

підготовка до судового засідання на 24.04.2024 1 год;

представництво в судовому засіданні 24.04.2024 1,5 год;

ознайомлення з клопотанням (заявою) відповідача про поновлення строку на прийняття відзиву та зустрічної позовної заяви 1 год;

підготовка та подання заперечення №348 від 30.04.2024 на клопотання (заяву) відповідача про поновлення строку на прийняття відзиву та зустрічної позовної заяви 3 год;

ознайомлення з відзивом на позовну заяву відповідача 1,83 год.

Згідно звіту до акту здачі-приймання робіт (надання послуг) №295 від 31.05.2024 у травні 2024 року АО надано, а клієнтом отримано послуги на загальну суму 6 480грн з ПДВ, а саме:

підготовка та подання відповіді №357 від 03.05.2024 на відзив відповідача на позовну заяву 4 год;

підготовка до судового засідання на 27.05.2024 1год;

представництво в судовому засіданні 27.05.2024 1 год.

На підтвердження оплати наданих послуг, що вказані у звітах та двосторонніх актах на загальну суму 27 896,40грн позивачем надано платіжні інструкції: №1С008775 від 09.04.2024 на суму 10 800грн; №1С011434 від 07.05.2024 на суму 10 616,40грн; №1С015589 від 18.06.2024 на суму 6 480грн.

У вирішенні питання щодо відшкодування позивачу витрат у розмірі 27 896,40грн, які позивач поніс на оплату професійної правничої допомоги, суд виходить з наступного.

Як визначено ч.4 ст.126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 5 ст.126 ГПК України унормовано, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, у розумінні положень ч.5 ст.126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, якщо на її думку, недотримано вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт, ціною позову та значенням її для сторін. Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення розміру витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Відповідно до ч.6 ст.126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч.4 ст.126 ГПК України.

Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.08.2018 у справі №916/1283/17, 30.07.2019 у справі №902/519/18, 21.01.2020 у справі №903/390/18, 21.01.2020 у справі №916/2982/16, 07.07.2020 у справі № 914/1002/19, 03.04.2024 у справі №915/436/23, 30.04.2024 у справі №914/1508/23, додаткових постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.03.2020 у справі №911/471/19, 20.09.2022 у справі №912/423/20, 25.10.2022 у справі №907/438/21).

Положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу; кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Як визначено ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»: гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту; порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги; при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини; гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У п.п.19,20 постанови від 07.07.2021 №910/12876/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини, разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Як зазначено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 910/23210/17, 13.02.2019 у справі № 911/739/15, 01.08.2019 у справі № 915/237/18, додаткових постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.07.2023 у справі № 924/746/22, 21.06.2023 №908/3387/21, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, постанови Верховного Суду від 30.03.2021 у справі №906/432/19, 21.02.2023 у справі №4/40/5022-387/2012, 02.03.2023 у справі №910/1864/21, 19.09.2023 у справі №905/1191/21, 06.11.2023 №938/466/21; додаткові постанови Верховного Суду від 12.03.2024 у справі №910/3567/23, від 05.03.2024 у справі №916/2266/22, від 18.06.2024 у справі №910/466/22).

Верховний Суд вказав, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, 16.11.2022 у справі №922/1964/21; постанови Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, 27.02.2024 у справі №916/2239/22, 05.03.2024 №912/3432/23; 15.05.2024 № 922/2738/21; додаткова постанова Верховного Суду у складі колегії судді Касаційного господарського суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).

Відповідно до ч.5 ст.129 ГПК України визначено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 вказано, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч.4 ст.129 ГПК України, однак, ч.5 наведеної норми визначає критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

У відповідній постанові зазначено, що на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч.4 ст.129 ГПК України, визначені також положеннями ч.ч.6,7,9 ст.129 ГПК України.

Як роз`яснено у відповідній постанові, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч.4 ст.126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5-6 ст.126 ГПК України). Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 ст.129 ГПК України може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, як вказано у вищезгаданій постанові, керуючись ч.ч.5-7,9 ст.129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 №911/1964/21 вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У даній справі, відповідач у відзиві на позов заперечував щодо покладення на нього відповідних витрат позивача, вказуючи на те, що не отримував доказів та детального розрахунку обсягу та вартості відповідних витрат. В судовому засіданні 01.07.2024 представник відповідача усно заявив клопотання про зменшення витрат позивача на оплату правничої допомоги, посилаючись на їх не співмірність та заявляючи про те, що співмірним розміром таких витрат є 8 000грн. Також відповідач стверджував, що не отримував доказів понесення судових витрат, які надав позивач до закінчення судових дебатів у справі, що суд вважає безпідставним, враховуючи наступне.

Як визначено ч.ч.1,4 ст.6 ГПК України, у господарських судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система, що відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Відповідно до ч.7 ст.42 ГПК України, якщо цим Кодексом передбачено обов`язок учасника справи щодо надсилання копій документів іншим учасникам справи, такі документи в електронній формі можуть направлятися з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а в разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

В силу п.29 Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 № 1845/0/15-21(далі Положення) визначено: у разі подання до суду документів в електронній формі учасник зобов`язаний у випадках, визначених процесуальним законодавством, надати доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів; у випадку, коли інший учасник справи відповідно до внесених ідентифікаційних даних про нього має зареєстрований Електронний кабінет, функціонал Електронного суду в автоматичному режимі надає суду та учаснику справи доказ надсилання до Електронних кабінетів інших учасників справи поданих до суду документів; в іншому випадку засобами Електронного суду користувача інформують про відсутність в іншого учасника справи зареєстрованого Електронного кабінету.

Отже, квитанція про доставку документів до зареєстрованого електронного кабінету користувача ЄСІТС є допустимим доказом направлення клопотання та доданих до нього документів відповідачу.

Як вбачається із матеріалів справи, до клопотання позивачем долучено квитанцію №1237384 про доставку до зареєстрованого електронного кабінету відповідача клопотання з додатками 19.06.2024 о 11:55 (т.2 а.с.110), що в свою чергу свідчить про отримання відповідачем такого документу, його обізнаність про існування відповідного клопотання, а відтак і можливість скористатися своїм правом на подання відповідних пояснень чи заперечень.

Разом з тим, суд погоджується частково з тим, що деякі із витрат позивача на оплату таких послуг не є розумними, дійсно необхідними, а розмір витрат на професійну допомогу не є співмірним із обсягом наданих послуг, складністю виконаної роботи та справи, фактично витраченим часом.

Як вбачається з наданих позивачем звітів до акту здачі-приймання робіт (надання послуг) №120 від 31.03.2024, №192 від 30.04.2024 та №295 від 31.05.2024, АО надані послуги загальною вартістю 6 836,4грн, а саме: визначенням судової перспективи в справі; ознайомлення з ухвалою суду у справі від 03.04.2024; підготовка до судового засідання на 24.04.2024; ознайомлення із клопотанням (заявою) відповідача про поновлення строку на прийняття відзиву та зустрічної позовної заяви; ознайомлення із відзивом на позовну заяву відповідача.

Втім, суд вважає, неможливим покладення на відповідача витрат на оплату відповідних послуг у повному обсязі, оскільки ознайомлення з процесуальними документами суду та заявами відповідача не є самостійною послугою, витрати на оплату яких можливо віднести до судових витрат, а фактично є складовою інших послуг, через те, що без вивчення матеріалів справи (судових рішень, заяв по суті учасників, заяв з процесуальних з питань) неможливо надавати правничу допомогу у суді, а саме: представляти клієнта, складати заяви по суті та з процесуальних питань тощо.

Підготовка до судового засідання є невід`ємною частиною представництва в суді, тому також не є самостійною послугою, оскільки сама по собі підготовка до таких виступів не є завершеною та наданою послугою, витрати на яку можна віднести до витрат на оплату правничої допомоги в суді. Так, представник готується до відповідного виступу для належного виконання ним обов`язків, взятих за договором про надання професійної (правничої допомоги) і така його дія не є послугою, що споживається позивачем, оскільки сама підготовка до виступів не задовольняє потреби у представництві до фактичного виступу з відповідними промовами від імені позивача в судових засіданнях.

Також, суд вважає неможливим покладення на відповідача витрат на оплату такої послуги як «визначення судової перспективи», через те, що надання відповідної послуги самостійно без складання позовної заяви, відповіді на відзив представництва у засіданнях суді від імені клієнта не можна вважати правовою допомогою в суді. Фактично відповідна, вказана у звіті №120 від 31.03.2024, як самостійна послуга, є складовою (етапом) послуг: складання позовної заяви, відповіді на відзив, представництво в судових засідання, для надання яких необхідно визначити судову перспективу справи, у тому числі стратегію її ведення.

Окрім того, суд вважає неможливим покладення на відповідача витрат, які понесені позивачем у складі оплати гонорару в частині оплати послуг вартістю 1 080грн на підготовку заяви про проведення судового засідання в режимі відеконференції на 24.04.2024, оскільки відповідні витрати не є неминучими, залежали виключно від волі та бажання позивача брати участь у судовому засіданні не безпосередньо в залі судового засідання, а поза його межами з використання власних технічних засобів.

Поряд з цим, у деяких випадках позивач невірно визначає час, протягом якого проводилось судове засідання, тому не вірно розраховує фактично витрачений час адвоката під час представництва позивача в судових засіданнях, що впливає на фактичну вартість наданих послуг.

Слід зазначити, що АО у звіті №192 від 30.04.2024 вказує обсяг витраченого часу у десятковому дробу, тому для визначення фактичного часу участі відповідну величину потрібно перевести в одиниці часу.

Так, наприклад, у підготовчому засіданні, що відбулося 24.04.2024 зазначений витрачений час адвокатом як 1,50год, що відповідає 1 год 30хв хоча, як в вбачається з протоколу підготовчого засідання від 24.04.2024 (т.2 а.с.1-2) відповідне підготовче засідання тривало всього 32хв.

Таким чином, у звіті №192 від 30.04.2024 АО фактично завищено ціну наданої послуги з представництва інтересів у підготовчому засіданні 24.04.2024.

Враховуючи наведене, суд вважає дійсно необхідними, неминучими та пропорційними до складності справи, обсягу фактично виконаних адвокатами робіт та послуг, витраченого часу (зважаючи на середню тривалість часу, необхідного для надання відповідних послуг), обсягу матеріалів справи, предмет спору, обраного позивачем способу захисту, витрати на оплату послуг адвоката у даній справі у розмірі 14040грн (13 год * 1080грн).

Інші витрати, понесені позивачем на оплату правової допомоги у розмірі 13 856,40грн суд покладає на позивача, який взяв на себе відповідні зобов`язання за договором №1/НП від 01.01.2021, узгодив вартість та обсяг наданих послуг, підписавши акти здачі-приймання робіт, оскільки суд не має повноважень втручатись у відповідні відносини позивача та адвокатського об`єднання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 232-233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРОГАЗБУДСЕРВІС» (ідентифікаційний код 40875338; 09200, Київська область. Кагарлицький район, м.Кагарлик, вул. Білоцерківська, 1Г) виконати договір поставки №2303/ПС2023 від 23.03.2023 - поставити Приватному підприємству «Західний Буг» (ідентифікаційний код 32478033; 80250, Львівська область, Червоноградський район, с. Павлів, пр. Юності, 39) ємність мобільну наземну для ЗВГ (автоцистерна) 50м3 б/в (Україна) в кількості одна штука.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОГАЗБУДСЕРВІС» (ідентифікаційний код 40875338; 09200, Київська область. Кагарлицький район, м. Кагарлик, вул. Білоцерківська, 1Г) на користь Приватного підприємства «Західний Буг» (ідентифікаційний код 32478033; 80250, Львівська область, Червоноградський район, с. Павлів, пр. Юності, 39) 3028грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором, 14 040грн в рахунок часткового відшкодування витрат на оплату професійної правничої допомоги.

4. Витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 13856,40грн покласти на Приватне підприємство «Західний Буг».

Рішення набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом строку, встановленого ст.256 ГПК України, та відповідно до порядку, визначеному ст.257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 09.07.2024.

Суддя А.Р. Ейвазова