ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2024м. ДніпроСправа № 904/641/24

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудь І.А., за участю секретаря судового засідання Курінової О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл.

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Злак", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл.

про стягнення безпідставно збережених коштів у сумі 471 256 грн 07 коп.

Представники:

від позивача: Скляр Н.М., витяг з ЄДР, самопредставництво;

від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

Криворізька міська рада звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом від 09.02.2024 № 37, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Злак" безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :04:503:0009, за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Канавальна, 3а у розмірі 471 256 грн 07 коп. за період з 01.01.2022 року по 31.12.2023 рік.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позов мотивовано тим, що на земельній ділянці з кадастровим номерам :04:503:0009 знаходиться нерухоме майно, яке належить відповідачу. Протягом спірного періоду з 01.01.2022 року по 31.12.2023 рік, відповідач здійснював фактичне користувався земельною ділянкою без оформлення правовідносин щодо землекористування, а отже, без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити у вигляді орендної плати.

Ухвалою господарського суду від 20.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 14.03.2024.

Ухвалою господарського суду від 14.03.2024 підготовче засідання відкладене на 26.03.2024 із проведенням судового засідання в режимі відеоконференції, за клопотанням позивача.

19.03.2024 через систему "Електронний суд" відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, в якому останній вказує на те, що визначити дійсну нормативну грошову оцінку спірної земельної ділянки станом на 2023 рік не вбачається можливості за наявності двох витягів із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, які наводять різне значення нормативної оцінки.

Ухвалою господарського суду від 26.03.2024 підготовче засідання відкладене на 11.04.2024 із проведенням судового засідання в режимі відеоконференції.

27.03.2024 через систему "Електронний суд" позивачем до суду подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач зазначає про те, що збільшення вартості нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки відбулося за рахунок добавлення нового локального коефіцієнту на місцезнаходження земельної ділянки, а саме: земельна ділянка забезпечена централізованим водопостачанням (1,0), тобто наявність інженерної комунікації.

Зміни значення сукупного коефіцієнту локальних факторів на місцезнаходження земельної ділянки (КмЗ) з 0,81 на 0,86 призвели до збільшення її вартості.

Позивач наголошує на тому, що під час розрахунку орендної плати по земельній ділянці з кадастром номером :04:503:0009 за 2022-2023 року застосуванню підлягає саме витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 04.10.2023 № 7889/301-23 долучений до позовної заяви, адже він є повним та правильним, що у свою чергу підтверджено територіальним органом Держгеокадастру.

10.04.2024 через систему "Електронний суд" відповідачем до суду подані додаткові пояснення, в яких останній зазначає про те, що розрахунок орендної плати з 01.01.2022 по 04.10.2023 має бути проведено саме виходячи з вартості у сумі 7 913 744 грн 72 коп.

Ухвалою господарського суду від 11.04.2024 застосовано розумні строки при розгляді даної справи та відкладено підготовче засідання на 12.06.2024 із проведенням судового засідання в режимі відеоконференції.

15.04.2024 через систему "Електронний суд" позивачем до суду подано пояснення на додаткові пояснення відповідача, в яких останній вказує на те, що витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки не передбачає можливість вибору суб`єктом владних повноважень на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, оскільки є єдиним законодавчо закріпленим варіантом поведінки позивача при розрахунку безпідставно збережених коштів, на рівні орендної плати, за користування земельною ділянкою.

Таким чином, позивач вважає, що витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку спірної земельної ділянки наданий позивачем до позовної заяви, в рамках даної справи, є належним та допустимим доказом, що підтверджує дані про нормативну грошову оцінку (вартість земельної ділянки) з урахуванням локального фактору наявності інженерної комунікації, а інформація, визначена у цьому витязі, обов`язковою під час проведення розрахунку (визначення) безпідставно збережених коштів на рівні орендної плати, яку мав отримати власник земельної ділянки за звичайних умов.

22.05.2024 через систему "Електронний суд" відповідачем до суду подані заперечення на відповідь на відзив на позов, в яких останній звертає увагу суду на те, що збільшення вартості земельної ділянки відбулося лише з 04.10.2023, проте позовна заява містить позовні вимоги щодо стягнення безпідставно збережених коштів у сумі 471 256 грн 07 коп. за період з 01.01.2022 по 31.12.2023, тобто позивач пропонує суду ухвалити судове рішення на припущенні, а саме вартість земельної ділянки склала саме 8 402 240 грн 04 коп. з 01.01.2022.

Таким чином, відповідач вважає, що позивачем не надано до суду достатніх доказів на підтвердження того, що орендна плата за період часу з 01.01.2022 по 04.10.2023 має бути розрахована із вартості земельної ділянки 8 402 240 грн 04 коп., яку було визначено лише з 04.10.2023.

У підготовче засідання 12.06.2024 відповідач явку поважного представника не забезпечив. 07.06.2024 через систему "Електронний суд" відповідачем до суду подано заяву про розгляд справи без участі представника; просить закрити підготовче провадження та перейти до розгляду справи по суті.

Ухвалою суду від 12.06.2024 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні на 27.06.2024.

У судове засідання 27.06.2024 відповідач явку поважного представника не забезпечив.

19.06.2024 через систему "Електронний суд" відповідачем до суду подано заяву про розгляд справи без участі представника.

Ухвалою суду від 27.06.2024 розгляд справи відкладався до 04.07.2024.

У судове засідання 04.07.2024 відповідач явку поважного представника не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд вважає, що в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

У матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами без участі представника відповідача.

У судовому засіданні 04.07.2024 позивач підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Земельна ділянка площею 0,4636 га з кадастровим номером :04:503:0009, яка розташована по вул. Карнавальна, 3а у м. Кривому Розі Дніпропетровської області є сформованою з 22.02.2011, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 26.01.2024 № НВ-024 (а.с. 13-18).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчужень об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за відповідачем з 21.12.2004 на праві колективної власності зареєстрований комплекс, який складається з будівель та споруд, розташований за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 9187901 (а.с. 19-20).

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю "Злак" є фактичним користувачем земельної ділянки з кадастровим номером :04:503:0009 з моменту набуття права власності на нерухоме майно, розміщене на вказаній земельній ділянці 21.12.2004, та відповідно повинен був належним чином оформити таке право користування протягом всього строку її користування.

Водночас, протягом заявленого періоду з 01.01.2022 по 31.12.2023 між Криворізькою міською радою та відповідачем не існувало договірних правовідносин щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:503:0009.

Відповідно до інформації Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, лист №3264/5/04-36-04-12-14 від 22.01.2024 (а.с. 31), за користування земельною ділянкою відповідач за період з 01.01.2022 31.12.2023 ТОВ «Злак» показник податкових зобов`язань з плати за землю не визначав та не сплачував.

Позивач в позові зазначає, що відповідач як фактичний користувач земельної ділянки з кадастровим номером :04:503:0009, що без достатньої правової підстави за рахунок Криворізької міської ради зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею на рівні орендної плати за період з 01.01.2022 по 31.12.2023, зобов`язаний повернути ці кошти у розмірі 471 256 грн 07 коп. власнику земельної ділянки (позивачу) на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Таким чином, предметом позову в цій справі є стягнення з відповідача, як власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою, на якій об`єкт розміщено.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом "д" частини 1 статті 156 Земельного кодексу України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

За змістом вказаних положень Земельного кодексу України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема, за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.05.2018 №629/4628/16-ц (провадження №14-77цс18) зробила правовий висновок, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Тобто, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідно до пункту "д" статті 156 Земельного кодексу України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно із приписами статті 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення, як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкоди заподіяно не з її вини (частина 2 статті 1166 Цивільного кодексу України).

Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до приписів статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

За змістом пункту 4 частини 3 статті 1212 Цивільного кодексу України положення глави 83 цього Кодексу застосовується також до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до загальних положень законодавства про відшкодування завданої шкоди таке відшкодування є мірою відповідальності. Разом з тим обов`язок набувача повернути безпідставно набуте (збережене) майно потерпілому не належить до заходів відповідальності, оскільки боржник при цьому не несе жодних майнових втрат - він зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно утримував (зберігав). На відміну від зобов`язань, які виникають із завдання шкоди, для відшкодування шкоди за пунктом 4 частини третьої статті 1212 Цивільного кодексу України вина не має значення, оскільки важливий сам факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Частиною 2 статті 1213 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У ст. 14 Податкового кодексу України встановлено, що плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Плата за землю вноситься не залежно від вини особи щодо оформлення правовстановлюючих документів, а за сам факт користування земельною ділянкою.

Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів Позивача щодо виникнення у Відповідача обов`язку зі сплати коштів за використання земельною ділянкою без правовстановлюючих документів.

Згідно ст. 284 Податкового кодексу України, органи місцевого самоврядування уповноважено встановлювати ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.

В силу статті 143 Конституції України, статті 12 ПК України, частини першої статті 69 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Криворізька міська рада наділена повноваженнями самостійно встановлювати місцеві податки та збори у порядку, визначеному Податковим кодексом України, чим забезпечується реалізація принципу правової, організаційної та матеріально-фінансової самостійності місцевого самоврядування, під яким розуміється право територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

До місцевих податків, зокрема, належить податок на майно, до складу якого входить плата за землю - обов`язковий платіж, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (ст. 10, пп. 14.1.147. п. 14.1 ст. 14 ПК України).

За умовами підпунктів 288.5.1, 288.5.2 пункту 288.5. статті 288 ПК України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Рішенням Криворізької міської ради від 26.05.2021 №523, яке набрало чинності 01.01.2022, затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу.

Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, яка є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, на виконання пункту 289.3 статті 289 ПК України, на своєму офіційному сайті публікує коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель за попередні роки, згідно яких для земель населених пунктів вони становлять: за 2022 рік - 1,15 для земель та земельних ділянок (крім сільськогосподарських угідь), за 2023 - 1,051.

Відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с. 21) від 04.10.2023 за вих.№ 7889/301-23 нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :04:503:0009 у 2022 році становить 7 306 295 грн 69 коп. (8 402 240 грн 04 коп. за витягом : 1, 15 коефіцієнт індексації за 2022 рік, який не підлягає врахуванню під час здійснення розрахунку за 2022 рік), а у 2023 році 8 402 240 грн 04 коп.

Рішенням Криворізької міської ради від 26.05.2021 №506 встановлено ставки плати за землю та пільги із земельного податку на території м. Кривого Рогу, яке набрало чинності з 01.01.2022, та в якому ставка орендної плати для тієї ж секції 11.02 встановлено у розмірі - 3 % від нормативної грошової оцінки земель міста.

З урахуванням наведених даних, позивач здійснив розрахунок безпідставно збережених коштів (10-13), згідно якого:

- за 2022 рік: 7 306 295 грн 69 коп. х 3,0% = 219 188 грн 87 коп. плата за рік;

- за 2023 рік: 8 402 240 грн 04 коп. х 3,0% = 252 067 грн 20 коп. плата за рік.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок безпідставно збережених коштів, дійшов висновку, що вказаний розрахунок зроблено вірно.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю зі стягненням з відповідача безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :04:503:0009, за період з 01.01.2022 по 31.12.2023 у розмірі 471 256 грн 07 коп.

Щодо доводів відповідача, викладених у відзиві на позов та запереченнях, господарський суд зазначає таке.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що останнім за 2022 рік здійснювалося нарахування виходячи з того, що нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки становить 7 306 295 грн 69 коп., у зв`язку з чим доводи відповідача стосовно того, що позивачем здійснено нарахування за період з 01.01.2022 по 31.12.2023 з урахуванням нормативної грошової оцінки у розмірі 8 402 240 грн 04 коп., господарським судом до уваги не приймаються.

Посилання відповідача на те, що заборгованість повинна розраховуватися з урахуванням нормативної грошової оцінки, яка зазначена у витязі із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок № 97-4-0.110,4-6816/301-23 від 24.07.2023, відповідно до якого нормативно грошова оцінка спірної земельної ділянки становить 7 913 744 грн 72 коп., господарським судом розцінюються критично, з огляду на таке.

Відповідно до відповіді відділу № 4 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 22.03.2024 № 1132/299-24 встановлено, що збільшення вартості земельної ділянки з кадастровим номером :04:503:0009з 7 913 744 грн 72 коп. на 8 4002 240 грн 04 коп., відбулося за рахунок добавлення нового локального коефіцієнту на місцезнаходження земельної ділянки, а саме: земельна ділянка забезпечена централізованим водопостачанням (1,0), тобто наявність інженерної комунікації.

Господарський суд зазначає, що витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки не передбачає можливість вибору суб`єктом владних повноважень на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, оскільки є єдиним законодавчо закріпленим варіантом поведінки позивача при розрахунку безпідставно збережених коштів, на рівні орендної плати, за користування земельною ділянкою.

Таким чином, витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку спірної земельної ділянки № 7889/301-23 від 04.10.2023, є належним та допустимим доказом, що підтверджує дані про нормативну грошову оцінку (вартість земельної ділянки) з урахуванням локального фактору наявності інженерної комунікації, а інформація, визначена у цьому витязі, обов`язковою під час проведення розрахунку (визначення) безпідставно збережених коштів на рівні орендної плати, яку мав отримати власник земельної ділянки за звичайних умов.

Стосовно інших доводів відповідача суд зазначає наступне.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 р. (заява №4909/04), відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Судом досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи позивача і відповідача та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень відповідача судом до уваги не береться, оскільки не спростовують наведених вище висновків.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Злак" (50085, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Карнавальна, буд. 3а, ) на користь Криворізької міської ради (50101, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, пл. Молодіжна, буд. 1, ) безпідставно збережені коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :04:503:0009, за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Канавальна, 3а у розмірі 471 256 грн 07 коп. за період з 01.01.2022 по 31.12.2023 та 7 068 грн 84 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 15.07.2024.

Суддя І.А. Рудь