ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"09" липня 2024 р. 'м. Житомир Справа № 906/172/17

Господарський суд Житомирської області у складі судді Сікорської Н.А.,

розглядаючи заяву ОСОБА_1 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Софійський" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Банк "Софійський"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітал-Інтер"

про звернення стягнення на предмет застави,

за участю представника заявника: Пилипенко О.С. - адвокат, діє на підставі ордеру від 20.06.2024р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 22.05.2017 у справі №906/172/17 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за Кредитним договором №013/32/012 від 05.06.2015 перед Публічним акціонерним товариством "Банк "Софійський" в розмірі 4 219 629,45 грн. звернено стягнення на предмет застави - виробниче обладнання, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Вітал-Інтер" шляхом реалізації предмета застави на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження" за початковою ціною реалізації предмета застави, встановленої на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітал-Інтер" на користь Публічного акціонерного товариства "Банк Софіївський" 63 294,44 грн. судових витрат.

13.06.2017 на примусове виконання рішення від 22.05.2017 видано накази №906/172/17.

Ухвалою від 06.06.2019 замінено стягувача Публічне акціонерне товариство "Банк "Софійський" у виконавчому провадженні №54623272 по виконанню наказу Господарського суду Житомирської області № 906/172/17, виданого 13.06.2017 року, його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕйПіЕс Україна".

Іншою ухвалою від 06.06.2019 замінено стягувача Публічне акціонерне товариство "Банк "Софійський" у виконавчому провадженні №54620558 по виконанню наказу Господарського суду Житомирської області № 906/172/17, виданого 13.06.2017 року, його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕйПіЕс Україна".

Ухвалою від 17.05.2021 замінено стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю "СТАР ІНВЕСТМЕНТ ВАН" (попередня назва: Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕйПіЕс Україна") у виконавчих провадженнях №54620558 та №54623272 по виконанню наказів Господарського суду Житомирської області №906/172/17 від 13 червня 2017 року (щодо стягнення судових витрат та (щодо звернення стягнення на предмет застави) його правонаступником ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 27.04.2024р. замінено стягувача ОСОБА_3 у виконавчому провадженні №54620558 по виконанню наказу Господарського суду Житомирської області №906/172/17 від 13.06.2017 (щодо стягнення судових витрат) та у виконавчому провадженні №54623272, по виконанню наказу Господарського суду Житомирської області №906/172/17 від 13.06.2017 (щодо звернення стягнення на предмет застави) його правонаступником ОСОБА_1 .

25.06.2024р. від ОСОБА_1 надійшла заява про визнання таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду Житомирської області №906/172/17 від 13 червня 2017 року про стягнення з ТОВ "Вітал-Інтер" на користь ОСОБА_1 судових витрат 63294,44 грн.; визнання таким що не підлягає виконанню наказ Господарського суду Житомирської області №906/172/17 від 13 червня 2017 року про звернення стягнення на предмет застави .

Заява ОСОБА_1 мотивована тим, що між боржником та стягувачем проведено звірку взаєморозрахунків про що складено акт звірки від 01.05.2024., за яким борг складає 50000,00 грн.

Вказує, що заборгованість за рішенням суду у справі №906/172/17 була погашена боржником попереднім стягувачам до початку примусового виконання рішення, шляхом передачі майна, визначеного судовим рішенням.

Також, заявник вказує, що ОСОБА_1 придбала 100% корпоративних прав у ТОВ "Вітал-Інтер", а тому зобов`язання має бути припинене внаслідок поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Ухвалою суду від 26.06.2024р. заяву ОСОБА_1 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню прийнято до розгляду та призначено судове засіданні на 04 липня 2024 р.

03.07.2024р. від боржника надійшла заява, в якій останній вказав, що не заперечує проти задоволення заяви ОСОБА_1 (т.2, а.с.240-246).

04.07.2024р. від ДВС надійшли письмові пояснення з інформацією щодо стану виконавчого провадження (а.с.247-252).

В судовому засіданні 04.07.2024р. судом оголошено перерву до 09.07.2024р.

09.07.2024р. від заявника надійшли додаткові пояснення, до яких додано акт звірки взаєморозрахунків від 01.07.2024р., підписаний між ОСОБА_1 та ТОВ "Вітал-Інтер", згідно якого заборгованість товариства перед стягувачем відсутня (а.с.267-269).

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали заяви, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 328 ГПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Суд зауважує, чинне процесуальне законодавство передбачає механізм нівелювання процедури примусового виконання судового наказу у разі відсутності відповідного обов`язку боржника шляхом визнання цього наказу таким, що не підлягає виконанню. При цьому суд виходить із того, що правовий механізм визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, не обмежено переліком таких обставин, а пов`язується із наявністю самого обов`язку.

В межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 11.07.2019 року у справі № 910/8665/17.

При цьому, підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи:

1) матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, проще оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.нням боргу, неможливістю виконання);

2) процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого документа, зокрема, видача виконавчого документа за рішенням, яке не набрало законної сили; якщо виконавчий документ виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого документа; помилкової видачі виконавчого документа, якщо вже після його видачі у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого документа двічі з одного й того ж питання; пред`явлення виконавчого документа до виконання вже після закінчення строку на його пред`явлення до виконання.

На господарський суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав виконавчий документ може бути визнано таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення, при цьому суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням конкретних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обидвох сторін виконавчого провадження.

Європейський суд з прав людини у справі Глоба проти України у рішенні №15729/07 від 05 липня 2012 року зазначив про те, що пункт 1 статті 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Європейський суд з прав людини зазначив, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Крім того, відповідно до положень Глави 50 ЦК України, зобов`язання припиняються: переданням відступного (стаття 600 ЦК), зарахуванням (стаття 601 ЦК), за домовленістю сторін (стаття 604 ЦК), прощенням боргу (стаття 605 ЦК), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606 ЦК), неможливістю його виконання (стаття 607 ЦК), смертю фізичної особи (стаття 608 ЦК), ліквідацією юридичної особи (стаття 609 ЦК).

На підтвердження виконання боржником зобов`язань за рішенням суду, ОСОБА_1 , яка статус стягувача набула на підставі ухвали суду від 23.04.2024р. про заміну стягувача у виконавчому провадженні, надала суду акт звірки від 01.05.2024., за даними якого залишок боргу ТОВ "Вітал-Інтер" склав 50000,00 грн.

В акті вказано, що в рахунок погашення заборгованості згідно рішення суду, боржником було передано попереднім стягувачам - ПАТ "Банк Софіївський", ТОВ "ЕйПіЕс Україна"та ОСОБА_3 майно на загальну суму 4232923,89 грн. та вказано перелік переданого майна (а.с. 221, 222 т. 2).

В акті звірки від 01.07.2024р., який складений сторонами виконавчого провадження під час розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, відображено відсутність заборгованості ТОВ "Вітал-Інтер" в сумі 50000,00 грн., яка була погашена шляхом передачі ОСОБА_4 майна (а.с. 268 т.2).

Інших доказів в підтвердження виконання зобов`язань Товариством з обмеженою відповідальністю "Вітал-Інтер" згідно рішення суду учасниками справи не подано.

Слід вказати, що акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій.

Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин.

Сам по собі акт звірки розрахунків, оскільки не являється первинним бухгалтерським обліковим документом, не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій,

Суд зазначає, що в межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, встановлюється наявність чи відсутність факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням рішення боржником чи іншою особою. Належним доказом виконання боржником свого обов`язку є первинні бухгалтерські документи, які підтведжують рух матеріальних цінностей між боржником та кредитором (стягувачем) (акт приймання-передачі, видаткова накладна, тощо).

Разом з тим, належних доказів припинення обов`язку боржника - ТзОВ "Вітал-Інтер" добровільним виконанням перед ПАТ "Банк Софіївський", ТОВ "ЕйПіЕс Україна", ОСОБА_3 , та перед ОСОБА_4 суду не надано.

До того ж, суд звертає увагу, що зі змісту договорів про відступлення прав вимоги, які були укладені 22.02.2019 р. між ПАТ "Банк "Софійський" та ТзОВ "ЕйПіЕс Україна" (а.с. 124-126 т. 1), 17.04.2020 р. між ТзОВ "СТАР ІНВЕСТМЕНТ ВАН" (попередня назва: Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕйПіЕс Україна") та ОСОБА_3 ( а.с. 24-31 т. 2) та 14.03.2024 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 117-124 т. 2), не вбачається умов, які б вказували на зменшення розміру заборгованості ТОВ "Вітал-Інтер" (боржник) перед стягувачем при кожному наступному відступлені права вимоги.

За умовами вищевказаних договорів первісний кредитор передавав новому кредитору право вимоги за кредитним договором №013/32/012 від 05.06.2015, заборгованість за яким становить 2400000,00 грн. по тілу кредиту та 2478246,56 грн. по відсоткам, та договором застави обладнання № 12/32/042 від 05.06.2015.

Відносно доводів заявника щодо поєднання боржника і кредитора в одній особі, суд вказує, що такий збіг має місце у разі, коли до сторони, яка є боржником, переходить відповідно до будь-якої зазначеної в законі підстави зобов`язання іншої особи, за яким ця особа є кредитором щодо боржника, і навпаки.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 за договором №1/06-24 від 20.06.2024р. придбала 100% статутного капіталу ТОВ "Вітал-Інтер" (а.с.223-225).

Разом з тим, поєднання боржника і кредитора в одній особі може відбуватись для юридичних осіб - при реорганізації шляхом злиття або приєднання юридичних осіб, пов`язаних між собою взаємним зобов`язанням; для фізичних осіб - при спадковому правонаступництві в разі переходу майна кредитора до боржника і навпаки.

При цьому один із суб`єктів правовідношення у зв`язку з обставинами, зазначеними в законі, стає одночасно і боржником, і кредитором у тому ж самому зобов`язанні.

Саме в цьому разі підстава припинення цивільно-правового зобов`язання не залежатиме від волі сторін.

Стаття 606 ЦК України застосовується до правовідносин у разі, коли і з двох самостійних суб`єктів залишається (утворюється) один, в якому поєднується боржник і кредитор.

В даному ж випадку кредитором у зобов`язанні є фізична особа ОСОБА_1 , боржником - юридична особа ТОВ "Вітал-Інтер", тобто заявник безпідставно вказує про поєднання кредитора та боржника в одній особі.

Враховуючи вищевикладене, оскільки належними доказами не доведено обставин припинення зобов`язань ТОВ "Вітал-Інтер" за наказами №906/127/17 від 13.06.2017, суд відмовляє в задоволенні заяви про визнання вказаного наказу таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись статтями 233-235 ГПК України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена.

Повний текст ухвали складено : 16.07.2024 р.

Суддя Сікорська Н.А.

1 - в справу

2 - стягувачу ОСОБА_5 (рек. з повід., РНОКПП НОМЕР_1 )

3 - боржнику (рек. з повід., )