Судді Кропивної Людмили Володимирівни
Північний апеляційний господарський суд розглянув апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" та Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2024 у справі №910/3532/23 за позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго", Товариство з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат" про визнання неправомірними дій та припинення дій, що порушують право
За наслідками повторного розгляду справи 09.07.2024 прийнято постанову, якою апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" та Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2024 у справі № 910/3532/23 залишені без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2024 у справі № 910/3532/23 залишено без змін.
Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат" з вимогами:
Звертаючись із вимогою до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", позивач зазначав, що за період лютий 2022 по січень 2023 року спожита ТОВ "Запорізький титано-магнієвий комбінат" електроенергія у обсязі 36 '35 61'9 квм год була записана на позивача, наслідком чого стало безпідставне виникнення у ДПЗД "Укрінтеренерго" грошових зобов`язань перед ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго", не зважаючи на зупинення позивачем виконання договору купівлі-продажу електричної енергії ТОВ "Запорізький титано-магнієвий комбінат" з 01.02.22.
При цьому позивач вказував, що відповідач порушував і порушує права позивача на достовірні дані комерційного обліку, здійснюючи безпідставні та протиправні записи в системі управління ринком щодо купівлі -продажу електричної енергії ДПЗД "Укрінтеренерго" для нібито споживача ТОВ "Запорізький титано-магнієвий комбінат" .
На думку позивача, відповідно до положень пункту 11.5.12. глави 11.5 розділу XI Кодексу систем розподілу, ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго", як оператор системи розподілу, зобов`язаний був виконати вимогу електропостачальника - ДПЗД "Укрінтеренерго- про припинення електропостачання ТОВ "Запорізький титано-магнієвий комбінат",а у разі невиконання такої вимоги відповідно до пункту 7.10. ПРРЕЕ віднести обсяги електричної енергії, використані споживачем після дати, зазначеної у вимозі про відключення, на свої втрати, а не покладати відповідальність за споживання електроенергії ТОВ "Запорізький титано-магнієвий комбінат" на позивача.
Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційним господарський суд, у постанові вказав, що за частиною другою статті 20 ГК України права та законні інтереси суб`єктів господарювання захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення, тож позовні вимоги підлягали задоволенню .
Не можу погодитися із таким висновком.
Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі N 910/3009/18 (провадження N 12-204гс19, пункт 63), від 19.01.2021 у справі N 916/1415/19 (провадження N 12-80гс20, пункт 6.13), від 16.02.2021 у справі N 910/2861/18 (провадження N 12-140гс19, пункт 98).
Отже, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси юридичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.
Суд, відповідно до викладеної в позові вимоги, може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, який не суперечить закону, але лише за наявності двох умов одночасно:
по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах,
а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної у позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів (пункт 71 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі N 916/3156/17 (провадження N 12-304гс18)).
Кожне зобов`язання законом розглядає як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора ) певну дію : передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо ), або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання ), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Таким чином, у зобов`язальних відносинах при позитивному зобов`язанні особа володіє певною сукупністю прав, які складають: право на захист в частині права вимагати виконання в натурі, право на стягнення неустойки, право на компенсацію збитків.
Інших вимог для зв`язаних зобов`язанням осіб закон не встановлює.
Фактичний обсяг послуги у розрахунковому місяці здійснюється на підставі даних щодо погодинних обсягів передачі електроенергії по точкам комерційного обліку, які зареєстровані за відповідними Користувачем. З цією метою використовуються дані обліку Адміністратора комерційного обліку та ЕІС Користувача.
В силу укладеного між цими ж сторонами, шляхом приєднання позивача 03.05.2019 р. до запропонованих Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго умов публічного договору про врегулювання небалансів електричної енергії, Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" виступало в якості оператора системи передачі (ОСП), тоді як Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" - користувачем цієї системи (СВБ).
За умовами договору про врегулювання небалансів сторона, що приєднується, врегульовує небаланси електричної енергії, що склалися в результаті діяльності її балансуючої групи,або передає свою відповідальність за небаланси іншій СВБ, шляхом входження до її балансуючої групи.
ОСП врегульовує небаланси електричної енергії з СВБ у порядку, визначеному Законом України про ринок електричної енергії та Правилами ринку, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює н державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, від 14 березня 2018 № 307 ( п. 1 .4 ).
Врегулювання небалансів є вчинення СВБ правочину щодо купівлі-продажу електричної енергії та оплати платежів відповідно до Правил ринку (п. 1.5.).
Ознаками цивільного правопорушення є
1. протиправність вчиненої правопорушником дії
2. наявність шкоди або збитків
3. причинний зв`язок між протиправною дією та завданою нею шкодою чи збитками
4. вина правопорушника.
Не вважаю, що письмова переписка з відповідачем, які позивач вважає рішеннями, насправді такими є, і законодавчі акти, які регулюють ринок електроенергії, надають право оператору системи розподілу, чи адміністратору комерційного обліку, приймати обов`язкові до виконання його контрагентом рішення.
На мою думку, позивач вправі вимагати відшкодування збитків у разі доведеності ним суду вчиненого відповідачем цивільного правопорушення, тоді як обраний позивачем спосіб захисту не відповідає способам, наданим йому законом.
Суддя
Північного апеляційного
господарського суду Л.В. Кропивна