ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2024 р. Справа №911/2127/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

секретар судового засідання - Ярітенко О.В.

представники сторін:

від позивача: Куценко Т.В.

від відповідача: Петрик С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Квенбергер Логістикс Укр"

на рішення Господарського суду Київської області від 21.02.2024 (повний текст складено 12.03.2024)

у справі №911/2127/23 (суддя Сокуренко Л.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіріус Інвест"

до Дочірнього підприємства "Квенбергер Логістикс Укр"

про стягнення 1 495 929,41 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сіріус Інвест" (далі - ТОВ "Сіріус Інвест") звернулося до Господарського суду Київської області з позовом про стягнення з Дочірнього підприємства "Квенбергер Логістикс Укр" (далі - ДП "Квенбергер Логістикс Укр") заборгованості у розмірі 1 495 929,41 грн, з яких: 15 941,72 грн - штраф за несвоєчасну подачу транспортного засобу під завантаження, 394 557,57 грн - штраф за несвоєчасну доставку вантажу в пункт призначення, 63 766,88 грн - грошові кошти за понаднормову працю працівників компанії вантажовідправника, 9 813,14 грн - надмірно сплачені грошові кошти, 490 000,00 грн - прямі збитки, 75 651,38 грн - три проценти річних, 446 198,72 грн - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за генеральним договором про надання транспортно-експедиторських послуг при перевезеннях вантажів автомобільним транспортом у внутрішньодержавному та міжнародному автомобільному сполученні від 19.08.2020 №К-2483, в частині своєчасної доставки замовленого товару, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість у розмірі 974 079,31 грн. Крім того, за порушення умов договору позивач нарахував відповідачу 75 651,38 грн трьох процентів річних та 446 198,72 грн інфляційних втрат, відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду Київської області від 21.02.2024 у справі №911/2127/23 позов задоволено частково.

Стягнуто з ДП "Квенбергер Логістикс Укр" на користь ТОВ "Сіріус Інвест" 12 055,56 грн штрафу за порушення строків подачі транспортного засобу для завантаження, 381 759,40 грн штрафу за порушення строків доставки вантажу в пункт призначення, 490 000,00 грн збитків та 13 257,22 грн судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи вказане рішення, суд першої інстанції, здійснивши власний перерахунок штрафу за порушення строків подачі транспортного засобу для завантаження, враховуючи умови генерального договору та погодженої сторонами у заявці №+А1:І35 кінцевої дати завантаження товару, встановлену дату прострочення зобов`язання (з 21.02.2020), в межах розрахунку позивача, дійшов висновку, що позовні вимоги, в частині стягнення з відповідача штрафу за порушення строків подачі транспортного засобу для завантаження, підлягають задоволенню частково у розмірі 300 євро за 3 дні прострочення (з 21.08.2020 до 23.08.2020), що відповідно до курсу НБУ гривні до євро станом на 23.06.2023 складає 12 055,56 грн. Крім того, здійснивши власний перерахунок штрафу за порушення строків доставки вантажу в пункт призначення, враховуючи умови генерального договору та погодженої сторонами у заявці №+А1:І35 кінцевої дати доставки вантажу, враховуючи встановлений період прострочення зобов`язання з 29.08.2020 до 01.12.2020 включно, місцевий господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення штрафу за порушення строків доставки вантажу підлягають задоволенню частково у розмірі 9500 євро за 95 днів прострочення (з 29.08.2020 до 01.12.2020), що відповідно до курсу НБУ гривні до євро станом на 23.06.2023 складає 381 759,40 грн (9500євро*40,1852 грн). Також, з урахуванням доведення позивачем усіх елементів складу цивільного правопорушення для настання цивільно-правової відповідальності, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ "Сіріус Інвест" про стягнення з відповідача прямих збитків в сумі 490 000,00 грн, що спричиненні неналежним виконанням ДП "Квенбергер Логістикс Укр" умов генерального договору та заявки №+А1:І35, нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню повністю. При цьому, місцевий господарський суд дійшов висновку, що позивачем заявлено вимоги в межах строків позовної давності, у зв`язку з чим заява відповідача про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, ДП "Квенбергер Логістикс Укр" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 21.02.2024 у справі №911/2127/23 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним та таким, що ухвалено без всебічного вивчення обставин справи та порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, в апеляційній скарзі ДП "Квенбергер Логістикс Укр", зокрема, посилається на те, що:

- в основу оскаржуваного судового рішення, місцевим господарським судом покладено докази, які за приписами статей 91, 96 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд не мав права брати до уваги. Через безпідставне прийняття судом першої інстанції до уваги доказів, складання та підписання яких заперечувалось відповідачем, суд безпідставно застосував до відповідача штрафні санкції за порушення строків, які були прописані в неналежних та недостовірних доказах.;

- позивач своїми діями (бездіяльністю) сприяв зростанню збитків, які він вимагає стягнути з відповідача. Зволікаючи з оплатою 9 813,14 грн на протязі трьох місяців, позивач своїми діями штучно створив умови для пред`явлення відповідачу позову з вимогою відшкодування збитків в розмірі, який більше ніж в сто разів перевищує вказані 9 813,14 грн;

- фактично з боку позивача має місце спроба через суд, на підставі сфальсифікованих документів, заволодіти грошовими коштами відповідача;

- у суду першої інстанції були відсутні підстави відмовляти відповідачу в застосуванні скороченого строку позовної давності в один рік, обумовлений частиною 3 статті 925 ЦК України, посилаючись на положення пункту 12 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2024 апеляційну скаргу ДП "Квенбергер Логістикс Укр" у справі №911/2127/23 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Буравльов С.І., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.04.2024 відкрито апеляційне провадження у справі №911/2127/23. Розгляд апеляційної скарги ДП "Квенбергер Логістикс Укр" на рішення Господарського суду Київської області від 21.02.2024 у справі №911/2127/23 призначено на 01.05.2024. Витребувано з Господарського суду Київської області матеріали справи №911/2127/23. Сторонам встановлено строк на подання відзиву, заяв, пояснень, клопотань, заперечень до 24.04.2024.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.04.2024 задоволено клопотання ДП "Квенбергер Логістикс Укр" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

24.04.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №911/2127/23.

У судовому засіданні 01.05.2024 оголошено перерву до 05.06.2024.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

26.04.2024 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, в якому останній просить відмовити ДП "Квенбергер Логістикс Укр" у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення Господарського суду Київської області від 21.02.2024 у справі №911/2127/23.

Так, у відзиві позивач, зокрема зазначає, що місцевим господарським судом ухвалено законне та обґрунтоване рішення з дотриманням всіх норм процесуального та матеріального права. Під час розгляду справи в суді першої інстанції детально оглянуті та вивчені всі матеріали господарської справи та надано їх оцінку в судовому рішенні.

Заяви та клопотання учасників справи з процесуальних питань, результати їх вирішення

23.04.2024, через систему "Електронний суд", відповідачем подано клопотання про витребування доказів та призначення судової експертизи.

За приписами частини статті 81 ГПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

З огляду на те, що вищенаведене клопотання про витребування доказів заявлено з пропуском встановленого строку, колегія суддів дійшла висновку про залишення його без задоволення.

Згідно з частиною 1 статті 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Разом із тим, оскільки суд відмовив у задоволенні клопотання про витребування доказів, на підставі яких мала проводитись судова почеркознавча експертиза, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про призначення вищенаведеної експертизи.

30.05.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання позивача про приєднання доказів до матеріалів справи.

У прохальній частині вищенаведеного клопотання позивач просить визнати обґрунтованою неможливість подання доказів у справі №911/2127/23, оскільки лист Державної податкової служби України від 23.05.2024 №15246/6/99-00-12-02-05-06 отриманий лише 23.05.2024.

Згідно зі статтею 119 ГПК України суд, за заявою учасника справи, поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку (частина 2 вищезазначеної статті Кодексу).

Разом із тим, колегією суддів встановлено, що з вищенаведеним клопотанням позивач звернувся 27.05.2024, з пропуском такого строку. Тоді як, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.04.2024, зокрема, встановлено учасникам справи строк на подання відзиву, пояснень, клопотань, заперечень до 24.04.2024.

Крім того, колегія суддів не визнає поважними причини пропуску позивачем строку на подачу додаткових доказів у даній справі.

Слід також зазначити, що за змістом частини 3 статті 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Разом із тим, позивач не надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Слід також зазначити, що на час розгляду справи №911/2127/23 в суді першої інстанції вищенаведеного листа Державної податкової служби України від 23.05.2024 взагалі не існувало.

На переконання колегії суддів, така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість їх прийняття судом апеляційної інстанції як додаткових доказів, у порядку статті 269 ГПК України.

Навпаки, допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме своїм наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.

Враховуючи вищевикладене, клопотання про визнання обґрунтованою неможливості подання доказів у справі №911/2127/23 задоволенню не підлягає.

Колегія суддів, розглянувши клопотання про долучення доказів у справі, дійшла висновку про залишення його без розгляду, з огляду на таке.

Статтею 118 ГПК України визначено, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною 2 статті 207 ГПК України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Як зазначалось вище, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.04.2024 у справі №911/2127/23 відкрито апеляційне провадження та, зокрема, встановлено строк для подання відзиву, пояснень, клопотань, заперечень до 24.04.2024. Попереджено учасників справи, що заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, відповідно до частини 2 статті 207 ГПК України.

Таким чином, клопотання про долучення доказів у справі №911/2127/23 подані позивачем з пропуском строку на подачу документів, встановленого ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.04.2024 у справі №911/2127/23.

Зважаючи на викладене, подане позивачем клопотання про долучення доказів залишається без розгляду з одночасним залученням до матеріалів справи.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

У судове засідання 05.06.2024 з`явилися представники сторін.

Представник відповідача у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, з викладених у ній підстав та просив її задовольнити. Рішення Господарського суду Київської області від 21.02.2024 у справі №911/2127/23 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник позивача у судовому засіданні заперечила проти задоволення апеляційної скарги, просила суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, а рішення Господарського суду Київської області від 21.02.2024 у справі №911/2127/23 залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

19.08.2020 між ДП "Квенбергер Логістикс Укр" (експедитор) та ТОВ "Сіріус Інвест" (клієнт) укладено генеральний договір про надання транспортно-експедиторських послуг при перевезеннях вантажів автомобільним транспортом у внутрішньодержавному та міжнародному автомобільному сполученні №К-2483 (далі - генеральний договір). За змістом пункту 1.1 договору експедитор зобов`язується за плату і за рахунок клієнта виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу автомобільним транспортом у міжнародному сполученні відповідно до умов чинного законодавства України та міжнародних правових норм, а також на підставі погодженої сторонами заявки на організацію перевезення вантажу автомобільним транспортом, яка є невід`ємною частиною даного договору. Форма заявки, зазначена в додатку №1 до даного договору, є обов`язковою для дотримання сторонами.

Договір є генеральним правочином, укладеним між сторонами, в якому експедитор та клієнт виступають від свого імені та/або за дорученням організацій, з якими вони мають прямі договори (пункт 1.2 генерального договору).

Згідно з пунктом 2.1 генерального договору на кожне перевезення оформляється транспортне замовлення (заявка), яке складається в письмовій формі, підписується уповноваженою особою клієнта, засвідчується відбитком круглої печатки клієнта, передасться експедитору за допомогою факсимільного або електронного зв`язку. При цьому, сам факт наявності печатки клієнта на заявці є достатнім для її дійсності. При цьому, сторони погоджуються, що заявка та інші документи, які отримані сторонами за допомогою факсимільного або електронного зв`язку мають юридичну силу оригіналу та є належним доказом існування господарських відносин між сторонами за цим договором та може використовуватись сторонами цього договору в будь-яких органах, в тому числі, але не виключно, в судових органах, з метою підтвердження дійсних намірів та господарських взаємовідносин сторін, що виникають з цього договору.

Відповідно до пункту 2.2 генерального договору в заявці мають міститися, але не виключно та не обмежуючись, наступні обов`язкові дані: - номер та дата договору (додатку до договору), до якого складається заявка; - найменування та адреса вантажовідправника (під вантажовідправником розуміється клієнт або вказаний ним відправник вантажу); - контактний телефон, відповідальні за відправлення вантажу особи; - адреса місця завантаження (якщо вона не збігається з адресою вантажовідправника) з указівкою контактних осіб і їхніх телефонів; - дати і часу завантаження; - маршрут руху (в тому разі коли маршрут руху визначає клієнт); - найменування вантажу; - вага, вид пакування, кількість місць вантажу; - властивості вантажу, що вимагають особливих умов або запобіжних заходів для збереження вантажу під час перевезення; - вартість послуг експедитора, умови оплати; - найменування та адреса вантажоодержувача (під вантажоодержувачем розуміється клієнт або вказаний ним одержувач вантажу), контактний телефон, відповідальні за отримання вантажу особи; - адреса місця розвантаження вантажу (якщо вона не збігається з адресою вантажоодержувача) з указівкою контактних осіб і їхніх телефонів; - терміни доставки вантажу; - особливі умови, попередньо погоджені сторонами (якщо необхідно страхування тощо).

Пунктом 2.3 генерального договору встановлено, що клієнт не вправі в односторонньому порядку встановлювати в заявці додаткові зобов`язання експедитора, не обумовлені даним договором або домовленістю сторін. Прийняття експедитором заявки до виконання підтверджується підписанням заявки експедитором та проставленням на заявці відбитку круглої печатки експедитора, про що експедитор негайно повідомляє клієнта за допомогою засобів факсимільного зв`язку або електронною поштою чи в інший прийнятний для обох сторін спосіб з урахуванням викладеного в пункті 3.1 цього договору.

За змістом пунктів 2.4, 2.5 генерального договору будь-які зміни або доповнення до заявки, у тому числі виправлення по тексту заявки, зміна адрес завантаження та розвантаження вантажів, повинні бути оформлені в письмовій формі і підписані обома сторонами шляхом оформлення додаткової або нової заявки. Експедитор вправі в рамках цього договору залучати третіх осіб до виконання свого зобов`язання за цим договором. При цьому, без спеціального доручення клієнта від свого імені чи від імені клієнта здійснювати юридично значимі і інші фактичні дії із третіми особами для належного виконання доручення клієнта з організації перевезення вантажів.

На виконання умов генерального договору 19.08.2020 між позивачем та відповідачем укладено заявку №+А1:І35, яка містить відомості, передбачені пунктом 2.2 генерального договору.

Відповідно до заявки №+А1:І35, замовником вантажу є ТОВ "Сіріус Інвест"; експедитор - ДП "Квенбергер Логістикс Укр"; найменування вантажу: 2 мотора + 2 глушники вартістю 10 000 дол. США; наявність Carnet TIR/CMR: ЦМР+ЕХ1.

Заявкою передбачено, що датою завантаження є 20.08.2020. Термін доставки - 27-28.08.2020. Кількість місць. Відомості щодо розмірів кожного місця. Тип автомобіля та кількість: тент 1. Спосіб завантаження, вивантаження: боковий, задній. Характер упакування: 2 палети. Маршрут: Вальє-де-Трапага, Іспанія-Рівне-Київ, Україна. Відомості про відправника: найменування MAQUIMPORT, Адреса завантаження: Pol. Industrial Ugartena Carretera EI Juncal S/N - 48510 Trapaga-Bizkaia-Espana. Адреса митного оформлення в країні відправника: адреса: на місці, відповідно до вказівок відправника за рахунок відправника. Відомості про отримувача: найменування ТОВ "Сіріус Інвест", адреса: вул. А. Корольова, 12-г. Адреса митного оформлення в країні отримувача: адреса: м. Рівне, вул. Млинівська, 1В. Адреса вивантаження: вул. Качалова, 6-Б, Київ, Україна.

Загальна вартість перевезення відповідно до заявки №+А1:І35 складає 27 622,70 грн. Кінцевий термін оплати не погоджений.

Заявка №+А1:І35 містить відомості про те, що остання є додатком до договору від 19.08.2020 №К-2483. Вказана заявка підписана уповноваженими представниками експедитора та клієнта та скріплена їх відтисками печаток без зауважень та заперечень.

Згідно з пунктом 4.1 генерального договору, його ціна складається з вартості наданих за договором послуг, яка обумовлюється сторонами в заявці, що є невід`ємною частиною цього договору, і коригується за фактично здійсненими обсягами перевезення та/або залежно від наявності додаткових документально підтверджених витрат експедитора, пов`язаних з виконанням даного договору, при підписанні акта приймання-передачі наданих послуг. Документи, що підтверджують фактично здійснені обсяги перевезення та наявність додаткових витрат експедитора, є визначальними при визначенні вартості послуг в акті приймання-передачі наданих послуг.

Відповідно до пункту 4.2 генерального договору клієнт оплачує послуги експедитора на підставі погодженої сторонами заявки, згідно з виставленим рахунком, протягом 3 банківських днів з моменту отримання рахунку. При цьому, сторони погоджуються, що моментом отримання рахунку на сплату послуг експедитора є будь-яка подія, що сталася раніше: отримання клієнтом рахунку на оплату послуг по електронній пошті або отримання клієнтом рахунку на оплату послуг поштовим відправленням або отримання клієнтом рахунку кур`єрською поштою. У разі порушення термінів оплати (несвоєчасного перерахування грошових коштів) клієнт зобов`язується сплатити експедитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, що підлягає оплаті за кожен день затримки платежу.

Пунктом 4.3 генерального договору передбачено, що остаточні розрахунки між сторонами, з урахуванням положень пункту 4.1 даного договору, здійснюються на підставі акта приймання-передачі наданих послуг протягом 3-х банківських днів з моменту виставлення відповідного рахунку експедитором.

Як зазначає позивач, ТОВ "Сіріус Інвест" чітко зазначена дата прибуття транспортного засобу для завантаження - 20.08.2020, оскільки, за його твердженням, це був останній робочий день перед літньою відпусткою в іспанській Компанії "Maquimport" (вантажовідправник). Про даний факт Компанія "Maquimport" заздалегідь попередила ТОВ "Сіріус Інвест" відповідним листом через електронну пошту.

Разом із тим, у погоджену сторонами в заявці дату завантаження товару - 20.08.2020, транспортний засіб по заявці №+А1:І35 на місце завантаження до м. Вальє-де-Трапага, Іспанія не прибув. Натомість транспортний засіб перевізника прибув на місце завантаження 24.08.2020, тобто із запізненням на чотири доби та завантажено вантаж позивача (2 мотори та 2 глушники) в транспортний засіб перевізника - СП ТОВ "Дунай-Транзіт", на підтвердження чого позивачем долучено до позовної заяви міжнародну автомобільну накладну (CMR) №745025 від 24.08.2020. Вантаж завантажений Компанією "Maquimport" у транспортний засіб перевізника в кількості двох місць та відповідно до розмірів, вказаних у заявці №+А1:І35. При цьому, під час завантаження вантажу (2 мотори та 2 глушники) будь-яких претензій або зауважень до ТОВ "Сіріус Інвест" від перевізника та експедитора щодо кількості або розмірів вантажу не було.

На протязі періоду з 20.08.2020 до 24.08.2020 експедитор в усному форматі повідомляв позивача, що транспортний засіб прибуде під завантаження в погоджену дату (наступні погоджені дати). У зв`язку із цим, ТОВ "Сіріус Інвест" зверталося до вантажовідправника з листами-проханнями надати працівників для відвантаження вантажу у їх вихідні дні. У зв`язку з вказаним, між ТОВ "Сіріус Інвест" та Компанією "Maquimport" шляхом обміну електронними листами погоджено, що сплата за понаднормовий вихід працівників вантажовідправника буде відшкодована ДП "Квенбергер Логістикс Укр" при сплаті штрафних санкцій на користь ТОВ "Сіріус Інвест", оскільки саме відповідач несе відповідальність за своєчасну подачу транспортного засобу під завантаження.

Таким чином, оскільки транспортний засіб прибув до Іспанії під завантаження із запізненням на чотири доби, внаслідок несвоєчасної подачі відповідачем транспортного засобу під завантаження, вантажовідправник виставив позивачу рахунки за понаднормову роботу працівників вантажовідправника у вихідні дні та дні відпустки. Загальна сума виставлених рахунків, складає 1600 євро за 4 чотири дні запізнення транспортного засобу під завантаження з розрахунку 2 дні відпустки по 300 євро та 2 вихідних дня по 500 євро, яка відповідно до курсу НБУ гривні до євро, станом на 04.07.2023, складає 63 766,88 грн (1600 євро * 39,8543 грн).

01.09.2020 вантаж позивача був розмитнений, що підтверджується митною декларацію від 01.09.2020 №UA204020/2020/024716.

Того ж дня (01.09.2020) позивачем в повному обсязі сплачено за перевезення вантажу у розмірі 27 622,70 грн згідно з погодженою у заявці №+А1:І35 вартістю перевезення, що підтверджується платіжним дорученням від 02.09.2020 №66 на суму 27 622,70 грн з призначенням платежу: "оплата за міжнародне автоперевезення по маршруту Іспанія-Україна Київ а/м/п/п № ВН8875ЕP згідно заявки №+А1/І35 від 19.08.2020 р. Без ПДВ".

Проте вантаж позивача у погоджені сторонами у заявці №+А1:І35 строки не доставлений у місце призначення.

У зв`язку з наведеними обставинами, ТОВ "Сіріус Інвест" звернулося до поліції із заявою про кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 185 КК України (крадіжка, вчинена у великих розмірах), частиною 1 статті 190 КК України (заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство) відносно дій ДП "Квенбергер Логістикс Укр". На підставі заяви позивача відкрите кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000774 від 23.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 190 КК України.

Як стверджує позивач, за період з 02.09.2020 до 28.10.2020 ні експедитор, ні перевізник на зв`язок з позивачем не виходили, жодних повідомлень щодо місцезнаходження вантажу позивачу надано не було.

28.10.2020 засобами поштового зв`язку позивач отримав від відповідача рахунок на оплату від 24.08.2020 №5467 на суму 37 435,84 грн, виписаний до заявки від 19.08.2020 №5437 та акт надання послуг від 24.08.2020 №4752 до рахунку на оплату від 24.08.2020 №5467, що є додатком до заявки від 19.08.2020 №5437.

З матеріалів справи вбачається, що 04.11.2020, у відповідь на отримані вище акт та рахунок, складені на підставі іншої заявки, ніж та, на підставі якої здійснювалось перевезення вантажу, ТОВ "Сіріус Інвест" направило відповідачу повідомлення від 03.11.2020 №03/11, в якому зазначило, що 28.10.2020 позивач отримав рахунок на оплату від 24.08.2020 №5467 та акт надання послуг від 19.08.2020 №4752 по заявці від 19.08.2020 №5437. У повідомленні позивач зазначив, що ДП "Квенбергер Логістикс Укр" по вказаним документам не надавав ТОВ "Сіріус Інвест" послуги за вказаною заявкою. У зв`язку з цим акт надання послуг від 24.08.2020 №4752 та рахунок на оплату від 24.08.2020 №5467 позивач повернув без підпису та з зауваженнями.

11.10.2020 відповідач, у відповідь на повідомлення позивача, направив позивачу лист від 10.11.2020 №681/04, в якому повідомив, що в надісланих позивачем акті та рахунку зазначено внутрішній номер заявки по перевезенню, яке виконувалось в рамках генерального договору від 19.08.2020 №К-2438. У листі відповідач зазначив, що рахунок та акт виконаних робіт відкореговані на відповідний номер заявки. З огляду на що відповідач направив позивачу актуальний рахунок на оплату транспортно-експедиторських послуг та акт виконаних робіт на загальну суму 37 435,84 грн по заявці від 19.08.2020 №+А1:І35, просив підписати акт надання послуг та один примірник повернути відповідачу. Також, відповідач у листі зазначив, що послуги з перевезення вантажу, надані відповідачем, оплачені позивачем не в повному обсязі, а товар зберігається на складі відповідача. Листом відповідач просив здійснити остаточну оплату та забрати зі складу останнього вантаж. Разом з листом відповідач направив відповідачу акт надання послуг від 24.08.2020 №4752 та рахунок на оплату від 24.08.2020 №5467, складені до заявки від 19.08.2020 №+А1:І35.

27.11.2020, у відповідь на вищевказаний лист відповідача, позивач направив відповідачу лист від 24.11.2020 №24/11, в якому зазначив, що отримавши 22.11.2020 лист відповідача від 10.11.2020 №681/04 разом з рахунком та актом, позивач виявив помилкову суму вартості послуг, зазначену в рахунку та акті, яка складає 37 435,84 грн. В листі позивач зазначив, що в замовленні від 19.08.2020 №+А1:І35 вартість перевезення зазначена 27 622,70 грн, у зв`язку з чим необхідно оформити коректно бухгалтерські документи. Крім того зазначив, що вантаж має бути доставлений за адресою вантажоотримувача згідно з заявкою. Оплата за перевезення проведена 02.09.2020, згідно з платіжним дорученням від 02.09.2020 №66 на суму 27 622,70 грн в повному обсязі. Також, просив повідомити, за якою адресою знаходиться вантаж.

Крім того, 27.11.2020, у відповідь на лист відповідача від 10.11.2020 №681/04, позивач направив лист від 27.11.2020 №27/11/2, в якому повідомив про проведення оплати в сумі 9 813,14 грн згідно з платіжним дорученням від 27.11.2020 №971 на вимогу відповідача від 10.11.2020 №681/04. Листом позивач також просив відповідача повідомити про місцезнаходження вантажу та можливість забрати вантаж. Разом з листом позивач направив відповідачу платіжне доручення від 27.11.2020 №971 на суму 9 813,14 грн з призначенням платежу: "оплата на вимогу згідно листа № 681/04 від 10.11.2020 р. В т.ч. ПДВ 1635,52 грн".

30.11.2020 позивач, у відповідь на вимогу відповідача від 10.11.2020 №681/04, направив на електронну адресу відповідача лист від 30.11.2020 №30/11, в якому повідомив про проведення додаткової оплати в сумі 9 813,14 грн на вимогу відповідача згідно з платіжним дорученням від 27.11.2020 №971. У листі позивач наголосив, що станом на 30.11.2020 вантаж за адресою, зазначеною у заявці від 19.08.2020 №+А1:І35, не доставлений. У зв`язку з цим позивач просив відповідача виконати взяті на себе зобов`язання по доставці вантажу за погодженою сторонами адресою. В свою чергу, позивач листом повідомив відповідача про необхідність додержання порядку документообігу між юридичним особами, у зв`язку з чим позивач зазначив, що уповноважені особи ТОВ "Сіріус Інвест" готові підписати акт виконаних робіт та інші необхідні документи.

01.02.2020 позивач звернувся до відповідача з листом від 01.02.2020 №01/12, яким просив виконати взяті на себе зобов`язання по транспортуванню вантажу за маршрутом Іспанія - Україна (м. Київ, вул. Качалова, 5-Б), згідно з заявкою від 19.08.2020 №+А1:І35.

02.12.2020 вантаж (2 мотори та 2 глушники) прибув за адресою вантажоотримувача: м. Київ, вул. Качалова, 5-Б. Доставку здійснив водій ОСОБА_1 на автомобілі Volkswagen Crafter, державний номер НОМЕР_1 , який належить ДП "Квенбергер Логістикс Укр".

02.12.2020 уповноважена особа позивача при отриманні вантажу в графі 24 міжнародної автотранспортної накладної (CMR) №745025 від 24.08.2020 проставила дату отримання вантажу - 02.12.2020, підписала останню, а також зазначила зауваження наступного змісту: "02.12.2020 року вантаж доставлений на склад ТОВ "Сіріус Інвест" із запізненням на 99 днів. Прийнятий без перевірки робочого стану. У разі виявлення порушення цілісності, можливих дефектів товару, що виникли в процесі транспортування та зберігання їх, ДП "Квенбергер Логістикс Укр" - експедитор буде проінформований вчасно з наданням документального підтвердження. Підпис заступника директора Куценко Т.В.".

Як стверджує позивач, у період з 01.09.2020 (з моменту оплати повної вартості перевезення) до фактичної дати доставки вантажу відповідачем вчинялися протизаконні дії з вимагання сплати ТОВ "Сіріус Інвест" грошових коштів у розмірі 9 813,14 грн після оплати позивачем перевезення у повному обсязі.

Також, позивач посилається на те, що умовами заявки №+А1:І35 погоджені строки подачі транспортного засобу для навантаження у Іспанії - 20.08.2020 та строки доставки вантажу позивачу - 27-28.08.2020. Проте, всупереч укладеному генеральному договору та заявці, відповідач прибув на завантаження лише 24.08.2020, із запізненням на чотири доби, та доставив вантаж позивачу лише 02.12.2020, тобто з простроченням доставки вантажу на 99 діб.

За умовами пункту 5.6 генерального договору, у випадку порушення строків подачі транспортного засобу для завантаження, зазначених у заявці, експедитор виплачує клієнту штраф у розмірі 100 євро за кожну добу прострочення.

Згідно з пунктом 5.8 генерального договору, у випадку невиконання експедитором своїх зобов`язань щодо доставки вантажу в пункт призначення в строки, узгоджені сторонами в заявці, експедитор виплачує клієнту штраф у розмірі 100 євро за кожну добу прострочення.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язання за генеральним договором, в частині строків подачі транспортного засобу для завантаження та строків доставки вантажу, погоджених сторонами у заявці №+А1:І35, позивач, керуючись пунктами 5.6, 5.8 генерального договору, нарахував та просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 400 євро за 4 доби запізнення та штраф у розмірі 9900 євро за 99 днів прострочення доставки вантажу в пункт призначення з розрахунку 100 євро за кожну добу прострочення, які відповідно до курсу НБУ гривні до євро станом на 04.07.2023 складають 15 941,72 грн (400 євро * 39,8543 грн) та 394 557,57 грн (9900 євро * 39,8543 грн) відповідно.

24.06.2023 позивач направив відповідачу лист (вимогу) від 23.06.2023 №8, яким повідомив відповідача про наявну заборгованість за заявкою від 19.08.2020 №+А1:І35 та генеральним договором від 19.08.2020 №К-2483:

1) за порушення строків подачі транспортного засобу для завантаження на 4 доби 28.08.2020-23.08.2020, що складає у грошовому розмірі 16 074,08 грн згідно з рахунком-фактурою від 23.06.2023 №СФ-0000014;

2) за порушення строків доставки вантажу в пункти призначення на 96 діб 28.08.2020-02.12.2020, що складає у грошовому розмірі - 385 777,92 грн згідно з рахунком-фактурою від 23.06.2023 №СФ-0000015. Крім того, позивач зазначив, що очікує сплату наявної заборгованості за його реквізитами, які зазначені у рахунках-фактурах та разом з листом направив відповідачу вказані рахунки-фактури.

Відповіді на лист відповідач не направив, заперечень щодо вказаних в листі сум не висловив, нараховані штрафи в добровільному порядку не сплатив.

Крім того, вантаж, який позивач отримав з порушенням строків доставки на 99 діб, був предметом укладеного з ТОВ "Магнум" договору поставки від 28.07.2020 №35/08 та укладеного з ТОВ "Агронерудпром" договору поставки від 22.07.2020 №10/08. У вказаних договорах поставки були погоджені кінцеві терміни поставки позивачем на користь третіх осіб товару, проте внаслідок прострочення відповідачем доставки вантажу на 99 діб позивач доставив товар за договорами поставки на користь третіх осіб також з порушенням строків поставки. У зв`язку із цим позивач сплатив на користь ТОВ "Магнум" штрафні санкції в сумі 390 000,00 грн за неналежне виконання умов договору поставки від 28.07.2020 №35/08 та на користь ТОВ "Агронерудпром" штрафні санкції у розмірі 100 000,00 грн за неналежне виконання умов договору поставки від 22.07.2020 №10/08. Таким чином, внаслідок неналежного виконання відповідачем умов генерального договору та заявки, в частині доставки вантажу у погоджені строки, позивач, сплативши штрафні санкції за вказаним договорами поставки, поніс прямі збитки у загальному розмірі 490 000,00 грн.

Наведені вище обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 974 079,31 грн, з яких: 15 941,72 грн - штраф за несвоєчасну подачу транспортного засобу під завантаження, 394 557,57 грн - штраф за несвоєчасну доставку вантажу, 63 766,88 грн - за понаднормову працю працівників компанії вантажовідправника, 9 813,14 грн - надмірно сплачені грошові кошти, 490 000,00 грн - прямі збитки. Також, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 446 198,72 грн інфляційних втрат та 75 651,38 грн трьох процентів річних.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Як зазначалось вище, за умовами пункту 2.3 генерального договору клієнт не вправі в односторонньому порядку встановлювати в заявці додаткові зобов`язання експедитора, не обумовлені даним договором або домовленістю сторін. Прийняття експедитором заявки до виконання підтверджується підписанням заявки експедитором та проставленням на заявці відбитку круглої печатки експедитора, про що експедитор негайно повідомляє клієнта за допомогою засобів факсимільного зв`язку або електронною поштою чи в інший прийнятний для обох сторін спосіб з урахуванням викладеного в пункті 3.1 цього договору.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, наявна в матеріалах справи заявка від 19.08.2020 №+А1:І35 підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена відтисками їх печаток без зауважень та заперечень.

Як вірно зазначено позивачем та не спростовано відповідачем, вказана заявка від 19.08.2020 №+А1:І35 створена на фірмовому бланку ДП "Квенбергер Логістикс Укр". Також спірна заявка №+А1:І35 містить вказівку на те, що остання є додатком до договору №К-2483 від 19.08.2020.

Згідно з пунктом 2.1 генерального договору на кожне перевезення оформляється транспортне замовлення (заявка), яке складається в письмовій формі, підписується уповноваженою особою клієнта, засвідчується відбитком круглої печатки клієнта, передасться експедитору за допомогою факсимільного або електронного зв`язку при цьому сам факт наявності печатки клієнта на заявці є достатнім для її дійсності, та направляє експедитору за допомогою електронного або факсимільного зв`язку і є невід`ємною частиною договору (додаток №1).

При цьому, сторони погоджуються, що заявка та інші документи, які отримані сторонами за допомогою факсимільного або електронного зв`язку мають юридичну силу оригіналу та є належним доказом існування господарських відносин між сторонами за цим договором та може використовуватись сторонами цього договору в будь-яких органах, в тому числі, але не виключно, в судових органах з метою підтвердження дійсних намірів та господарських взаємовідносин сторін, що виникають з цього договору.

Крім того, в пунктах 10.5, 10.6 генерального договору передбачено, що передані по факсу (за номерами 380-44-5441592 або 380-44-531-12-20) або за допомогою електронного зв`язку на електронну пошту менеджера що має доменне ім`я @quehenberger.com.ua примірник даного договору та всі замовлення (заявки), підписані і погоджені обома сторонами, є офіційними документами і мають повну юридичну чинність з подальшою передачею оригіналу договору. Сторони також визнають юридичну значимість інших документів, отриманих за допомогою факсимільного зв`язку (за номерами 380-44-5441592 або 380-44-531-12-20) або за допомогою електронного зв`язку на електронну пошту менеджера що має доменне ім`я @quehenberger.com.ua.

Користуючись правом, наданим статтею 207 ЦК України, сторони домовились, що сторони можуть використовувати факсимільне відтворення підписів керівників сторін для вчинення правочинів, пов`язаних з даним договором. Сторони визнають рівну юридичну силу власного підпису та факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання на додаткових угодах до договору, а також на інших документах, що мають значення для виконання умов даного договору (заявки, додатки, протоколи, акти, рахунки-фактури та інші документи). Відповідальність за підписання договірних документів належним представником несуть керівники сторін. Підписанням цього договору сторони засвідчують факсимільне відтворення підпису уповноваженої особи (пункт 10.7 генерального договору).

Згідно з пунктами 10.8, 10.9 генерального договору сторони також визначають юридичну значимість інших документів, отриманих за допомогою факсимільного та інтернет-зв`язку, вказаного у даному договору. Усі попередні переговори і листування, що відносяться до даного договору, втрачають силу з моменту його підписання.

Крім того, зі змісту листування між сторонами, зокрема листів відповідача від 10.11.2020 №681/04, повідомлення про притримання товару від 01.09.2020 №554/04 та листа відповідача від 28.08.2020 №528/04, вбачається, що ДП "Квенбергер Логістикс Укр" здійснювало перевезення вантажу по маршруту Іспанія - Україна в рамках генерального договору №К-2483 від 19.08.2020, згідно з заявкою №+А1:І35 від 19.08.2020.

У свою чергу відповідач не заперечує, що направляв позивачу примірники генерального договору та заявки в електронному вигляді, однак посилається на те, що договір та заявка в паперовій формі підписані не були, оскільки позивач відмовився від підписання паперових документів.

Разом з тим стверджуючи про те, що позивач відмовився від підписання паперових документів, відповідач не надає суду примірники відповідного договору та заявки, від підписання яких, за ствердженням відповідача, відмовився позивач.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності та проаналізувавши правовідносини, які склались між сторонами, з огляду на підписану уповноваженими представниками сторін та скріплену їх відтисками печаток заявку від 19.08.2020 №+А1:І35, генеральний договір від 19.08.2020 №К-2483 та з урахуванням пункту 2.1 генерального договору від 19.08.2020 №К-2483, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується судова колегія, що між сторонами укладений генеральний договір про надання транспортно-експедиторських послуг при перевезеннях вантажів автомобільним транспортом у внутрішньодержавному та міжнародному автомобільному сполученні від 19.08.2020 №К-2483 та заявка від 19.08.2020 №+А1:І35, яка є невід`ємною частиною генерального договору.

З огляду на наведене, на переконання колегії суддів, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що послуги з перевезення вантажу надавались відповідачем саме в рамках договору №К-2483 та заявки №+А1:І35 від 19.08.2020.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами статті 629 ЦК України договорі є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 202 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

За змістом частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 909 ЦК України встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

За приписами статті 306 ГК України перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Перевезення вантажів здійснюють вантажний залізничний транспорт, автомобільний вантажний транспорт, морський вантажний транспорт та вантажний внутрішній водний транспорт, авіаційний вантажний транспорт, трубопровідний транспорт, космічний транспорт, інші види транспорту.

Відповідно до статті 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Вантажовідправник і перевізник, у разі необхідності, здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі.

Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються кодексами, законами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Отже, приписами статті 909 ЦК України та статті 307 ГК України передбачено, що укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Правові та організаційні засади транспортно-експедиторської діяльності в Україні визначені Законом України "Про транспортно-експедиторську діяльність".

Перелік документів, що підтверджують приймання вантажу до транспортування, зазначені в статті 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність".

За змістом частин 11-13 статті 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Такими документами можуть бути: авіаційна вантажна накладна (Air Waybill); міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (CIM); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України. Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956, до якої Україна приєдналась відповідно до Закону України №57-V від 01.08.2006 також передбачено, що ця Конвенція застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.

Згідно зі статтею 4 Конвенції договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної, зокрема, наданою сторонами CMR, якою підтверджується прийняття вантажу до перевезення. Відсутність, неправильність чи утрата вантажної накладної не впливають на існування та чинність договору перевезення, до якого й у цьому випадку застосовуються положення цієї Конвенції.

Статтею 6 Конвенції визначено, що вантажна накладна містить такі дані: a) дата і місце складання вантажної накладної; b) ім`я та адреса відправника; c) ім`я та адреса перевізника; d) місце і дата прийняття вантажу до перевезення і передбачене місце його доставки; e) ім`я та адреса одержувача; f) прийняте позначення характеру вантажу і спосіб його упакування та, у випадку перевезення небезпечних вантажів, їх загальновизнане позначення; g) кількість вантажних місць, їх спеціальне маркування і нумерація місць; h) вага вантажу брутто чи виражена в інших одиницях виміру кількість вантажу; i) платежі, пов`язані з перевезенням (провізна плата, додаткові платежі, митні збори, а також інші платежі, що стягуються з моменту укладання договору до доставки вантажу); j) інструкції, необхідні для виконання митних та інших формальностей; к) заява про те, що перевезення здійснюється, незалежно від будь-яких умов, згідно положень дійсної Конвенції.

У випадку потреби, вантажна накладна повинна також містити наступні дані: a) заява про те, що перевантаження забороняється; b) платежі, які відправник зобов`язується сплатити; c) сума платежу, що підлягає сплаті при доставці; d) декларована вартість вантажу і сума додаткової цінності його для відправника; e) інструкції відправника перевізнику відносно страхування вантажу; f) погоджений термін, протягом якого повинно бути виконано перевезення; g) перелік документів, переданих перевізнику.

Сторони можуть внести у вантажну накладну будь-яку іншу інформацію, яку вони вважають корисною.

Відповідно до частини 1 статті 5 Конвенції вантажна накладна складається в трьох оригінальних примірниках, підписаних відправником і перевізником. Ці підписи можуть бути надруковані чи замінені печатками відправника і перевізника, якщо це допускається законодавством країни, в якій складена вантажна накладна. Перший примірник передається відправнику, другий супроводжує вантаж, а третій залишається у перевізника.

Згідно з частиною 1 статті 9 Конвенції вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, 19.08.2020 між позивачем та відповідачем, на виконання генерального договору, укладено заявку №+А1:І35, яка містить відомості, передбачені пунктом 2.2 генерального договору.

Відповідно до заявки №+А1:І35 від 19.08.2020 замовником вантажу є ТОВ "Сіріус Інвест"; експедитор - ДП "Квенбергер Логістикс Укр"; найменування вантажу: 2 мотора + 2 глушники вартістю 10 000 дол. США; наявність Carnet TIR/CMR: ЦМР+ЕХ1.

Заявкою передбачено, що датою завантаження є 20.08.2020. Термін доставки відповідно до заявки - 27-28.08.2020. Кількість місць. Відомості щодо розмірів кожного місця. Тип автомобіля та кількість: тент 1 Спосіб завантаження, вивантаження: боковий, задній. Характер упакування: 2 палети. Маршрут: Вальє-де-Трапага, Іспанія-Рівне-Київ, Україна. Відомості про відправника: найменування MAQUIMPORT, Адреса завантаження: Pol. Industrial Ugartena Carretera EI Juncal S/N - 48510 Trapaga-Bizkaia-Espana. Адреса митного оформлення в країні відправника: адреса: на місці, відповідно до вказівок відправника за рахунок відправника. Відомості про отримувача: найменування ТОВ "Сіріус Інвест", адреса: вул. А. Корольова, 12-г. Адреса митного оформлення в країні отримувача: адреса: м. Рівне, вул. Млинівська, 1В. Адреса вивантаження: вул. Качалова, 6-Б, Київ, Україна.

Загальна вартість перевезення відповідно до заявки №+А1:І35 складає 27 622,70 грн. Кінцевий термін оплати не погоджений.

Доказів внесення змін або доповнень до заявки №+А1:135 від 19.08.2020 в порядку пунктів 2.3, 2.4 генерального договору матеріали справи не містять.

Таким чином, сторонами в заявці №+А1:135 погоджено термін завантаження (подачі транспортного засобу для завантаження) за адресою завантаження - 20.08.2020, та кінцевий термін доставки вантажу позивачу в пункт призначення до 28.08.2020.

Підпунктом 3.2.2 генерального договору передбачено, що експедитор зобов`язаний забезпечити подачу придатного для здійснення перевезення вантажу під час заявленого вантажу перевізний транспортний засіб під завантаження в узгоджені сторонами терміни.

За приписами статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Отже, враховуючи вищенаведені приписи законодавства, умови генерального договору та заявки №+А1:І35, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції, що кінцевим терміном подачі транспортного засобу для завантаження є 20.08.2020, а строк здійснення відповідачем доставки вантажу в пункт призначення є таким, що настав 28.08.2020.

Разом з тим, транспортний засіб перевізника по заявці №+А1:І35 прибув на місце завантаження - 24.08.2020, що підтверджується наявною в матеріалах справи міжнародною автомобільною накладною (CMR) №745025 від 24.08.2020.

Таким чином, місцевий господарський суд вірно встановив, що відповідачем допущено порушення строків подачі транспортного засобу для завантаження, узгоджені сторонами у заявці.

Також, судом першої інстанції встановлено, що ДП "Квенбергер Логістикс Укр" доставило вантаж в пункт призначення лише 02.12.2020, про що позивачем здійснено відповідний запис у графі 24 міжнародної автомобільної накладної (CMR) №745025 від 24.08.2020. Крім того, у вказаній накладній в графі 24 позивачем зазначені зауваження наступного змісту: "вантаж доставлений на склад ТОВ "Сіріус Інвест" із запізненням на 99 днів. Прийнятий без перевірки робочого стану. У разі виявлення пошкоджень цілісності і можливих дефектів товару, що виникли в процесі транспортування ДП "Квенбергер" експедитор та зберігання їх компанією буде проінформовано логіста вчасно з наданням документованого підтвердження".

Отже враховуючи, що кінцевим терміном доставки вантажу, згідно з заявкою є 28.08.2020, а відповідачем фактично доставлено вантаж в пункт призначення лише 02.12.2020, суд першої інстанції вірно встановив, що відповідачем допущено порушення строків доставки вантажу в пункт призначення у погоджені сторонами у заявці №+А1:І35 строки.

При цьому, місцевий господарський суд правомірно відхилив твердження відповідача стосовно того, що завантаження транспорту вантажем позивача відбулось в обумовлені сторонами строки на підставі усних домовленостей між сторонами, оскільки, по-перше, посилаючись на завантаження транспорту в обумовлені сторонами строки відповідач не зазначає про які строки стверджує відповідач. По-друге, перевезення вантажу здійснювалось відповідачем саме в межах договору №К-2483 та заявки №+А1:І35.

Так, відповідно до пояснень відповідача, перевезення здійснювалось транспортним засобом СП ТОВ "Дунай-Транзіт". В експортній декларації Компанії "Маquimport" в графі 6 зазначено кількість місць - 4, у зв`язку з чим СП ТОВ "Дунай-Транзіт" виставило відповідачу вимогу оплатити додаткові місця в сумі 300 євро. У свою чергу відповідач на вказану суму виставив позивачу рахунок від 24.08.2020 №5467 на загальну суму 37 435,84 грн, який складався з раніше обумовленої вартості перевезення вантажу в сумі 27 622,70 грн та додатково стягнутих перевізником (СП ТОВ "Дунай-Транзіт") грошових коштів в сумі 9 813,14 грн. Проте, позивач лише частково оплатив транспортні послуги на суму 27 622,70 грн, у зв`язку з чим відповідач направив позивачу повідомлення про притримання вантажу останнього від 01.09.2020 на підставі статті 594 ЦК України, до отримання повної оплати вартості послуг.

Згідно з частиною 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

За змістом частини 1 статті 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до частини 1 статті 594 ЦК України кредитор, який правомірно володіє річчю, що підлягає передачі боржникові або особі, вказаній боржником, у разі невиконання ним у строк зобов`язання щодо оплати цієї речі або відшкодування кредиторові пов`язаних з нею витрат та інших збитків має право притримати її у себе до виконання боржником зобов`язання.

Загальний правовий зміст такого способу забезпечення зобов`язань як притримання визначається статтями 594-597 ЦК України та передбачає, зокрема, що: - кредитор повинен правомірно володіти майном, що підлягає передачі боржникові; - боржник порушив строки виконання своїх зобов`язань (стаття 594 ЦК України); - кредитор, який притримує річ у себе, зобов`язаний негайно повідомити про це боржника (стаття 595 ЦК України).

Як зазначає відповідач, внаслідок неналежного виконання позивачем обов`язку, в частині повного розрахунку з відповідачем за послуги з перевезення вантажу, 03.09.2020 він направив позивачу повідомлення про притримання товару від 01.09.2020 №544/04, в якому зазначив, що 27.08.2020 позивачу виставлений рахунок на оплату послуг перевезення в сумі 37 435,84 грн. Проте, станом на 02.09.2020, оплата з боку позивача здійснена частково. У зв`язку з невиконанням у строк зобов`язання з боку ТОВ "Сіріус Інвест" щодо оплати транспортно-логістичних послуг згідно з рахунком на оплату від 19.08.2020 №5437, на підставі статті 594 ЦК України, відповідач повідомив про притримання вантажу, що транспортується згідно з заявкою №+А1:І35 від 19.08.2020 (двигуни та глушники) до виконання ТОВ "Сіріус Інвест" зобов`язання щодо оплати вартості вищевказаних транспортно-логістичних послуг в повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що разом з повідомленням про притримання відповідач направив позивачу довідку про транспортні витрати від 24.08.2020 №5, рахунок від 24.08.2020 №5467 та лист від 28.08.2020 №528.

З повідомлення відповідача про притримання вбачається, що як на підставу для притримання вантажу останній посилається на невиконання позивачем у строк зобов`язання щодо оплати транспортно-логістичних послуг згідно з рахунком на оплату від 19.08.2020 №5437 в сумі 37 435,84 грн, які станом на 02.09.2020 оплачені з боку позивача лише частково.

Так, заявка від 19.08.2020 №+А1:І35 містить відомості щодо вартості перевезення у розмірі 27 622,70 грн, разом з тим графа у заявці "термін оплати" кінцевої дати оплати перевезення не містить.

Пунктом 4.3 генерального договору визначено, що остаточні розрахунки між сторонами, з урахуванням положень пункту 4.1 даного договору, здійснюються на підставі акта приймання-передачі наданих послуг протягом 3-х банківських днів з моменту виставлення відповідного рахунку експедитором.

Таким чином обов`язок клієнта (позивача) здійснити остаточний розрахунок за надані експедитором послуги, з урахуванням пунктів 4.1, 4.3 договору, у позивача є таким, що настав протягом 3-х банківських днів з моменту виставлення відповідного рахунку експедитором на підставі акта приймання-передачі наданих послуг.

Разом з тим, станом на дату направлення відповідачем повідомлення про притримання від 01.09.2020 №544/04 жодний акт приймання-передачі наданих послуг на суму 37 435,84 грн по заявці від 19.08.2020 №+А1:І35 або рахунок на оплату на суму 37 435,84 грн по заявці від 19.08.2020 №+А1:І35 позивачу виставлений не був.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що вперше акт виконаних робіт від 24.08.2020 №4752 на загальну суму 37 435,84 грн та рахунок на оплату від 24.08.2020 №5467 на суму 37 435,84 грн по заявці від 19.08.2020 №+А1:І35 направлені позивачу 11.11.2020 разом з листом відповідача від 10.11.2020 №681/04.

Доказів направлення вказаного акта виконаних робіт та рахунка на оплату з посиланням на заявку від 19.08.2020 №+А1:І35, в рамках якої здійснювалось перевезення вантажу, до 11.11.2020 матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції також звернув увагу на той факт, що станом на дату направлення позивачу повідомлення про притримання вантажу від 01.09.2020 №544/04, відповідач вже допустив прострочення строків доставки вантажу в пункт призначення, погоджених сторонами у заявці №+А1:І35.

Крім того, генеральний договір про надання транспортно-експедиторських послуг при перевезеннях вантажів автомобільним транспортом у внутрішньодержавному та міжнародному автомобільному сполученні від 19.08.2020 №К-2483 не містить положень стосовно права експедитора на притримання вантажу клієнта до моменту сплати експедитору повної вартості послуг.

Статтею 10 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" передбачено право експедитора притримувати вантаж, що знаходиться в його володінні, до моменту сплати плати експедитору і відшкодування витрат, здійснених ним в інтересах клієнта, або до моменту іншого забезпечення виконання клієнтом його зобов`язань у частині сплати плати експедитору та відшкодування вказаних витрат, якщо інше не встановлено договором транспортного експедирування.

Разом з тим, сторони в пункті 4.2 генерального договору дійшли згоди, що у разі порушення термінів оплати (несвоєчасного перерахування грошових коштів) клієнт зобов`язується сплатити експедитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, що підлягає оплаті за кожен день затримки платежу. Отже сторони в договорі дійшли згоди, що виконання зобов`язання в частині своєчасної оплати наданих послуг може забезпечуватися неустойкою (пенею), проте сторонами не узгоджено, що забезпечення виконання зобов`язання з оплати послуг може забезпечуватись притриманням вантажу.

З урахуванням наведеного, враховуючи пункти 4.1, 4.3 договору та зміст листування між сторонами, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується судова колегія, що строк здійснення позивачем остаточного розрахунку за надані відповідачем послуги з перевезення вантажу станом на дату направлення позивачу повідомлення про притримання від 01.09.2020 №544/04, є таким, що не настав, а відтак у відповідача не виникло право на притримання вантажу на підставі статті 594 ЦК України.

З огляду той факт, що у відповідача не виникло право на притримання вантажу на підставі статті 594 ЦК України та враховуючи, що у заявці №+А1:І35 сторонами узгоджено кінцевий термін доставки вантажу в пункт призначення у строк до 28.08.2020, а відповідачем фактично доставлено вантаж лише 02.12.2020, колегія суддів вважає вірними висновки місцевого господарського суду про порушення відповідачем зобов`язань з доставки вантажу в пункт призначення у погоджений сторонами строк, наслідком чого є застосування до відповідача відповідальності, передбаченої пунктом 5.8 генерального договору.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами статті 546 ЦК України виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

За змістом частини 2 статті 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 5.6 генерального договору встановлено, що у випадку порушення строків подачі транспортного засобу для завантаження, зазначених у заявці, експедитор виплачує клієнту штраф у розмірі 100 євро за кожну добу прострочення.

Згідно з пунктом 5.8 генерального договору, у випадку невиконання експедитором своїх зобов`язань щодо доставки вантажу в пункт призначення в строки, узгоджені сторонами в заявці, експедитор виплачує клієнту штраф у розмірі 100 євро за кожну добу прострочення.

Так, позивач, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язання за генеральним договором, в частині строків подачі транспортного засобу для завантаження, погоджених сторонами у заявці №+А1:І35, керуючись пунктом 5.6 генерального договору, нарахував та просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 400 євро за 4 доби запізнення (з 20.08.2020 до 23.08.2020) з розрахунку 100 євро за кожну добу прострочення, який відповідно до курсу НБУ гривні до євро станом на 04.07.2023 складає 15 941,72 грн (400 євро * 39,8543 грн).

Дослідивши розрахунок штрафу позивача, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позивачем невірно визначено період прострочення зобов`язання, а саме його початок, оскільки, у заявці №+А1:І35 сторонами узгоджено, що дата завантаження товару - 20.08.2020. Отже кінцевим терміном подачі транспортного засобу під завантаження є 20.08.2020, а відтак прострочення почалося з 21.08.2020.

Враховуючи умови генерального договору та погодженої сторонами у заявці №+А1:І35 кінцевої дати завантаження товару, враховуючи встановлену судом першої інстанції дату прострочення зобов`язання (з 21.08.2020), з урахуванням меж розрахунку позивача, місцевий господарський суд дійшов висновку, з яким погоджується судова колегія, що нарахування штрафу за порушення строків подачі транспортного засобу для завантаження є обґрунтованим та правомірним за 3 доби запізнення (з 21.08.2020 до 23.08.2020) у розмірі 300 євро з розрахунку 100 євро за кожну добу прострочення.

Крім того позивач, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язання за генеральним договором, в частині доставки вантажу в пункт призначення у погоджені у заявці №+А1:І35 строки, керуючись пунктом 5.8 генерального договору, нарахував та просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 9900 євро за 99 діб прострочення з розрахунку 100 євро за кожну добу прострочення, який відповідно до курсу НБУ гривні до євро станом на 04.07.2023 складає 394 557,57 грн (9900 євро * 39,8543 грн).

Дослідивши розрахунок штрафу позивача, суд першої інстанції вірно встановив, що позивачем невірно визначено період прострочення зобов`язання з огляду на те, що у заявці №+А1:І35 сторонами узгоджено, що дата доставки вантажу - 28.08.2020. Отже, кінцевим терміном доставки вантажу в пункт призначення є 28.08.2020, а відтак прострочення почалося з 29.08.2020. Крім того, фактична дата доставки вантажу (02.12.2020) не враховується в період прострочення, оскільки відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, загальний період прострочення доставки вантажу складає 95 днів, який почався 29.08.2020 та тривав до 01.12.2020 включно.

Враховуючи умови генерального договору та погодженої сторонами у заявці №+А1:І35 кінцевої дати доставки вантажу в пункт призначення, враховуючи встановлений судом першої інстанції період прострочення зобов`язання з 29.08.2020 до 01.12.2020 включно, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що нарахування штрафу за порушення строків доставки вантажу є обґрунтованим та правомірним за 95 діб запізнення (з 29.08.2020 до 01.12.2020) у розмірі 9500 євро з розрахунку 100 євро за кожну добу прострочення.

З розрахунку позивача вбачається, що позивач здійснює нарахування штрафу у грошовому еквіваленті гривні до євро за курсом НБУ станом на 04.07.2023, що становить 39,8543 грн - 1 євро.

Разом з тим, пунктом 5.14 генерального договору передбачено, що у випадках, коли сума штрафів за простій виражена в іноземній валюті або інших умовних одиницях і в силу обставин підлягає сплаті, сплата здійснюється в гривнях, за курсом НБУ на дату підписання відповідного акта (простою або іншого документа, на підставі якого стороною визнається обов`язок по сплаті пені або штрафу). Сторони погодилися з тим, що всі акти, рахунки-фактури складаються і виставляються в гривні, при цьому сторони, при визначенні сум, які підлягають сплаті керуються цим пунктом.

Оскільки за порушення строків подачі транспортного засобу під завантаження та порушення строків доставки вантажу в пункт призначення нараховується штраф, передбачений пунктами 5.6, 5.8 генерального договору, який виражений в іноземній валюті, з урахуванням пункту 5.14 генерального договору, позивач зобов`язаний був скласти і виставити експедитору відповідний акт/рахунок-фактуру на оплату вказаних штрафів в гривні за курсом НБУ на дату складення відповідного акта/рахунку.

Як стверджує позивач, він неодноразово повідомляв відповідача листами про необхідність сплати штрафів за порушення строків подачі транспортного засобу під завантаження та порушення строків доставки вантажу в пункт призначення, передбачені пунктами 5.6, 5.8 генерального договору.

Як зазначалось вище, 24.06.2023 позивач направив відповідачу лист (вимогу) від 23.06.2023 №8, яким повідомив відповідача, про наявну заборгованість за заявкою від 19.08.2020 №+А1:І35 та генеральним договором від 19.08.2020 №К-2483: 1) за порушення строків подачі транспортного засобу для завантаження на 4 доби 28.08.2020-23.08.2020, що складає у грошовому розмірі 16 074,08 грн, згідно з рахунком-фактурою від 23.06.2023 №СФ-0000014; 2) за порушення строків доставки вантажу в пункт призначення на 96 діб 28.08.2020-02.12.2020, що складає у грошовому розмірі - 385 777,92 грн, згідно з рахунком-фактурою від 23.06.2023 №СФ-0000015. Позивач зазначив, що очікує сплату наявної заборгованості за реквізитами позивача, які зазначені у рахунках-фактурах та разом з листом позивач направив відповідачу вказані рахунки-фактури. На підтвердження направлення вказаного листа з додатками, позивач долучив до матеріалів справи опис вкладення у цінний лист, поштову накладну та фіскальний чек за №302 від 24.06.2023. Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, вказане поштове відправлення позивача вручено відповідачу 29.06.2023.

При цьому, матеріали справи не містять доказів направлення рахунків-фактур на оплату штрафів, нарахованих на підставі пунктів 5.6, 5.8 генерального договору, до дати направлення позивачем вказаного листа від 23.06.2023 №8.

Таким чином, враховуючи, що за порушення строків подачі транспортного засобу під завантаження та порушення строків доставки вантажу в пункт призначення нараховується штраф, передбачений пунктами 5.6, 5.8 генерального договору, який виражений в іноземній валюті, а також враховуючи, що в матеріалах справи наявні рахунок-фактура від 23.06.2023 №СФ-0000014 та рахунок-фактура від 23.06.2023 №СФ-0000015, виставлені позивачем на оплату штрафів, з урахуванням пункту 5.14 генерального договору, суд дійшов висновку, з яким погоджується судова колегія, про правомірність нарахування штрафів у грошовому еквіваленті гривні до євро за курсом НБУ станом на дату виставлення вказаних рахунків-фактур, тобто станом на 23.06.2023.

Отже, здійснивши власний перерахунок штрафу за порушення строків подачі транспортного засобу для завантаження, враховуючи умови генерального договору та погодженої сторонами у заявці №+А1:І35 кінцевої дати завантаження товару, враховуючи встановлену дату прострочення зобов`язання (з 21.08.2020), в межах розрахунку позивача, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позовні вимоги, в частині стягнення з відповідача штрафу за порушення строків подачі транспортного засобу для завантаження, підлягають задоволенню частково у розмірі 300 євро за 3 дні прострочення (з 21.08.2020 до 23.08.2020), що відповідно до курсу НБУ гривні до євро станом на 23.06.2023 складає 12 055,56 грн (300 євро * 40,1852 грн).

Крім того, здійснивши власний перерахунок штрафу за порушення строків доставки вантажу в пункт призначення, враховуючи умови генерального договору та погодженої сторонами у заявці №+А1:І35 кінцевої дати доставки вантажу, враховуючи встановлений період прострочення зобов`язання з 29.08.2020 до 01.12.2020 включно, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги в частині стягнення штрафу за порушення строків доставки вантажу підлягають задоволенню частково у розмірі 9500 євро за 95 днів прострочення (з 29.08.2020 до 01.12.2020), що відповідно до курсу НБУ гривні до євро станом на 23.06.2023 складає 381 759,40 грн (9500 євро * 40,1852 грн).

Щодо стягнення з відповідача понесених позивачем прямих збитків в сумі 490 000,00 грн колегія суддів зазначає таке.

Як стверджує позивач, вантаж, який він отримав з порушенням строків доставки на 99 діб, був предметом укладеного з ТОВ "Магнум" договору поставки від 28.07.2020 №35/08 та укладеного з ТОВ "Агронерудпром" договору поставки від 22.07.2020 №10/08. У наведених договорах поставки погоджені кінцеві терміни поставки позивачем на користь третіх осіб товару. Проте внаслідок прострочення відповідачем доставки вантажу на 99 діб позивач доставив товар за договорами поставки на користь третіх осіб також з порушенням строків поставки. У зв`язку з чим, позивач сплатив на користь ТОВ "Магнум" штрафні санкції в сумі 390 000,00 грн за неналежне виконання умов договору поставки від 28.07.2020 №35/08 та на користь ТОВ "Агронерудпром" штрафні санкції у розмірі 100 000,00 грн за неналежне виконання умов договору поставки від 22.07.2020 №10/08.

З матеріалів справи вбачається, що 27.08.2020 між ТОВ "Сіріус Інвест" (постачальник) та ТОВ "Магнум" (покупець) укладено договір поставки №35/08, за умовами якого постачальник зобов`язується поставити й передати у власність, а покупець прийняти й оплатити товар - новий двигун внутрішнього згорання поршневий з компресійним запалюванням укомплектований усім навісним приладдям: стартер, генератор, насос водяного охолодження, паливний насос високого тиску, глушник. форсунки - 4 шт. Виробник: Caterpillar. Модель: С4.4. Рік випуску: 2014. Потужність: 106 кВ. Серійний номер 44807100. Вартість товару становить 236 000,00 грн з ПДВ.

Згідно з пунктом 2.3 договору №35/08 постачальник зобов`язується поставити покупцеві товар у строк до 01.09.2020 включно. У випадку прострочення поставки товару покупцеві, постачальник несе відповідальність, згідно з розділом 6 договору.

За змістом пункту 6.2 договору №35/08 при порушенні строків поставки товару постачальник сплачує покупцеві неустойку у вигляді пені, у розмірі 5% від вартості недопоставленого вчасно товару, за кожний день прострочення.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 22.07.2020 між ТОВ "Сіріус Інвест" (постачальник) та ТОВ "Агронерудпром" (покупець) укладено договір поставки №10/08, за умовами якого постачальник зобов`язується поставити й передати у власність, а покупець прийняти й оплатити товар - новий двигун внутрішнього згорання поршневий з компресійним запалюванням укомплектований усім навісним приладдям: стартер, генератор, насос водяного охолодження, паливний насос високого тиску, глушник. форсунки - 4 шт. Виробник: Caterpillar. Модель: С4.4. Рік випуску: 2014. Потужність: 106 кВ. Серійний номер 44807211. Вартість товару становить 236 000,00 грн з ПДВ.

Відповідно до пункту 2.3 договору №10/08 постачальник зобов`язується поставити покупцеві товар у строк до 07.09.2020 включно. У випадку прострочення поставки товару покупцеві, постачальник несе відповідальність, згідно з розділом 6 договору.

За змістом пункту 6.2 договору №10/08 при порушенні строків поставки товару постачальник сплачує покупцеві неустойку у вигляді пені, у розмірі 1% від вартості недопоставленого вчасно товару, за кожний день прострочення.

25.11.2020 між позивачем та ТОВ "Магнум" складено та підписано протокол №1 до договору поставки №35/08 від 28.07.2020, у пункті 1 якого сторони погодили, що внаслідок перегляду штрафних санкцій по договору поставки від 28.07.2020 №35/08 ТОВ "Сіріус Інвест" має сплатити на користь ТОВ "Магнум" 390 000,00 грн (неустойку, нараховану на підставі пункту 6.2 договору поставки №35/08 від 28.07.2020 через прострочення строку поставки товару на 34 календарні дні від дати, зазначеної в пункті 2.3 договору).

Також, 25.11.2020 між позивачем та ТОВ "Агронерудпром" складено та підписано протокол №1 до договору поставки від 22.07.2020 №10/08, у пункті 1 якого сторони погодили, що внаслідок перегляду штрафних санкцій по договору поставки №10/08 від 22.07.2020 ТОВ "Сіріус Інвест" має сплатити на користь ТОВ "Агронерудпром" 100 000,00 грн (неустойку, нараховану на підставі пункту 6.2 договору поставки від 22.07.2020 №10/08 через прострочення строку поставки товару на 47 календарних днів від дати, зазначеної в пункті 2.3 договору).

27.11.2020 позивач сплатив на користь ТОВ "Магнум" штрафні санкції у розмірі 390 000,00 грн, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням від 27.11.2020 №973 на суму 390 000,00 грн з призначенням платежу: "сплата грошового зобов`язання - штрафної санкції, за прострочення невиконання зобов`язання згідно договору № 35/08. Без ПДВ".

Крім того, 27.11.2020 позивач сплатив на користь ТОВ "Агронерудпром" штрафні санкції у розмірі 100 000,00 грн, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням від 27.11.2020 №974 на суму 100 000,00 грн з призначенням платежу: "сплата грошового зобов`язання - штрафної санкції, за прострочення невиконання зобов`язання згідно договору № 10/08. Без ПДВ".

З огляду на наведене, позивач стверджує, що внаслідок неналежного виконання відповідачем генерального договору та заявки №+А1:І35, в частині своєчасної доставки вантажу, який, у свою чергу, позивач зобов`язався поставити на користь ТОВ "Магнум" та ТОВ "Агронерудпром" на підставі договорів поставки №35/08 від 28.07.2020 та №10/08 від 22.07.2020, позивач поніс прямі збитки в загальному розмірі 490 000,00 грн внаслідок сплати на користь ТОВ "Магнум" та ТОВ "Агронерудпром" штрафних санкцій за прострочення строків доставки товару за вищенаведеними договорами поставки.

Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: - втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); - доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Нормами статті 224 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно зі статтею 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина 1 статті 22, стаття 611, частина 1 статті 623 ЦК України). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: - протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; - шкідливий результат такої поведінки (збитки); - причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; - вина правопорушника.

Як зазначалось вище, відповідач неналежним чином виконав зобов`язання за генеральним договором та заявкою №+А1:І35, в частині доставки вантажу у погоджені сторонами строки, та фактично доставив позивачу вантаж із запізненням на 95 днів. Отже, протиправна поведінка відповідача полягає у порушенні зобов`язання в частині доставки вантажу в пункт призначення у погоджені сторонами у заявці №+А1:І35 строки.

У графі 6-9 міжнародної автомобільної накладної (CMR) №745025 від 24.08.2020 зазначено, що перевезення здійснювалось щодо наступного вантажу - 2 мотори; модель: С 4.4; рік: 2014; серійний номер 44807100, серійний номер 44807211.

Відповідно до митної декларації №UA204020/2020/024716 від 01.09.2020, розмитнення здійснювалось щодо наступного вантажу: 1. Новий двигун внутрішнього згорання поршневий з компресійним запалюванням (дизель) укомплектований усім навісним приладдям: стартер, генератор, насос водяного охолодження, паливний насос високого тиску, глушник. форсунки - 4 шт. Виробник: Caterpillar. Модель: С 4.4. Рік випуску: 2014. Потужність: 106 кВ; 2. Новий двигун внутрішнього згорання поршневий з компресійним запалюванням (дизель) укомплектований усім навісним приладдям: стартер, генератор, насос водяного охолодження, паливний насос високого тиску, глушник. форсунки - 4 шт. Виробник: Caterpillar. Модель: С 4.4. Рік випуску: 2014. Потужність: 106 кВ.

При цьому, зі змісту пункту 1.1 договору поставки №35/08 вбачається, що позивач зобов`язався поставити на користь ТОВ "Магнум" товар - новий двигун внутрішнього згорання поршневий з компресійним запалюванням укомплектований усім навісним приладдям: стартер, генератор, насос водяного охолодження, паливний насос високого тиску, глушник. форсунки - 4 шт. Виробник: Caterpillar. Модель: С 4.4. Рік випуску: 2014. Потужність: 106 кВ. Серійний номер 44807100.

Також, зі змісту пункту 1.1 договору поставки №10/08 вбачається, що позивач зобов`язався поставити на користь ТОВ "Агронерудпром" товар - новий двигун внутрішнього згорання поршневий з компресійним запалюванням укомплектований усім навісним приладдям: стартер, генератор, насос водяного охолодження, паливний насос високого тиску, глушник. форсунки - 4 шт. Виробник: Caterpillar. Модель: С 4.4. Рік випуску: 2014. Потужність: 106 кВ. Серійний номер 44807211.

Таким чином, з огляду на зміст міжнародної автомобільної накладної (CMR) №745025 від 24.08.2020, митної декларації №UA204020/2020/024716 від 01.09.2020, та з урахуванням предмета договору поставки №35/08 від 28.07.2020 та договору поставки №10/08 від 22.07.2020, суд першої інстанції вірно встановив, що відповідач доставляв позивачу вантаж, який, у свою чергу, останній зобов`язався на підставі вищенаведених договорів поставки поставити на користь ТОВ "Магнум" та ТОВ "Агронерудпром".

Проте внаслідок несвоєчасної доставки відповідачем вантажу у строк, визначений заявкою №+А1:І35, позивач допустив порушення зобов`язання в частині поставки на користь ТОВ "Магнум" товару у строк, визначений пунктом 2.3 договору поставки №35/08 від 28.07.2020, наслідком чого є застосування до позивача відповідальності, передбаченої пунктом 6.2 договору поставки №35/08.

Також внаслідок несвоєчасної доставки відповідачем вантажу у строк, визначений заявкою №+А1:І35, позивач допустив порушення зобов`язання в частині поставки на користь ТОВ "Агронерудпром" товару у строк, визначений пунктом 2.3 договору поставки №10/08 від 22.07.2020, наслідком чого є застосування до позивача відповідальності, передбаченої пунктом 6.2 договору поставки №10/08.

Враховуючи вищенаведене, судом першої інстанції встановлено причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідача, яка полягала у порушенні строків доставки вантажу згідно з заявкою №+А1:І35 та збитками, які поніс позивач внаслідок сплати на користь ТОВ "Магнум" та ТОВ "Агронерудпром" штрафних санкції, нарахованих на підставі пунктів 6.2 договорів поставки від 28.07.2020 №35/08 та від 22.07.2020 №10/08 внаслідок порушення позивачем, як постачальником за вказаними договорами, строків поставки товару.

Негативний результат протиправної поведінки відповідача полягає у сплаті позивачем на користь ТОВ "Магнум" та ТОВ "Агронерудпром" штрафних санкцій, нарахованих на підставі пункту 6.2 договорів поставки від 28.07.2020 №35/08 та від 22.07.2020 №10/08 внаслідок порушення позивачем за вказаними договорами строків поставки товару.

Розмір збитків в сумі 490 000,00 грн підтверджується наявними в матеріалах справи платіжним дорученням від 27.11.2020 №973 на суму 390 000,00 грн з призначенням платежу: "сплата грошового зобов`язання - штрафної санкції, за прострочення невиконання зобов`язання згідно договору № 35/08. Без ПДВ" та платіжним дорученням від 27.11.2020 №974 на суму 100 000,00 грн з призначенням платежу: "сплата грошового зобов`язання - штрафної санкції, за прострочення невиконання зобов`язання згідно договору № 10/08. Без ПДВ".

При цьому, кредитор, вимагаючи відшкодування збитків, має довести три перші умови відповідальності, зокрема факт порушення боржником зобов`язання, розмір збитків, причинний зв`язок. Вина боржника у порушенні презюмується та не підлягає доведенню кредитором.

Твердження відповідача, що наявні об`єктивні підстави вважати, що договірні відносини та оплата штрафних санкцій не носять реальний характер, оскільки всі сторони цих договорів, а саме: ТОВ "Сіріус Інвест", ТОВ "Магнум" та ТОВ "Агронерудпром", є пов`язаними між собою компаніями, мають спільних засновників та єдиного спільного кінцевого бенефіціара, суд першої інстанції правомірно відхилив як необґрунтовані, безпідставні, такі, що ґрунтуються на припущеннях відповідача та не спростовують порушення останнім зобов`язання, розміру збитків та причинного зв`язку між протиправною поведеної відповідача та понесеними позивачем прямими збитками.

Наявність вини відповідача у порушенні останнім не спростована.

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку не спростував та належних доказів на заперечення відомостей, повідомлених позивачем не надав, з урахуванням доведення позивачем усіх елементів складу цивільного правопорушення для настання цивільно-правової відповідальності, на переконання колегії суддів, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що позовні вимоги ТОВ "Сіріус Інвест" про стягнення з відповідача прямих збитків в сумі 490 000,00 грн, що спричиненні неналежним виконанням ДП "Квенбергер Логістикс Укр" умов генерального договору та заявки №+А1:І35, нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню повністю в сумі 490 000,00 грн.

Щодо заяви ДП "Квенбергер Логістикс Укр" про застосування строків позовної давності колегія суддів зазначає таке.

Статтею 256 ЦК України визначено що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу

Відповідно до частини 1 статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Разом з цим, частиною 1 статті 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Згідно з частиною 2 статті 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені); у зв`язку з перевезенням вантажу, пошти (стаття 925 цього Кодексу).

Щодо спорів, пов`язаних з міждержавними перевезеннями вантажів, порядок пред`явлення позовів та строки позовної давності встановлюються транспортними кодексами чи статутами або міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (частина 6 статті 315 ГК України).

Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 1956 року застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.

Правовідносини, що виникли в межах спірного перевезення, регулюються Конвенцією про договір міжнародного дорожнього перевезення.

Вирішуючи питання строку позовної давності в спірних між сторонами правовідносинах, суд враховує, що згідно зі статтею 32 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, термін позовної давності для вимог, що випливають з перевезення, на яке поширюється ця Конвенція, встановлюється в один рік. Однак, у випадку навмисного правопорушення або такого неналежного виконання обов`язків, яке згідно законодавства, що застосовується судом або арбітражем, який розглядає справу, прирівнюється до навмисного правопорушення, термін позовної давності встановлюється в три роки. Відлік терміну позовної давності починається: a) у випадку часткової втрати чи пошкодження вантажу, або прострочення в доставці - з дня доставки; b) у випадку втрати всього вантажу - з тридцятого дня по закінченню узгодженого терміну доставки, або, за відсутності такого терміну, - з шістдесятого дня після прийняття вантажу перевізником для перевезення; c) у всіх інших випадках - по закінченню тримісячного терміну з дня укладання договору перевезення. День початку відліку терміну позовної давності у термін не зараховується.

Як зазначалось вище, заявкою від 19.08.2020 №+А1:І35 передбачено, що датою завантаження є 20.08.2020, кінцевий термін доставки вантажу - 28.08.2020. Отже позивач дізнався про його порушене право в частині прострочення строків подачі транспортного засобу під завантаження з 21.08.2020, а в частині прострочення строків доставки вантажу в пункт призначення 29.08.2020.

Проте позивач звернувся до суду першої інстанції з даним позовом - 15.07.2023.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із наступними змінами і доповненнями) з 12.03.2020 на всій території України установлено карантин, дію якого неодноразово продовжено, в тому числі й станом на час звернення позивача з позовом до суду.

Законом України від 30.03.2020 №540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину". Зазначений Закон України від 30.03.2020 №540-IX набрав чинності 02.04.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України відмінено карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Отже, строк дії карантину в Україні закінчився 30.06.2023.

Водночас, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІX, в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Станом на дату розгляду даної справи правовий режим воєнного стану в Україні не скасований.

Відповідно до пункту 19 "Прикінцевих та Перехідних положень" ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем заявлено вимоги в межах строків позовної давності, у зв`язку з чим заява відповідача про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

В пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

При винесені даної постанови судом апеляційної інстанції були надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи із фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про часткове задоволення позову.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною 1 статті 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду Київської області від 21.02.2024 у справі №911/2127/23 ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга ДП "Квенбергер Логістикс Укр" задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на ДП "Квенбергер Логістикс Укр".

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Квенбергер Логістикс Укр" на рішення Господарського суду Київської області від 21.02.2024 у справі №911/2127/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 21.02.2024 у справі №911/2127/23 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Дочірнє підприємство "Квенбергер Логістикс Укр".

4. Матеріали справи №911/2127/23 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений статтями 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано суддями 15.07.2024 після виходу головуючого судді Сітайло Л.Г. з лікарняного та відпустки.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран