ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2024 р. Справа №921/427/23

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача): Бойко С.М.

Суддів: Бонк. Т.Б.

Якімець Г.Г.

секретар судового засідання: Гавриляк І.В.

явка представників сторін:

від позивача: Рильцова Є.Ю.

від відповідача: не з`явилися

від третьої особи: не з`явилися

розглянув апеляційну скаргу комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради Тернопільтеплокомуненерго за №68/03 від 25.01.2024

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 26.12.2023 суддя: Андрусик Н.О., м. Тернопіль, повний текст рішення складено 03.01.2024

у справі №921/427/23

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз України, м.Київ

до відповідача комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради Тернопільтеплокомуненерго, м.Тернопіль

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз Трейдинг, м. Київ

про стягнення 11 043 249,38грн.,

В С Т А Н О В И В:

короткий зміст позовних вимог

16.06.2023 товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз України" (надалі ТОВ "Нафтогаз України") звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго" (надалі КП "Тернопільтеплокомуненерго") про стягнення 8 165 487,99 грн. основного боргу, 2 541 071,03 грн. інфляційних нарахувань та 336 690,36 грн. 3% річних за спожитий природний газ.

Підставою позову зазначає неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, передбачених Типовим договором постачання природного газу постачальником "останньої надії" в частині проведення остаточних розрахунків; включення відповідача до Реєстру споживачів постачальника "останньої надії"; віднесення газу, спожитого відповідачем, до портфеля постачальника "останньої надії".

Позивач зазначає, що в період з 15.10.2021 по 31.10.2021 відповідачу поставлено природний газ в об`ємі 110,68000 тис.куб.м. на загальну суму 4 391 538,96 грн/, а 3 тис. куб.м. газу на загальну суму 3 773 949,03 грн.

Відповідачем не здійснено оплати вартості спожитого газу згідно виставлених рахунків на оплату №26459, №30431 та не підписано акти приймання-передачі №15574, №21376; факт отримання вказаних рахунків останнім не заперечується.

Нарахування вартості спожитого відповідачем природного газу проведено виключно на підставі даних Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) розподіленого/спожитого споживачем природного газу, отриманих в процесі доступу до інформаційної платформи оператора ГТС, що вбачається з листа оператора ГТС від 13.12.2022 за №ТОВВИХ-22-13588. Вартість природного газу визначена шляхом множення об`ємів природного газу, на ціну природного газу, визначену відповідно до діючого тарифу.

Щодо ціни на природний газ позивачем зазначено, що 01 жовтня 2021 року ціна природного газу (з урахуванням ПДВ) відповідно до умов договору опублікована/оприлюднена на сайті позивача за посиланням https://gas.ua/uk/Ьusiness/news/pon-archive-price. Ціна, вказана в рахунках та актах повністю збігається з ціною, яка оприлюднена на сайті позивача.

Правовою підставою позову зазначає ст. ст. 20, 173-175, 193, 222, 265 ГК України, ст.ст. 11, 15, 16, 202, 509, 525, 526, 610, 612, 625, 629, 714 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу», п. 2 гл. 5 розділу IV, п. 2, гл. 7 розділу ХІІ Кодексу ГТС.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 26.12.2023 позов задоволено.

Стягнуто з КП теплових мереж Тернопільської обласної ради "ТЕРНОПІЛЬТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» на користь ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", 8 165 487,99 грн. основного боргу, 2 541 071,03 грн. інфляційних нарахувань, 336 690,36 грн. 3% річних та 165 648,74 грн. в повернення сплаченого судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд врахував порядок укладення договору «останньої надії» та нормативно-правове регулювання та те, що позивачем виконано належним чином та в повному обсязі взяті на себе зобов`язання відповідно до договору щодо поставки в період з 15.10.2021 по 31.10.2021 відповідачу природнього газу в обсязі 110,68 тис.куб.м. на загальну суму 4 391 538,96 грн, а в період з 01.11.2021 по 10.11.2021 - в обсязі 110,31525 тис.куб.м. на загальну суму 3 773 949,03 грн. (3775592,65 - 1643,62 згідно з Коригуючим актом №29088 від 23.12.2021), що повністю співпадають з обсягами газу, вказаними в актах та рахунках, які Підприємству були надіслані в порядку п. 4.3 договору, для підписання та оплати.

Судом встановлено, що станом на день подання позову до суду (06.06.2023) за підприємством рахується заборгованість з оплати за природний газ в розмірі 8165487,99 грн.

Одночасно за порушення грошового зобов`язання на суму 8 165 487,99 грн. боргу, судом стягнуто інфляційні втрати в розмірі 2 541 071,03 грн. та 3% річних в розмірі 336 690,36 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення місцевого господарського суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає наступне:

-судом не досліджено обсягу спожитого відповідачем природного газу, який поставлявся позивачем, а також його вартості;

-вважає, що позивачем не доведено факту поставки газу з ресурсу позивача в період з 04.11.2021 по 10.11.2021, оскільки він має укладений та діючий договір на постачання з ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг»;

-судом не взято до уваги те, що не включення відповідача до реєстру споживачів ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" було наслідком неналежних дій третьої особи в частині здійснення реєстрації відповідача на інформаційній платформі;

-в основному природний газ використовується відповідачем для виробництва теплової енергії, а саме для постачання саме бюджетним установам і лише частина - для вироблення теплової енергії для надання послуг з опалення споживачам в категорії населення;

- стягнення штрафних санкцій за порушення зобов`язань, які не виникли, суперечить принципу розумності та справедливості.

Узагальнені заперечення позивача

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

В обгрунтування доводів відзиву на апеляційну скаргу позивач посилається на те, що постачання природного газу позивачем відповідачу відбувалось за ціною, оприлюдненою на веб-сайті Позивача https://gas.ua/uk/business/news/pon-archive-price, що відповідає умовам п. 4.1 Типового договору.

Вважає, що позивач правомірно провів нарахування вартості спожитого споживачем природного газу виключно на підставі даних Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) розподіленого/спожитого Споживачем природного газу, які отримує в процесі доступу до інформаційної платформи оператора ГТС.

Зазначає, що врегулювання заборгованості в рамках Закону №1730-VIII для учасників процедури врегулювання заборгованості, тобто для Відповідача, здійснюється шляхом проведення взаєморозрахунків та реструктуризації заборгованості, згідно договорів проведення взаєморозрахунків (ст. 4 Закону №1730-VIII) та договорів реструктуризації заборгованості (ст. 5 Закону №1730-VIII). Договір про організацію взаєморозрахунків визначає як наявність заборгованості, так і її обсяг, що відповідає заборгованості, підтвердженої територіальними комісіями з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах.

Вважає, що факт участі відповідача у процедурі врегулювання заборгованості згідно із Законом №1730-VIII без фактичного врегулювання заборгованості (шляхом проведення розрахунків та реструктуризації), тобто без вчинення юридично значимих, дій не може бути підставою для відмови в стягнення заборгованості, стягнення якої є предметом позову в цій справі.

Третя особа не скористався правом передбаченим ст. 263 ГПК України, відзиву на апеляційну скаргу не подав.

У судове засідання 26.06.2024 з`явився представник позивача. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з?явилися, хоча своєчасно та належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується списком розсилки поштової кореспонденції та довідками Західного апеляційного господарського суду про доставку ухвали суду до електронного кабінету.

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, беручи до уваги позицію представника позивача про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача, а також зважаючи на те, що явка учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалась та враховуючи положення п. 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників відповідача та третьої особи, що не з`явилися за наявними в справі доказами.

Представник позивача в судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

Згідно з ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши доводи і заперечення, наведені в апеляційній скарзі, та відзиві на апеляційну скаргу перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини

ТОВ "ГК "Нафтогаз України" (постачальник, постачальник "останньої надії") відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 04.07.2017 №880 здійснює ліцензійне постачання природного газу на території України.

За результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів від 22.07.2020 № 917-р ТОВ "ГК "Нафтогаз України" визначено постачальником "останньої надії" на ринку природного газу.

Відповідно до пункту 26 частини першої статті 1 Закону "Про ринок природного газу" постачальник "останньої надії" - визначений Кабінетом Міністрів України постачальник, який не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу.

Згідно з частинами першою, третьою статті 12 Закону "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Постачання природного газу постачальником "останньої надії" здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором. Договір на постачання природного газу постачальником "останньої надії" є публічним. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону "Про ринок природного газу" споживач зобов`язаний, зокрема: 1) укласти договір про постачання природного газу; 2) забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; 3) не допускати несанкціонованого відбору природного газу; 4) забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу; 5) припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів.

26.10.2021 набула чинності постанова Кабінету Міністрів від 25.10.2021 №1102 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року №809 і від 9 грудня 2020 року №1236" (далі - Постанова КМ №1102).

Пунктом 2 постанови КМ №1102 визначено зобов`язання Акціонерного товариства "Магістральні газопроводи України", Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", операторів газорозподільних систем забезпечити автоматичне включення оператором газотранспортної системи за участю операторів газорозподільних систем до портфеля постачальника "останньої надії" обсягів природного газу, спожитих з 1 жовтня 2021 року бюджетними установами (в значенні Бюджетного кодексу України), закладами охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо) та закладами охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо), постачання природного газу яким не здійснювалося жодним постачальником.

Комунальне підприємство теплових мереж Тернопільської обласної ради Тернопільтеплокомуненерго є споживачем, що здійснює виробництво теплової енергії.

У відповідності до положень пункту 2 глави 5 розділу IV Кодексу газотранспортної системи (далі - Кодекс ГТС) оператори газорозподільних систем, оператор газотранспортної системи (щодо прямих споживачів) протягом трьох діб зобов`язані надати постачальнику "останньої надії" через інформаційну платформу інформацію щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії", за формою оператора газотранспортної системи, погодженою Регулятором. Інформація скріплюється електронним підписом уповноваженої особи оператора газорозподільної системи/оператора газотранспортної системи (щодо прямих споживачів) та повинна містити: ЕІС-код споживача або ЕІС-код точки комерційного обліку споживача; назву та ЄДРПОУ (для споживачів, що не є побутовими); поштову адресу об`єкта споживача. Зазначена інформація надається через інформаційну платформу, за допомогою відправки повідомлення на поштову скриньку постачальника останньої надії в інформаційній платформі дані скриньки G_MAIL_PLR.

Судами встановлено, що включення КПТМ ТОР Тернопільтеплокомуненерго до реєстру споживачів постачальника «останньої надії» з наведених вище підстав підтверджується:

-листом оператора ГТС від 13.12.2022 № ТОВВИХ-22-13588 та інформацією щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом 56XQ000039TGБ002;

-інформацією щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» від оператора ГРМ (Форма № 10);

-відомостями з інформаційної платформи Оператора ГТС щодо споживача з ЕІС-кодом 56XQ000039TGE002.

Отже, позивач проводить нарахування вартості спожитого споживачем природного газу виключно на підставі даних Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) розподіленого/спожитого споживачем природного газу, які отримує в процесі доступу до інформаційної платформи оператора ГТС.

Відповідно до пункту 1 розділу VI Правил постачання договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" укладається у випадках, передбачених пунктом 3 розділу VI, з урахуванням вимог статей 205, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) шляхом публічної оферти постачальника "останньої надії" та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника.

Договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" не потребує двостороннього підписання.

Договір постачання між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Типовий договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2501.

Згідно з пунктом 2.1. типового договору за цим договором постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для нього об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором

Відповідно до пунктів 3.1., 3.2., 3.3. типового договору постачання природного газу споживачу здійснюється з дня, визначеного інформаційною платформою оператора газотранспортної системи днем початку постачання в Реєстрі споживачів постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи. Підстави для здійснення постачальником постачання природного газу споживачу визначені положеннями Правил постачання. Період безперервного постачання природного газу постачальником не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, що настає за місяцем початку фактичного постачання природного газу споживачу постачальником, крім випадків дострокового розірвання договору.

За умовами пунктів 4.1., 4.2., 4.3., 4.4., 4.5. типового договору постачання природного газу здійснюється за ціною, оприлюдненою постачальником на своєму сайті. Така ціна визначається постачальником відповідно до розділу VI Правил постачання. Нова ціна є обов`язковою для сторін з дня, наступного за днем її оприлюднення постачальником на власному сайті. Об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу за розрахунковий період визначається за даними Оператора ГРМ/Оператора ГТС (для прямих споживачів) за підсумками розрахункового періоду, що містяться в інформаційній платформі оператора газотранспортної системи та надані споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу. Постачальник зобов`язаний надати споживачу рахунок на оплату природного газу за цим договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між постачальником і споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо - якщо сторонами це окремо обумовлено). Споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий постачальником відповідно до пункту 4.3 цього договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

Згідно з пп.1 п.5.1 та пп.1 п.5.2 договору, Споживач має право отримувати природний газ на умовах, зазначених у цьому договорі та зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату поставленого природного газу згідно з умовами цього договору.

Пунктом 8.1 договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством.

Відповідно до п.8.2 договору Постачальник має право вимагати від Споживача відшкодування збитків, а Споживач відшкодовує збитки, понесені Постачальником, виключно у разі: порушення Споживачем строків розрахунків з Постачальником - в розмірі, погодженому сторонами в цьому договорі; відмови Споживача надати представнику Постачальника доступ до свого об`єкта, що завдало Постачальнику збитків, - в розмірі фактичних збитків постачальника.

Цей договір набирає чинності з дня, визначеного інформаційною платформою Оператора ГТС днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи. Дія цього договору не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, наступного за місяцем, в якому почалося фактичне постачання природного газу постачальником. Розірвання (припинення дії) цього договору не звільняє споживача від обов`язку сплатити заборгованість постачальнику за цим договором (пункт 11.1 типового договору).

Відповідно до пункту 2 глави 7 розділу ХІІ Кодексу ГТС у точках виходу до газорозподільної системи з метою проведення остаточної локації щодобових відборів/споживання, що не вимірюються щодобово, оператор газорозподільної системи до 08 числа газового місяця (М+1) надає оператору газотранспортної системи інформацію про фактичний місячний відбір/споживання природного газу окремо по кожному споживачу, відбір/споживання якого не вимірюється щодобово. У випадку якщо комерційний вузол обліку обладнаний обчислювачем (коректором) з можливістю встановити за результатами місяця фактичне щодобове споживання природного газу, така інформація додатково надається в розрізі газових днів газового місяця (М).

Таким чином, об`єм (обсяг) спожитого споживачем природного газу передається Оператором ГРМ в інформаційну платформу Оператора ГТС та використовується постачальником для розрахунку вартості спожитого природного газу.

Отже, позивач проводить нарахування вартості спожитого споживачем природного газу виключно на підставі даних Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) розподіленого/спожитого споживачем природного газу, які отримує в процесі доступу до інформаційної платформи оператора ГТС.

За відомостями з інформаційної платформи Оператора ГТС щодо споживача комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради Тернопільтеплокомуненерго зазначено ЕІС-код споживача природного газу - 56XQ000039TGБ002.

Вартість природного газу визначається шляхом множення об`ємів природного газу, на ціну природного газу, визначену відповідно до встановленого тарифу.

З 01.10.2021 ціна природного газу, що постачається постачальником "останньої надії" щоденно розраховується за формулою, наведеною в пункті 24 Порядку проведення конкурсу з визначення постачальника "останньої надії", затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 30.09.2015 №809 (в редакції Постанови КМ №1102).

Цією ж постановою КМ №1102 на період постачання з 01.10.2021 по 30.11.2021 встановлено граничний розмір ціни природного газу для бюджетних організацій, яка не може перевищувати 16,8 грн. за 1 м3 з урахуванням податку на додану вартість (далі - ПДВ).

Протягом жовтня-листопада 2021 року розрахована за формулою ціна природного газу перевищувала 16,8 грн. за м3, отже, у цей період застосовується гранична ціна в 16,8 грн. за 1 м3.

З 01.10.2021 ціна природного газу (з урахуванням ПДВ) відповідно до умов договору опублікована/оприлюднена на сайті позивача за посиланням https://gas.ua/uk/business/news/pon-archive-price.

За змістом статей 626, 628 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу (далі - ГК) до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 265 ГК за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 712 ЦК передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Відповідно до статті 655 ЦК за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина перша статті 193 ГК).

Відповідно до статті 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 ЦК).

З урахуванням умов пункту 4.3 типового договору постачальник зобов`язаний надати споживачу рахунок на оплату природного газу за цим договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між постачальником і споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо - якщо сторонами це окремо обумовлено).

Відповідно, споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий постачальником, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу (п.4.4 типового договору).

На виконання п. 4.3 договору, позивачем як Постачальником направлялись Споживачу відповідні Акти прийому-передачі природного газу №15574 від 31.10.2021, №21376 від 30.11.2021 та відповідні рахунки на оплату поставленого природного газу, а саме: №26459 від 10.11.2021 на суму 4391538,96грн (з ПДВ); №30431 від 10.12.2021 на суму 8167131,61грн (з ПДВ), а також позивачем складено Коригуючий акт №29088 до Акту прийому-передачі природного газу №21376 від 30.11.2021, відповідно до якого визначено остаточну вартість природного газу, спожитого відповідачем у листопаді 2021року в розмірі 3773949,03грн з ПДВ (-1643,62грн).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем - ТОВ "ГК "Нафтогаз України", як постачальником "останньої надії" на ринку природного газу, на виконання умов типового договору поставлено відповідачу з 15.10.2021 по 31.10.2021 природний газ в обсязі 110,68 тис.куб.м. на загальну суму 4 391 538,96 грн., а в період з 01.11.2021 по 10.11.2021 - в обсязі 110,31525 тис.куб.м. на загальну суму 3 773 949,03 грн. (загальна сума 8 165 487,99 грн.).

Проте, в порушення умов типового договору, відповідач у встановлений цим договором строк виставлені рахунки не оплатив, а тому місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за поставлений природний газ у розмірі 8 165 487,99 грн.

Згідно з частиною першою статті 199 ГК виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК.

Порушенням зобов`язання, відповідно до статті 610 ЦК, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 ЦК).

Відповідно до статті 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач прострочив строки оплати за типовим договором, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача:

- 3% річних в розмірі 150 440,98 грн. за період прострочки з 01.01.2022 по 30.04.2023 (на суму боргу 3 773 949,03 грн.) та в розмірі 186 249,38грн. за період з 01.12.2021 по 30.04.2023 (на суму боргу 4 391 538,96 грн.). Загальний розмір 3% річних 336 390,36 грн.;

- інфляційних втрат в розмірі 1158523,01 грн. за період прострочки з 01.01.2022 по 30.04.2023 (на суму боргу 3 773 949,03 грн.) та в розмірі 1 382 548,02грн. за період з 01.12.2021 по 30.04.2023 (на суму боргу 4 391 538,96 грн.). Загальний розмір інфляційних втрат 2 541 071,03 грн.

При цьому колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника про недоведеність позивачем факту поставки газу з ресурсу позивача в період з 04.11.2021 по 10.11.2021, оскільки він має укладений та діючий договір на постачання з ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» то слід зазначити, що укладення цього правочину жодним чином не спростовує обставини постачання природного газу відповідачу з 15.10.2021 по 10.11.2021 з боку позивача.

Відповідно до Правил постачання діючий постачальник - постачальник природного газу, до реєстру споживачів якого включений cпоживач у відповідному періоді постачання.

04.11.2021 між відповідачем та ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" укладено договір постачання природного газ, пунктом 3.2 якого передбачено, що постачання газу за цим договором здійснюється постачальником виключно за умови включення споживача до реєстру споживачів постачальника, розміщеного на інформаційній платформі Оператора ГТС.

Отже, хоча у спірний період споживання Комунальне підприємство мало договірні відносини на постачання природного газу з іншим постачальником, утім як вбачається з матеріалів справи, відповідач не надав жодного доказу того, що у спірний період з 04.11.2021 по 10.11.2021 він був включений до реєстру споживачів ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", а тому відбулось автоматичне включення оператором ГТС до портфеля постачальника "останньої надії" обсягів природного газу, спожитих відповідачем у заявленому періоді, відповідно, спожитий природний газ віднесено до об`ємів, поставлених позивачем.

Доводи скаржника про те, що невключення його до реєстру споживачів ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдінг" було наслідком умисних узгоджених дій третьої особи та позивача спростовуються встановленими обставинами по справі.

Обговорюючи доводи Комунального підприємства про неналежність доказів, які підтверджують факт постачання природного газу з ресурсу позивача, його обсяги та вартість апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідачем не спростовано, що у спірний період з 15.10.2021 по 10.11.2021 він не був включений до реєстру споживачів жодного з постачальників, не надав доказів складання актів прймання-передачі природного газу від інших постачальників у спірний період, а тому спожиті об`єми природного газу автоматично включені оператором газотранспортної системи до портфеля постачальника "останньої надії".

Водночас, позивачем надана інформація щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" від оператора ГРМ (Форма №10); витяг з інформаційної платформи Оператора ГТС щодо фактичних обсягів споживання природного газу споживачем, відомості з інформаційної платформи Оператора ГТС щодо споживача з ЕІС-кодом (надається у вигляді принтскрину з особистого кабінету позивача на інформаційній платформі Оператора ГТС).

Зазначені докази враховані судами, оскільки об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу за розрахунковий період визначається за даними Оператора ГРМ/Оператора ГТС (для прямих споживачів) за підсумками розрахункового періоду, що містяться в інформаційній платформі оператора ГТС та надані споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов типового договору (пункт 4.2 договору).

З врахуванням вищенаведеного апеляційний суд погоджується з висновками місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу про те, що факт участі відповідача у процедурі врегулювання заборгованості згідно із Законом №1730-VIII без фактичного врегулювання заборгованості (шляхом проведення розрахунків та реструктуризації), тобто без вчинення юридично значимих, дій не може бути підставою для відмови в стягнення заборгованості, стягнення якої є предметом позову в цій справі знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та беруться апеляційним судом до уваги.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Рішення Господарського суду Тернопільської області прийняте з дотриманням вимог норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу відповідають фактичним обставинам по справі, а тому апеляційний суд враховує їх як обґрунтовані.

Апелянтом не спростовано висновки суду першої інстанції, які тягнуть за собою наслідки у вигляді скасування прийнятого судового рішення, оскільки не доведено неправильного застосування норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга фізичної особи - підприємця Івасів Ольги Степанівни б/н від 13.03.2024 підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1-3 статті 86 ГПК України (в редакції Закону №132-IX від 20.09.2019), суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи залишення апеляційної скарги без задоволення, апеляційний господарський суд дійшов до висновку про покладення на апелянта (відповідача) судового збору в розмірі 4 026,00 грн., який сплачений згідно з квитанціями за № 0.0..1 від 14.03.2024 та за № 0.0..1 від 05.04.2024.

Керуючись ст.ст. 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради Тернопільтеплокомуненерго за №68/03 від 25.01.2024 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Тернопільської області від 26.12.2023 у справі № 921/427/23 залишити без змін.

Судовий збір в розмірі 149 938,70 грн. покласти на апелянта.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий-суддя Бойко С.М.

Судді Бонк Т.Б.

Якімець Г.Г.

Повний текст постанови складено 08.07.2024