ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2024 Справа № 917/572/24

Господарський суд Полтавської області у складі судді Мацко О.С., розглянувши у спрощеному провадженні матеріали справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Паблік Менеджмент Груп», 36008, м. Полтава, вул. Автобазівська, 2/9, корп. 16, поверх 1, ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «АПТ Україна Групп», 39626, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Київська, 65/2, ,

про стягнення 99 999,04 грн.,

Представники сторін: не викликались.

Суть спору:

Розглядається позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Паблік Менеджмент Груп» до Товариства з обмеженою відповідальністю «АПТ Україна Групп» про стягнення 99 999,04 грн. заборгованості за договором поставки № 1504.01 від 15.04.2021 р. та нарахованих відсотків річних до моменту виконання рішення.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 09.04.2024 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Аргументи учасників справи:

Викладені в позовній заяві вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач не в повному обсязі виконав оплату за договором поставки № 1504.01 від 15.04.2021 р., чим порушив умови господарського зобов`язання, встановлені зазначеним договором та законом.

Крім того, у позовній заяві ТОВ «Паблік Менеджмент Груп» просить у разі задоволення позовних вимог зазначити в рішенні про нарахування відсотків до моменту виконання рішення відповідно до ч. 10 ст. 238 ГПК України.

Також позивач просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АПТ Україна Групп» 5 000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Відповідач у визначеному господарським процесуальним законодавством порядку на позов не відреагував, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи (довідка про доставку ухвали від 09.04.2024 р. в електронний кабінет ТОВ «АПТ Україна Групп» міститься в матеріалах справи).

Згідно із ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В зв`язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи, достатньо, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Виклад обставин справи, встановлених судом:

15.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Паблік Менеджмент Груп» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АПТ Україна Групп» було укладено договір поставки № 1504.01 (а.с. 6-7).

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору Постачальник (ТОВ «Паблік Менеджмент Груп») зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити в порядку, визначеному цим договором світлове обладнання італійського виробництва, а саме: світильники для створення сценічних ефектів для видовищних заходів в асортименті.

Пунктом 2.3 договору № 1504.01 від 15.04.2021 р. визначено, що право власності на товар та всі пов`язані з цим ризики (у тому числі пошкодження товарного виду товару та втрата товару) і зобов`язання переходять до Покупця з моменту прийняття товару на місці передачі, визначеного датою підписання Акта та/або видаткової накладної.

На виконання зазначених норм договору поставки № 1504.01 від 15.04.2021 р. позивач передав у власність відповідача товар на суму 6 299 999,04 грн., що підтверджується видатковими накладними № 47 від 14.05.2021 р., № 121 від 30.06.2021 р. та № 160 від 17.08.2021 р. (а.с. 8-10), підписаними сторонами.

Згідно з п. 4.4 договору Покупець зобов`язується сплатити Постачальнику вартість товару за цим договором наступним чином:

- передоплата вартості товару у розмірі: 3 149 999,52 грн., в т.ч. ПДВ у розмірі 524 999,92 грн., Покупець сплачує протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання рахунку, виставленого Постачальником;

- оплата вартості товару у розмірі: 1 889 999,71 грн., в т.ч. ПДВ у розмірі 314 999,95 грн., Покупець сплачує по факту відвантаження товару заводом-виробником на основі міжнародної транспортної декларації;

- оплата вартості товару у розмірі: 1 259 999,81 грн., в т.ч. ПДВ у розмірі 209 999,97 грн., Покупець сплачує датою отримання товару в місці поставки: складу Покупця за адресою згідно п. 2.1 даного договору.

Позивач вказує, що відповідач за отриманий товар не розрахувався, з огляду на що заявив до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «АПТ Україна Групп» 99 999,04 грн. заборгованості за договором поставки № 1504.01 від 15.04.2021 р., а також просив нарахувати на вказаний розмір заборгованості відсотки річних до моменту виконання рішення.

Перелік доказів, якими позивач обґрунтовує наявність обставин, що є предметом доказування у даній справі: договір поставки № 1504.01 від 15.04.2021 р., видаткові накладні № 47 від 14.05.2021 р., № 121 від 30.06.2021 р. та № 160 від 17.08.2021 р., платіжні доручення № 6634 від 20.04.2021 р., № 5228 від 20.04.2021 р., № 5292 від 17.05.2021 р, № 5313 від 19.05.2021 р., № 6983 від 21.05.2021 р., № 5398 від 17.09.2021 р., № 5440 від 24.09.2021 р., № 5484 від 05.10.2021 р., № 7673 від 18.10.2021 р., № 7822 від 03.11.2021 р., № 5751 від 06.01.2022 р., № 5848 від 25.01.2022 р., № 5858 від 27.01.2022 р. та № 5900 від 16.02.2022 р. та ін.

Докази відповідача в спростування вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Паблік Менеджмент Груп» в матеріалах справи відсутні.

Оцінка аргументів учасників справи з посиланням на норми права, якими керувався суд:

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином та в повному обсязі виконав зобов`язання за договором № 1504.01 від 15.04.2021 р. щодо передачі товару на суму 6 299 999,04 грн. Так, судом досліджено видаткові накладні № 47 від 14.05.2021 р., № 121 від 30.06.2021 р. та № 160 від 17.08.2021 р. та встановлено, що вони мають всі необхідні реквізити, підписані сторонами та скріплені печатками, тож приймаються судом у якості належних доказів виконання позивачем умов договору № 1504.01 від 15.04.2021 р. на вищевказану суму.

Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вказаним договором та приписів цивільного законодавства України за поставлений товар розрахувався не в повному обсязі.

Так, згідно з платіжними дорученнями № 6634 від 20.04.2021 р., № 5228 від 20.04.2021 р., № 5292 від 17.05.2021 р, № 5313 від 19.05.2021 р., № 6983 від 21.05.2021 р., № 5398 від 17.09.2021 р., № 5440 від 24.09.2021 р., № 5484 від 05.10.2021 р., № 7673 від 18.10.2021 р., № 7822 від 03.11.2021 р., № 5751 від 06.01.2022 р., № 5848 від 25.01.2022 р., № 5858 від 27.01.2022 р. та № 5900 від 16.02.2022 р. Товариством з обмеженою відповідальністю «АПТ Україна Групп» було частково сплачено заборгованість за договором № 1504.01 від 15.04.2021 р. на суму 6 200 000,00 грн.

Доказів на підтвердження оплати решти заборгованості за договором № 1504.01 від 15.04.2021 р. відповідачем не надано.

Враховуючи викладене, з огляду на встановлені законом принципи змагальності сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та вірогідності доказів, згідно з яким наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 99 999,04 грн. заборгованості за договором поставки № 1504.01 від 15.04.2021 р. підтверджені документально та нормами матеріального права, а тому в цій частині підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про нарахування 3% річних на суму боргу з дати винесення судового рішення до моменту виконання цього рішення, відповідно до положення ч. 10 ст. 238 ГПК України.

Так, вказаною нормою встановлено, що суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Суд звертає увагу, що застосування ч. 10 ст. 238 ГПК України сприятиме найшвидшому виконанню відповідачем судового рішення в частині сплати основного боргу, а позивач позбавляється необхідності ще раз звертатися до суду з позовом про стягнення з відповідача додатково нарахованих процентів за допущене ним прострочення після ухвалення судом рішення.

Згідно ч. ч. 11, 12 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі. До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.

Суд зауважує, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених ст. 625 ЦК, не є додатковими вимогами в розумінні ст. 266 ЦК, стягнення 3% річних можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання.

Отже, суд дійшов до висновку, що застування ч. 10 ст. 238 ГПК України, в частині нарахування 3% річних до моменту фактичного виконання зобов`язання, в контексті спірних правовідносин, повністю відповідає як ЦК України так і Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, з метою позбавлення позивача необхідності звернення до суду з позовом про стягнення 3% річних, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача щодо нарахування відсотків річних за прострочення сплати основної заборгованості за договором поставки № 1504.01 від 15.04.2021 р., починаючи з 16.07.2024 року до повної її сплати за формулою: (СНЗ х 3 х КДП) : КДР : 100 = сума відсотків, де: СНЗ - сума непогашеної заборгованості, КДП кількість днів прострочення, КДР - кількість днів у році, у якому нараховуються відсотки.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України).

Відповідно до частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Крім того, згідно зі ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010 р. № 4241/03 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відповідно до ч. 23 рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» за заявою № 63566/00 суд нагадує, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

У даному випадку, дослідивши та оцінивши докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Паблік Менеджмент Груп» у даній справі в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив із наступного.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в сумі 3 028,00 грн.

Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне:

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому, як зазначено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19, за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Як було зазначено вище, позивач просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АПТ Україна Групп» понесені Товариством з обмеженою відповідальністю «Паблік Менеджмент Груп» витрати на правову допомогу в сумі 5 000,00 грн.

У позовній заяві ТОВ «Паблік Менеджмент Груп» у даній справі міститься попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат.

Також до вказаної позовної заяви було додано належним чином засвідчені копії договору про надання правової допомоги № 1-2024 від 21.02.2024 р., укладеного між ТОВ «Паблік Менеджмент Груп» та Адвокатським об`єднанням «ХІТ», Акту погодження гонорару № 1 від 21.02.2024 р. за договором про надання правової допомоги № 1-2024 від 21.02.2024 р., рахунку-фактури № 5 від 21.02.2024 р., Акту приймання-передачі наданих послуг від 23.02.2024 р. за договором про надання правової допомоги № 1-2024 від 21.02.2024 р.

Відповідно до п. 1.1 договору про надання правової допомоги № 1-2024 від 21.02.2024 р. Замовник (ТОВ «Паблік Менеджмент Груп») доручає, а виконавець (АО «ХІТ») зобов`язується надати професійну правничу допомогу, а саме: відплатні юридичні послуги з представництва інтересів Замовника як Позивача у справі про стягнення заборгованості у розмірі 99 999,04 гривень з ТОВ «АПТ Україна Групп».

В Акті погодження гонорару № 1 від 21.02.2024 р. за договором про надання правової допомоги № 1-2024 від 21.02.2024 р. Сторони погодились, що Виконавець згідно цього договору отримує гонорар у розмірі 5 000,00 грн.

Також в акті приймання-передачі наданих послуг від 23.02.2024 р. сторони підтвердили, що відповідно до умов договору про надання правової допомоги № 1-2024 від 21.02.2024 р. Виконавець надав, а Замовник прийняв послуги, а саме відплатні юридичні послуги з представництва інтересів Замовника як Позивача у справі про стягнення заборгованості у розмірі 99 999,04 гривень з ТОВ «АПТ Україна Групп».

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону).

Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є:

1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення;

4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні;

5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;

6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;

7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань;

9) захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.

Згідно з ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд дійшов висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. є такими, що пов`язані з розглядом справи, відповідають критеріям, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК, а також належать до витрат, компенсація яких передбачена чинними нормами законодавства України.

За змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

Клопотання про зменшення розміру вказаних витрат від відповідача до суду не надходило.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підтверджені у розмірі 5 000,00 грн., вказана сума підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 237, 238, 252 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АПТ Україна Групп» (39626, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Київська, 65/2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Паблік Менеджмент Груп» (36008, м. Полтава, вул. Автобазівська, 2/9, корп. 16, поверх 1, ) 99 999,04 грн. заборгованості за договором поставки № 1504.01 від 15.04.2021 р., 3 028,00 грн. судового збору, 5 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

3. Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нарахувати відсотки за такою формулою:

(СНЗ х 3 х КДП) : КДР : 100 = сума відсотків, де:

СНЗ - сума заборгованості, непогашеної Товариством з обмеженою відповідальністю «АПТ Україна Групп» (код 41456223);

3 - розмір відсотків;

КДП - кількість днів прострочення сплати відповідачем основної заборгованості за період з 16.07.2024 р. і до моменту виконання цього рішення в частині сплати основного боргу;

КДР - кількість днів у році, у якому нараховуються відсотки;

і стягнути отриману суму відсотків з Товариства з обмеженою відповідальністю «АПТ Україна Групп» (39626, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Київська, 65/2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Паблік Менеджмент Груп» (36008, м. Полтава, вул. Автобазівська, 2/9, корп. 16, поверх 1, ).

4. Видати наказ з набранням чинності цим рішенням.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку і строки, встановлені ст.ст.256,257 ГПК України.

Повне рішення складено 16.07.2024 р.

Суддя О.С. Мацко