УХВАЛА

м. Київ

08.07.2024Справа № 910/2302/24
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг"

до ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державна аудиторська служба України

про відшкодування 770872,96 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Представники учасників справи:

від позивача: Олійник Н.В.

від відповідача: ОСОБА_2

від третьої особи: Аландаренко А.В., Шахова В.С.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" з вимогами до ОСОБА_1 про стягнення збитків, завданих посадовою особою позивача у розмірі 770872,96 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані виплатою премії колишнім генеральним директором товариства (відповідачем) у завищеному розмірі, що призвело до заподіяння збитків позивачу.

Ухвалою суду від 04.03.2024 позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків, який становить сім днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

13.03.2024 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 18.03.2024 відкрито провадження у справі № 910/2302/24, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 11.04.2024.

05.04.2024 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву.

10.04.2024 від позивача до суду було подано клопотання про встановлення додаткового строку для подання доказів та клопотання про залучення третьої особи на стороні позивача.

Ухвалою суду від 11.04.2024 відкладено підготовче засідання на 29.04.2024, залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державну аудиторську службу України

18.04.2024 від позивача надійшла відповідь на відзив.

24.04.2024 від третьої особи надійшло клопотання про долучення пояснень.

29.04.2024 від відповідача надійшли заперечення.

Суд протокольною ухвалою 29.04.2024 продовжує позивачу строк на подання доказів та оголошує перерву до 06.06.2024.

21.05.2024 від третьої особи надійшли додаткові пояснення та пояснення.

03.06.2024 від позивача надійшли додаткові пояснення.

В підготовчому засіданні 06.06.2024 оголошено перерву до 20.06.2024.

14.06.2024 від позивача надійшли додаткові пояснення.

В підготовчому засіданні 20.06.2024 оголошено перерву до 08.07.2024.

05.07.2024 від третьої особи надійшли додаткові пояснення.

05.07.2024 від відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких він надає розрахунок надміру сплаченої винагороди та наголошує на підсудності даної справи господарським судам.

В підготовчому засіданні 08.07.2024 судом вирішується питання щодо закриття провадження у справі.

Пунктом 12 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (власників), учасника (учасників), акціонера (акціонерів) такої юридичної особи, поданим в її інтересах.

Відповідно до частини другої статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

З огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції, та на вимоги статей 4, 12, 20 ГПК України господарське судочинство здійснюється в порядку, зокрема, позовного провадження (загального або спрощеного), коли склад учасників спору відповідає приписам статті 4 ГПК України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Предметом даного спору є відшкодування збитків, завданих зайвими грошовими виплатами працівнику (відповідачу) у розмірі надмірно виплаченої їй премії. На думку позивача, при здійсненні нарахування премії було допущено помилки, пов`язані з не врахуванням фактично відпрацьованого відповідачем часу на посаді керівника позивача. Виплачена відповідачу премія була розрахована в порушення п. 3.2 контракту № 2 від 20.06.2019.

ОСОБА_1 перебувала на посаді тимчасово виконуючого обов`язки директора, директора та генерального директора ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" в період з 14.03.20219 по 24.05.2020.

У період з 14.03.2019 по 20.06.2019 ОСОБА_1 працювала у ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» на посаді тимчасово виконуючого обов`язки директора на підставі Трудового договору №1.

Рішенням учасника ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» №39 від 19.06.2019 припинено з 20.06.2019 Трудовий договір №1 з тимчасово виконуючим обов`язки (особою, яка тимчасово здійснює повноваження) Директора на період з 14.03.2019 по 20.06.2019 за сумісництвом ОСОБА_1 . Також, вказаним Рішенням обрано Директором Товариства Відповідача з 21.06.2019 строком на 1 рік, затверджено умови контракту з Директором Товариства.

20.06.2019 Позивач та Відповідач уклали Контракт №2.

Рішенням учасника №97 Товариства від 25.03.2020 р., зокрема, вирішено затвердити оцінку досягнутих результатів керівника Товариства за 2019 рік, установити та виплатити річну премію Генеральному Директору Товариства ОСОБА_1 за досягнення Цілей та Ключових показників за 2019 рік у розмірі 100% від річного посадового окладу, обчисленого відповідно до п.3.2 Контракту №2 від 20.06.2019.

Пунктом 3.3 Контракту визначено, що за рішенням Загальних зборів Керівнику може виплачуватись річна премія за досягнення Цілей та Ключових показників, встановлених Керівнику на відповідний рік, максимальний розмір якої складає 100 відсотків від річного посадового окладу, визначеного п.3.2 цього трудового договору.

Відповідно до п. 3.2 Контракту базова частина винагороди Керівника встановлюється у вигляді посадового окладу в розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень за місячну норму часу, розраховану відповідно до вимог п.1.4 цього контракту, та нараховується пропорційно фактично відпрацьованому часу.

Керівнику встановлюється неповний робочий час в обсязі 25% місячної норми робочого часу, встановленої в товаристві , х правом самостійного визначення початку та закінчення робочого дня та з підсумованим обліком робочого часу в місячному обліковому періоді (п. 1.4 контракту).

Актом ревізії ДАСУ від 01.12.2023 №05-21/9 окремих питань фінансово-господарської діяльності Товариства за період з 16.08.2018 по 30.06.2023 встановлено порушення вимог п. 3.2 контракту № 2 від 20.06.2019 щодо виплати генеральному директору товариства ОСОБА_1 річної премії за досягнення цілей та ключових показників за 2019 рік у завищеному розмірі (без урахування фактично відпрацьованого часу), чим завдано втрат (збитків) фінансових (матеріальних) ресурсів Товариству на загальну суму 770872,96 грн.

Згідно із ч. 1-3 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 133 КЗпП України у відповідності з законодавством обмежену матеріальну відповідальність несуть: керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами працівникам, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних, грошових чи культурних цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям.

Статтею 138 КЗпП України передбачено, що для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду роботодавець повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.

Позовні вимоги мотивовані встановленням ДАСУ порушень вимог статті 18 КЗпП України в частині безпідставного нарахування та виплати матеріальної допомоги понад встановлений колективним договором розмір працівникам Товариства, чим завдано втрат (збитків) фінансових (матеріальних) ресурсів Товариству на значну суму.

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачено законодавством, колективним договором або угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Пунктами 4.1, 4.2 контракту передбачено, що сторони несуть відповідальність відповідно до законодавства України та цього контракту. Керівник несе матеріальну відповідальність відповідно до законодавства України за шкоду, заподіяну товариству своїми діями, а також за неналежне використання коштів і втрату майна товариства.

Відтак, оскільки при вирішенні даного спору підлягають встановленню обставини порушення ОСОБА_1 , яка перебувала на посаді директора Товариства у період з 21.06.2019 по 15.01.2020 та на посаді генерального директора з 16.01.2020 по 24.05.2020, трудового законодавства в частині нарахування та виплати премії керівнику з порушенням умов контракту, та покладення на відповідача матеріальної відповідальності, встановленої трудовим законодавством.

Щодо пояснень позивача з приводу підсудності даної справи господарським судам з посиланням на постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 № 638/15118/16-ц та Верховного Суду від 14.04.2020 № 910/12217/19, суд зазначає наступне.

За приписами п. 12 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (власників), учасника (учасників), акціонера (акціонерів) такої юридичної особи, поданим в її інтересах.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 ГПК України власник (власники), учасник (учасники), акціонер (акціонери) юридичної особи, якому (яким) сукупно належить 5 і більше відсотків статутного капіталу товариства (голосуючих акцій) або частка у власності юридичної особи якого (яких) сукупно становить 5 і більше відсотків, може (можуть) подати в інтересах такої юридичної особи позов про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі її посадовою особою.

Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 54 ГПК України у разі відкриття провадження за таким позовом зазначена юридична особа набуває статусу позивача, але не вправі здійснювати свої процесуальні права та обов`язки без згоди власника (власників), учасника (учасників), акціонера (акціонерів), який (які) подав (подали) позов. Посадова особа, до якої пред`явлений позов, не вправі представляти юридичну особу та призначати іншу особу для представництва юридичної особи в даній справі. До закінчення підготовчого засідання у справі інший співвласник (співвласники), учасник (учасники), акціонер (акціонери) цієї юридичної особи має (мають) право приєднатися до поданого позову шляхом подання до суду відповідної заяви, після чого він (вони) набуває (набувають) таких самих процесуальних прав та обов`язків, як і власник (учасник, акціонер), який подав позов. Тобто, вказаними нормами процесуального законодавства передбачається можливість власника (власників), учасника (учасників), акціонера (акціонерів) юридичної особи, якому (яким) сукупно належить 5 і більше відсотків статутного капіталу товариства (голосуючих акцій) або частка у власності юридичної особи якого (яких) сукупно становить 5 і більше відсотків пред`явити позов в інтересах такої юридичної особи до посадової особи такої юридичної особи (у тому числі посадової особи, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи.

В зазначених справах був інший суб`єктний склад сторін (з позовом звертався учасник), а отже вони не є аналогічними до справи № 910/2302/24. Крім того, справа № 910/2302/24 саме надмірних виплат працівнику товариства, в зв`язку з чим вона також є не подібною до означених позивачем справ, що розглядались Верховним Судом. Право товариства на самостійне звернення з позовом про відшкодування збитків з директора не спростовує тих обставин, що предметно, даний спір стосується порушення трудового законодавства.

Суд досліджує правову природу спору та правовідносин і виходить з їх суті, а не керується виключно правовою позицією сторін у справі. Не зважаючи на те, що позивач вказує, що він звертається до колишнього керівника саме за стягненням збитків, не змінює правову природу правовідносин та того, що вони стосуються порушення саме трудового законодавства , пов`язаного з надмірною виплатою премії відповідачу. Оскільки, трудовим законодавством унормовано порядок та розмір відшкодування шкоди керівником товариства, в зв`язку зі здійсненням надмірних виплат, суд вбачає, що товариство зобов`язано діяти саме згідно приписів трудового законодавства у даних правовідносинах.

Суд дійшов висновку, що даний спір підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 231, 234 і 235 ГПК України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі № 910/2302/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" до ОСОБА_1 про стягнення 770872,96 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя І.В.Усатенко