ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2024 Справа № 914/3408/23

Господарський суд Львівської області у складі судді Іванчук С.В., за участю секретаря Клим О. Ю., розглянувши матеріали справи за позовом: Берегівської окружної прокуратури, м. Берегове в інтересах держави в особі;

позивача-1: Виноградівської міської ради, м. Виноградів;

позивача-2: Західного офісу Держаудитслужби, м.Львів;

позивача-3: Комунальної установи «Центр з обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської ради, м. Виноградів;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Кастум», м. Львів;

про визнання недійсними додаткових угод та стягнення коштів в сумі 2870797,36грн.

За участю представників сторін:

від прокуратури: Букаловська Любов Євгеніївна;

від позивача-1: не з`явився;

від позивача-2: не з`явився;

від позивача-3: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

Відводів складу суду та секретарю судового засідання сторонами не заявлено.

Розгляд справи судом.

На розгляд Господарського суду Львівської області поступив позов Берегівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі позивача-1: Виноградівської міської ради, позивача-2: Західного офісу Держаудитслужби, позивача-3: Комунальної установи «Центр з обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кастум» про визнання недійсними додаткових угод та стягнення коштів в сумі 2870797,36грн.

Ухвалою суду від 04.12.2023р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 12.12.2023р. Ухвалами суду розгляд справи відкладався до 09.04.2024р. Ухвалою суду від 09.04.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 14.05.2024 року. Ухвалами суду розгляд справи відкладався до 02.07.2024р.

На електронну адресу суду 13.12.2023р. від позивача-2 надійшли пояснення за вх.№ 30519/23. На адресу суду від прокуратури 22.02.2024р. надійшла заява за вх.№ 5305/24 про уточнення позовних вимог, в якій прокурор зокрема просив стягнути з відповідача на користь територіальної громади міста Виноградів в особі Виноградівської міської ради, Закарпатської області Виноградівської міської ради, Закарпатської області (пл. Миру, 5, м. Виноградів, Закарпатська область, 90300, , за реквізитами: отримувач : ГУК у Зак.обл. Виноград.тг/240660300, код класифікації доходів бюджету 24060300, UA 0007401, код отримувача 37975895) грошові кошти в сумі 2870797,36 гривень.

Через систему «Електронний суд» прокурор 04.03.2024р. подав клопотання за вх.№ 6315/24 від 05.03.2024р., яким просить розглядати позовні вимоги Берегівської окружної прокуратури подані в інтересах держави в особі Виноградівської міської ради Закарпатської області. Прокурор 05.03.2024р. подав клопотання за вх. №6394/24 про залишення без розгляду позовних вимог в частині Західного офісу Держаудитслужби та Комунальної установи «Центр з обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської ради. На електронну адресу суду від АТ «Укрпошта» 12.03.2024р. надійшов лист за вх. № 7147/24 щодо причин невручення відповідачу поштової кореспонденції суду. На адресу суду від позивача-3 12.06.2024р. надійшло клопотання за вх. № 15637/24 про надання для огляду оригіналів доказів, долучених до матеріалів справи.

Прокурор в судове засідання 02.07.2024р. з`явився, надав суду усні пояснення щодо предмета спору, підтримав позовні вимоги.

Представник позивача-1 в судове засідання 02.07.2024р. не з`явився. Через систему «Електронний суд» позивач-1 07.02.2024р. подав клопотання за вх.№ 3702/24 про розгляд справи без участі представника. Представник позивача-2 в судове засідання 02.07.2024р. не з`явився, причин неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Представник позивача-3 в судове засідання 02.07.2024р. не з`явився. На адресу суду 12.02.2024р. від позивача-3 надійшло клопотання за вх.№ 4096/24 про розгляд справи без участі представника. Відповідач явки повноважного представника в судове засідання 02.07.2024р. не забезпечив.

В судові засідання відповідач явки повноважного представника не забезпечив, письмового відзиву не подано. Причини неявки, не подання відзиву чи доказів не повідомлено, хоча судом належно виконано обов`язок, щодо повідомлення усіх учасників справи про дату, час та місце розгляду справи, зокрема відповідача, за адресою зазначеною у позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, на електронну адресу, зазначену в договорі та оприлюднено в електронній формі в Державному реєстрі судових рішень.

Відповідно до частин третьої та сьомої ст.120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Заяв про зміну відповідачем місцезнаходження не поступало.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 15.05.2018 у справі № 904/6063/17 отримання поштової кореспонденції залежить від волевиявлення особи і на неї, як на суб`єкта господарської діяльності покладається обов`язок належної організації отримання поштової кореспонденції пов`язаної із здійснюваною господарською діяльністю. Сам лише факт неотримання скаржником кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу (аналогічна позиція викладена в постановах КГС ВС від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17, від 10.09.2018 у справі № 910/23064/17, від 24.07.2018 у справі № 906/587/17).

Ухвали суду надіслано відповідачу поштовою рекомендованою кореспонденцією та повернуто на адресу суду із довідками про причини повернення/досилання ф.20 «адресат відсутній за вказаною адресою» та «за закінченням терміну зберігання».

З метою з`ясування причин невручення відповідачу ухвал Господарського суду Львівської області у справі № 914/3408/23 суд звернувся до АТ «Укрпошта» із запитом № 914/3408/23/1/24 від 20.02.2024р. На електронну адресу суду від АТ «Укрпошта» 12.03.2024р. надійшла відповідь вх. № 7147/24, якою повідомлено, що рекомендовані листи на адресу ТОВ «КАСТУМ» (пр-т В`ячеслава Чорновола, буд.63, м. Львів, 79020) надійшли до відділення №20 м. Львів та доставлялися згідно вказаної адреси. Оскільки за вказаною адресою знаходиться дев`ятиповерховий бізнес-центр, листоноші не вдалося розшукати ТОВ «КАСТУМ» та залишити повідомлення про надходження рекомендованих листів, контактні дані (номер телефону) для інформування адресата відсутні. Договір/заява про порядок доставки (вручення) поштових відправлень ТОВ «КАСТУМ» із Укрпоштою не узгоджувався, уповноважені на одержання поштових відправлень не визначені, довіреність відсутня та адресат не звернувся за отриманням, рекомендовані листи за закінченням встановленого терміну зберігання були повернуті на адресу відправника.

За змістом статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. (Постанова Верховного Суду від 11.12.18р. у справі № 921/6/18.).

Ухвали суду у справі № 914/3408/23 було оприлюднено в електронній формі в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Отже, судом виконані всі необхідні та можливі заходи, щодо сповіщення усіх учасників справи про час та місце судового засідання.

Відповідно до ч. 9 ст.165, ч. 1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до п.1 ч.3ст.202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. З врахуванням належного виконання обов`язку суду, щодо повідомлення про час та місце проведення судового розгляду усіх учасників судового процесу, судом забезпечено учасникам судового процесу рівні процесуальні можливості у захисті їхніх процесуальних прав і законних інтересів, у наданні доказів та здійсненні інших процесуальних прав, та те, що неявка представників сторін не перешкоджає розгляду спору по суті, а також враховуючи вимоги ст. 202 ГПК України, та строки розгляду спору, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відзиву та представників відповідача та за наявними у справі матеріалами.

Позиції учасників справи.

Позиція прокуратури.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Берегівською оружною прокуратурою опрацьовано інформацію, оприлюднену на вебпорталі електронної системи публічних закупівель «Prozorro», за результатами опрацювання якої встановлено, що Комунальним підприємством «Центр з обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської ради» проведено відкриті торги щодо закупівлі «природного газу» ДК 021:2015:09120000-6» 1725 тис. метрів кубічних з очікуваною вартістю 14 000 000 гривень.

За результатами проведених торгів переможцем вказаного аукціону визначено ТОВ «Кастум» з пропозицією 5 830 500 грн. 00 коп. з ПДВ (остаточна пропозиція 4 812 750 грн. 00 коп з ПДВ). 13.05.2020р. між Комунальним підприємством «Центр з обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської ради» та ТОВ «Кастум» укладено договір № 385 про постачання та замовлення потужності природного газу.

Відповідно до п. 1.1. Договору, постачальник зобов`язується передати у власність споживачу природний газ в необхідних для нього обсягах, а Споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати Постачальнику вартість газу у розмірах, строки та в порядку, що визначені Договором. Згідно із п. 1.2. Договору річний обсяг постачання газу 1 725 тис. куб. м. За приписами п. 4.2. Договору загальна вартість цього Договору становить 4 812750 грн 00 коп. з ПДВ. Пунктом 4.4. Розділу 4 Договору встановлено, що ціна газу становить 2790 грн 00 коп за 1000 куб. м. Порядок зміни такої ціни відбувається згідно із вимогами цього Договору. Відповідно до п. 4.6 Договору зміна ціни за 1000 куб. м. природного газу в сторону збільшення відбувається з дотриманням наступних умов: один раз на місяць; з дотриманням формули, передбаченої пунктом 4.5 Договору, не більше, ніж на 10% від ціни за 1000 куб. м. за попередній розрахунковий місяць та в порядку визначеному пунктами 4.8, 4.9 цього Договору.

В подальшому, між Комунальним підприємством «Центр з обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської ради» та ТОВ «КАСТУМ» за період з 13.05.2020 по 05.04.2021 укладено 13 додаткових угод до вищевказаного договору (№ 1 від 14.09.2020р., № 2 від 15.09.2020р., № 3 від 16.09.2020р., № 4 від 17.09.2020р., № 5 від 02.11.2020р., № 6 від 10.11.2020р., № 7 від 11.11.2020р., № 8 від 20.11.2020р., № 9 від 30.11.2020р., № 10 від 22.12.2020р., № 12 від 28.12.2020р., № 13 від 19.01.2021р., № 14 від 20.01.2021р.), внаслідок чого ціна за 1000 куб.м. зросла з 2790,00 грн. до 9628,27 грн. (на 246%), що призвело до суттєвого зменшення обсягів закупівлі.

Прокурор стверджує, що вказаними додатковими угодами безпідставно внесено зміни до істотних умов Договору якими змінено ціну за одиницю товару, збільшуючи планову та фактичну ціну природного газу за 1000 куб.м. з урахуванням ПДВ додатковими угодами № 1-10, 12-14 на 246% до Договору, чим порушено вимоги статті 41 Закону України про «Публічні закупівлі».

Прокурор вказує, що за період дії договору про постачання та замовлення потужності природного газу № 385 від 13.05.2020 укладеного за результатами відкритих торгів між ТОВ «КАСТУМ» та Комунальним підприємством «Центр з обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської ради» останнім отримано 69604,041 тис. м. куб. природного газу, за який фактично перераховано постачальнику ТОВ «КАСТУМ» 4812750,09 гривень, що підтверджується рахунками фактурами, відповідними платіжними дорученнями, а також відповідними виписками з рахунків позивача 3.

Прокурор зазначає, що з урахуванням недійсності додаткових угод до Договору та відповідно до п. 4.4 Договору Комунальним підприємством «Центр з обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської ради» мало бути сплачено за фактично поставлений товар (696,04041 тис. м. куб. природного газу) 1 941 952,73 грн. Таким чином, згідно додаткових угод №1-10, № 12-14 за поставлений товар безпідставно сплачено бюджетних коштів на загальну суму 2 870 797, 36 гривень. Вказану суму прокуратура просить стягнути з відповідача на користь позивача.

Прокурор зазначає, що підставою для звернення прокурора до суду в інтересах держави в особі Виноградівської міської ради з даним позовом є порушення економічних інтересів держави, що полягає у неналежному та нераціональному, з порушенням Закону використанні бюджетних коштів яке призводить до порушення інтересів територіальної громади щодо забезпечення фінансування закладів освіти та вказує, що Комунальне підприємство «Центр з обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської ради» та Виноградівська міська рада з часу укладення додаткових угод з вересня 2020 року та до моменту подання позову не звернулись до суду про стягнення вказаної суми коштів.

З огляду на вищенаведене, прокурор просить суд визнати недійсними додаткові угоди № 1 від 14.09.2020р., № 2 від 15.09.2020р., № 3 від 16.09.2020р., № 4 від 17.09.2020р., № 5 від 02.11.2020р., № 6 від 10.11.2020р., № 7 від 11.11.2020р., № 8 від 20.11.2020р., № 9 від 30.11.2020р., № 10 від 22.12.2020р., № 12 від 28.12.2020р., № 13 від 19.01.2021р., № 14 від 20.01.2021р. до договору № 385 від 13.05.2020р. та стягнути з відповідача кошти в сумі 2870797,36грн.

Враховуючи правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 21.03.2019 у справі № 912/898/18, прокурор зазначив що заходи державного фінансового контролю у Комунальній установі «Центр з обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської ради Закарпатської області та у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Кастум» не проводились, відтак Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області не набуває статусу позивача у даній справі. Враховуючи вищевикладене, прокурор просив суд розглядати позовні вимоги Берегівської окружної прокуратури подані в інтересах держави в особі Виноградівської міської ради Закарпатської області.

Відповідно до заяви вх.№ 5305/24 про уточнення позовних вимог, прокурор зокрема просить стягнути з відповідача на користь територіальної громади міста Виноградів в особі Виноградівської міської ради, Закарпатської області Виноградівської міської ради, Закарпатської області грошові кошти в сумі 2870797,36 гривень.

Позиція позивача-1.

Виноградівська міська рада Закарпатської області у клопотанні за вх.№ 3702/24 від 07.02.2024р. зазначила, що підтримує позовні вимоги прокуратури в повному обсязі, вважає позов обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню судом.

Позиція позивача-2.

Західний офіс Держаудитслужби у поясненнях за вх.№ 30519/23 від 13.12.2023р. зазначив, що Заходи державного фінансового контролю в Комунальній установі «Центр обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської ради Закарпатської області стосовно дотримання законодавства у сфері публічних закупівель під час закупівлі «Природного газу» за ідентифікатором UA-2020-02-10-001073-с (інспектування, аудит, моніторинг закупівлі та перевірка закупівлі) Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області не проводилися. Позивач 2 вказує, що враховуючи правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 21.03.2019 у справі № 912/898/18, та те, що заходи державного фінансового контролю у Комунальній установі «Центр з обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської ради Закарпатської області та у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Кастум» не проводились, Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області не набуває статусу позивача у даній справі.

Позивач 2 стверджує, що Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» не надано право органу державного фінансового контролю звертатися із позовами до фізичних осіб- підприємців, приватних підприємств, установ, організацій, фізичних осіб, а лише до підконтрольної установи за результатами проведених заходів державного фінансового контролю та не надано право органу державного фінансового контролю звертатись до суду із позовами про визнання недійсними договорів про закупівлю товарів, робіт та послуг за бюджетні кошти.

Позиція позивача-3.

Комунальна установа «Центр з обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської ради у клопотанні за вх.№ 4096/24 від 12.02.2024р. зазначила, що підтримує позовні вимоги прокуратури в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову.

Письмового відзиву чи заперечень від відповідача не подано.

Обставини, встановлені судом.

Відповідно до п. 1.1 статуту Комунальної установи «Центр з обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської ради», затвердженого рішенням першої сесії Виноградівської міської ради 8 скликання від 21.12.2020р. № 26, Комунальна установа «Центр з обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської ради Закарпатської області (далі - Комунальна установа) знаходиться у комунальній власності Виноградівської міської територіальної громади, згідно рішення першої сесії Виноградівської міської ради восьмого скликання «Про вступ у права засновника комунальної установи «Центр з обслуговування закладів освіти Виноградівського району» Виноградівської районної ради Закарпатської області» № 26 від 21.12.2020 року. Комунальна установа створена на базі комунального майна Виноградівської міської ради Закарпатської області.

Згідно із п. 1.2 статуту засновником Комунальної установи є Виноградівська міська рада Закарпатської області (далі - Засновник), за адресою: 90300, Закарпатська область, м.Виноградів, площа Миру, 5, , яка представляє спільні інтереси територіальної громади. Засновник здійснює фінансування, матеріально - технічне забезпечення, надає необхідні будівлі, інженерні комунікації, обладнання, транспортні засоби, встановлює їх статус.

За приписами п. 2.1 статуту Комунальна установа є самостійним суб`єктом господарювання, що здійснює некомерційну (неприбуткову) господарську діяльність та фінансується за рахунок коштів місцевого, державного бюджету та інших коштів не заборонених чинним законодавством України.

За умовами п. 2.2 статуту Комунальна установа є юридичною особою з дня її державної реєстрації, має самостійний баланс, розрахунковий та інші рахунки в органах Державного казначейства, печатку, штампи та фірмові бланки зі своїм найменуванням.

13.05.2020р. Комунальною установою «Центр з обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської ради» (позивач-3) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кастум» (відповідач) укладено договір № 385 про постачання та замовлення потужності природного газу (Договір).

Відповідно до п. 1.1 договору, в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу, код ДК 021:2015:09120000-6 Газове паливо, (природний газ (для споживачів, які не є побутовими) та здійснювати замовлення потужності щодо кожного періоду та обсягу постачання газу, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу та потужність (компенсація витрати на транспортування природного газу) в розмірах, строки та порядку, що визначені цим договором.

Згідно із п. 1.2 договору орієнтований річний обсяг постачання газу/обсяг для замовлення потужності - 1 725 тис. куб. м.

За приписами п. 4.1 договору розрахунки за поставлений споживачеві газ здійснюються за ціною, що вільно встановлюється між постачальником та споживачем з урахуванням волатильности (коливання) ціни на природний газ на ринку, в межах загальної вартості природного газу, визначеного цим договором.

За умовами п. 4.2 договору загальна вартість цього договору становить 4 812 750,00 грн (чотири мільйони вісімсот дванадцять тисяч сімсот п`ятдесят гривень, нуль копійок), у тому числі ПДВ 20% - 802125,00 грн (вісімсот дві тисячі сто двадцять п`ять гривень, нуль копійок).

Відповідно до п. 4.4 договору ціна за 1000 куб.м. природного газу станом на дату укладення цього договору становить 2790,00 грн (дві тисячі сімсот дев`яносто гривень, нуль копійок) в т.ч. ПДВ 20% - 465,00 грн (чотириста шістдесят п`ять гривень, нуль копійок) та є змінною. Порядок зміни такої ціни відбувається згідно із вимогами цього договору.

Згідно із п. 4.4.1 договору орієнтована загальна вартість природного газу за цим договором станом на дату укладення цього договору становить 4 555 742,25 грн (чотири мільйони п`ятсот п`ятдесят п`ять тисяч сімсот сорок дві гривні, двадцять п`ять копійок) в т.ч. ПДВ 20% - 759 290,37 грн (сімсот п`ятдесят дев`ять тисяч двісті дев`яносто гривень, тридцять сім копійок).

За приписами п. 4.5 договору з наступного місяця за місяцем укладення цього договору ціна за 1000 куб.м. природного газу (Цу) з урахуванням податку на додану вартість визначається відповідно до порядку, передбаченого пунктом 4.8 цього Договору в межах загальної вартості природного газу, та формується за наступною формулою: Цу = Цбаз х Цдзі.п / Цдзі.баз, де:

Цу - уточнена ціна на газ, грн. за 1000 куб. м;

Цбаз - базова ціна на газ, визначена станом на дату укладення цього договору, грн. за 1000 куб. м (перше речення пункту 4.4 Договору);

Цдзі.п - поточна ціна на газ згідно довідки ТПП або документа іншого компетентного органу - розраховується, як середньоарифметичне цін перших десяти робочих днів поточного місяця, грн. за 1000 куб. м;

Цдзі.баз базова ціна на газ згідно довідки ТПП або документа іншого компетентного органу - розраховується, як середньоарифметичне цін перших десяти робочих днів місяця підписання договору, грн. за 1000 куб. м;

При цьому ціни Цдзі.п та Цдзі.баз повинні бути розраховані на підставі даних, отриманих виключно з одного джерела котирувань про розрахункову приведену вартість природного газу на європейських хабах (ТТF, Gaspool та NCG) до кордону України, з урахуванням усередненої вартості транспортування магістральними газопроводами Європи та курсу валют, та за однакових умов постачання природного газу.

За умовами п. 4.6 договору зміна ціни за 1000 куб.м. природного газу в сторону збільшення відбувається з дотриманням усіх наступних умов: один раз на місяць; з дотриманням формули, передбаченої пунктом 4.5 Договору, не більше, ніж на 10% від ціни за 1000 куб.м. за попередній розрахунковий місяць та в порядку, визначеному пунктами 4.8, 4.9 цього Договору.

Відповідно до п. 4.8 договору щомісячно (з наступного місяця за місяцем укладення цього Договору та протягом всього строку дії цього Договору) до 20 числа поточного місяця постачальник повинен в обов`язковому порядку надсилати споживачу (електронні копії - на офіційну електронну адресу, а оригінали - поштовим відправленням з повідомленням про вручення або доставка кур`єром під підпис уповноваженої споживачем особи на отримання листів) офіційну довідку ТПП або документа іншого компетентного органу, вимоги до якої визначені цим Договором (пункт 4.5 та Додаток _ до цього договору) з інформацією за поточний місяць, та розрахунок уточненої ціни на поточний місяць за підписом уповноваженої особи постачальника (за формою, встановленою в Додатку _ до цього договору), здійснений на підставі зазначеної довідки та згідно формули, встановленої в пункті 4.5 Договору, з дотриманням пунктів 4.6, 4.7 Договору. Такі зміни до Договору набувають чинності на 4 (четвертий) робочий день від дати вручення оригіналу зазначеного листа споживачу (крім випадку, передбаченого підпунктом 4.8.1 Договору) без внесення змін до пункту 4.4 цього Договору. Призупинення оплати споживачем за спожитий газ за цим Договором не є підставою для припинення постачання природного газу-протягом строку призупинення такого платежу.

Згідно із п. 4.8.1 договору у разі наявності у споживача обґрунтованих зауважень до наданого розрахунку уточненої ціни на поточний місяць (недотримання формули, технічні помилки тощо) чи до інформації, наданої в довідці ТПП або документі іншого компетентного органу, споживач протягом З (трьох) робочих днів від дати отримання зазначеної довідки та розрахунку має право звернутись до постачальника з письмовою вимогою (на офіційну електронну адресу та поштою) щодо усунення виявлених невідповідностей (в т.ч. надання правильного розрахунку чи коректної довідки), та призупинити оплату газу, спожитого за відповідний місяць, до моменту усунення таких невідповідностей, без застосування штрафних санкцій до споживача. Призупинення оплати споживачем за спожитий газ за цим Договором не є підставою для припинення постачання природного газу протягом строку призупинення такого платежу.

За приписами п. 4.9 договору у разі недотримання постачальником вимог пункту 4.8 та підпункту 4.8.1 цього Договору, споживач отримує офіційну довідку ТПП або документ іншого компетентного органу самостійно та розраховує ціну природного газу на поточний розрахунковий місяць у порядку, передбаченому пунктами 4.5, 4.6, 4.7 цього Договору, та в односторонньому порядку змінює ціну природного газу на поточний розрахунковий місяць шляхом надсилання постачальнику (електронну копію листа на офіційну електронну адресу, а оригінал - поштовим відправленням з повідомленням про вручення або доставки кур`єром під підпис про отримання уповноваженої постачальником особи на отримання листів) розрахунку уточненої ціни на поточний місяць, форма якого визначена в Додатку _ цього договору. Такі зміни до Договору набирають чинності від дати вручення оригіналу зазначеного листа постачальнику без внесення змін до пункту 4.4 цього Договору.

За умовами п. 4.12 договору загальна вартість Договору складається із місячних сум вартості газу поставленого споживачеві за цим Договором та місячних сум вартості замовленої потужності. Зміна ціни природного газу відповідно до пунктів 4.8, 4.9 цього Договору є її формуванням, та не є зміною істотних умов цього Договору у розумінні статті 36 Закону України Про публічні закупівлі.

Відповідно до п. 5.1 договору розрахунковий період за цим Договором становить один календарний місяць з 07.00 години першого дня місяця до 07.00 години першого дня наступного місяця включно (надалі - розрахунковий період або розрахунковий місяць або поточний місяць або звітний місяць).

Згідно із п. 5.2 договору оплата газу, спожитого за розрахунковий місяць, здійснюється за фактично поставлений газ протягом 20 (двадцяти) робочих днів від дати підписання уповноваженими особами обох сторін акта приймання-передачі природного газу за відповідний місяць. Оплата здійснюється за умови наявності в акті приймання-передачі природного газу за звітний місяць посилання на повний номер і дату укладання цього Договору (останнього додаткового договору до цього Договору) та вказаної вартості поставленого газу.

За приписами п. 6.1.1 договору постачальник має право отримувати від споживача оплату поставленого газу та замовленої потужності відповідно до умов цього Договору.

За умовами п. 6.2 договору постачальник зобов`язаний: щомісячно складати та передавати на підпис споживачу акт приймання-передачі природного газу, акт приймання-передачі потужності у порядку, визначеному Договором (п. 6.2.5); в порядку та в строки, визначені пунктом 4.8 цього Договору, надавати споживачу довідку ТПП або документ іншого компетентного органу за відповідний розрахунковий місяць та розрахунок уточненої ціни на поточний місяць (а. 6.2.6); дотримуватись умов та порядку формування ціни на природний газ, визначених пунктами 4.5, 4.6, 4.7, 4.8, 4.9, 4.10 та підпунктом 4.8.1 цього Договору (п. 6.2.7).

Відповідно до п. 6.3 договору споживач має право: отримувати природний газ в обсягах та на умовах, визначених цим Договором (п. 6.3.1); отримувати від постачальника довідку ТПП або документ іншого компетентного органу та розрахунок уточненої ціни на поточний місяць в порядку, визначеному цим Договором, а також отримувати самостійно довідку ТПП або документ іншого компетентного органу для вчинення дій, передбачених цим Договором (п. 6.3.5).

Згідно із п. 6.4.2 договору споживач зобов`язується оплачувати постачальнику вартість газу та потужності на умовах та в обсягах, визначених Договором.

За приписами п. 13.1 договору умови цього Договору можуть бути змінені за згодою сторін у порядку, визначеному законодавством України, шляхом укладання сторонами додаткової угоди до цього Договору. Всі зміни та доповнення до цього Договору будуть мати юридичну силу, якщо вони виконані в письмовій формі та належним чином підписані уповноваженими представниками сторін. Такі зміни та доповнення до цього Договору вважаються його невід`ємною частиною.

За умовами п. 15.1 договору цей Договір набуває чинності з 13.05.2020р. і діє по 31.12.2020р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення. Закінчення строку дії Договору не звільняє сторони від виконання тих зобов`язань, що лишились невиконаними.

Відповідно до п. 15.2 договору у разі невиконання сторонами умов цього Договору в установлений термін він діє до повного виконання ними своїх зобов`язань, що не звільняє сторони від відповідальності за невиконання взятих на себе зобов`язань за цим Договором.

Договір підписано сторонами, скріплено їх печатками та копія договору долучена до матеріалів справи.

Листом за вих. № 03/09/01 від 03.09.2020р. відповідач повідомив позивачу -3 про те, що у зв`язку із зростанням закупівельних цін на газ та значною різницею між ціною на газ у Договорі та середньоринковими закупівельними цінами на території України змушений підняти вартість природного газу з 01.09.2020р. до ринкових цін станом на вересень 2020 року. На підтвердження вказаних обставин, до листа долучено копію Експертного висновку Львівської торгово-промислової палати № 19-09/747 від 01.09.2020р.

З огляду на вищенаведене, відповідач скерував позивачу 3 додаткову угоду № 1, додаткову угоду № 2, додаткову угоду № 3 та додаткову угоду № 4.

Відповідно до п. 1 додаткової угоди № 1 від 14.09.2020р. до договору № 385 на постачання природного газу від 13.05.2020р. сторони погодили викласти п. 4.4 розділу 4 договору в наступній редакції: 4.4 Ціна за 1000 куб.м. природного газу станом на дату укладення цього договору становить 3069,00 грн (три тисячі шістдесят дев`ять гривень, нуль копійок) в т.ч. ПДВ 20% - 511,50 грн (п`ятсот одинадцять гривень, п`ятдесят копійок) та є змінною. Порядок зміни такої ціни відбувається згідно із вимогами цього договору.

Згідно із п. 1 додаткової угоди № 2 від 15.09.2020р. до договору № 385 на постачання природного газу від 13.05.2020р. сторони погодили викласти п. 4.4 розділу 4 договору в наступній редакції: 4.4 Ціна за 1000 куб.м. природного газу станом на дату укладення цього договору становить 3375,90 грн (три тисячі триста сімдесят п`ять гривень, дев`яносто копійок) в т.ч. ПДВ 20% - 562,65 грн (п`ятсот шістдесят дві гривні, шістдесят п`ять копійок) та є змінною. Порядок зміни такої ціни відбувається згідно із вимогами цього договору.

За приписами п. 1 додаткової угоди № 3 від 16.09.2020р. до договору № 385 на постачання природного газу від 13.05.2020р. сторони погодили викласти п. 4.4 розділу 4 договору в наступній редакції: 4.4 Ціна за 1000 куб.м. природного газу станом на дату укладення цього договору становить 3713,49 грн (три тисячі сімсот тринадцять гривень, сорок дев`ять копійок) в т.ч. ПДВ 20% - 618,92 грн (шістсот вісімнадцять гривень, дев`яносто дві копійки) та є змінною. Порядок зміни такої ціни відбувається згідно із вимогами цього договору.

За умовами п. 1 додаткової угоди № 4 від 17.09.2020р. до договору № 385 на постачання природного газу від 13.05.2020р. сторони погодили викласти п. 4.4 розділу 4 договору в наступній редакції: 4.4 Ціна за 1000 куб.м. природного газу станом на дату укладення цього договору становить 4084,83 грн (чотири тисячі вісімдесят чотири гривні, вісімдесят три копійки) в т.ч. ПДВ 20% - 680,81 грн (шістсот вісімдесят гривень, вісімдесят одна копійка) та є змінною. Порядок зміни такої ціни відбувається згідно із вимогами цього договору.

Відповідно до п. 4 додаткових угод №1, № 2, №3, № 4, ці додаткові угоди є невід`ємними частинами договору на постачання природного газу № 385 від 13.05.2020р. та набирають чинності з моменту їх підписання сторонами та поширюють свою дію на період з 01.09.2020 року.

02.11.2020 року позивачем 3 та відповідачем укладено додаткову угоду № 5 до договору № 385 на постачання природного газу від 13.05.2020р., відповідно до п. 1 якої сторони погодили викласти п. 4.4 розділу 4 договору в наступній редакції: 4.4 Ціна за 1000 куб.м. природного газу станом на дату укладення цього договору становить 4493,31 грн (чотири тисячі чотириста дев`яносто три гривні, тридцять одна копійка) в т.ч. ПДВ 20% - 748,89 грн (сімсот сорок вісім гривень, вісімдесят дев`ять копійок) та є змінною. Порядок зміни такої ціни відбувається згідно із вимогами цього договору.

Відповідно до п. 4 додаткової угоди № 5 від 02.11.2020р. ця додаткова угода є невід`ємною частиною договору на постачання природного газу № 385 від 13.05.2020р. та набирає чинності з моменту її підписання сторонами та поширює свою дію на період з 01.10.2020 року.

10.11.2020 року позивачем 3 та відповідачем укладено додаткову угоду № 6 до договору № 385 на постачання природного газу від 13.05.2020р., відповідно до п. 1 якої сторони погодили викласти п. 4.6 договору в наступній редакції - зміна ціни за 1000 куб.м. природного газу в сторону збільшення відбувається з дотриманням усіх наступних умов: один раз на 10 днів; виключно за формулою, визначеною пунктом 4.5 Договору, та з дотриманням порядку, встановленого пунктами 4.8, 4.9 Договору; викласти п. 4.4 розділу 4 договору в наступній редакції: 4.4 Ціна за 1000 куб.м. природного газу станом на дату укладення цього договору становить 4942,64 грн (чотири тисячі дев`ятсот сорок дві гривні, шістдесят чотири копійки) в т.ч. ПДВ 20% - 823,77 грн (вісімсот двадцять три гривні, сімдесят сім копійок) та є змінною. Порядок зміни такої ціни відбувається згідно із вимогами цього договору.

Відповідно до п. 4 додаткової угоди № 6 від 10.11.2020р. ця додаткова угода є невід`ємною частиною договору на постачання природного газу № 385 від 13.05.2020р. та набирає чинності з моменту її підписання сторонами та згідно ст. 631 Цивільного кодексу України поширює свою дію на період з 10.10.2020 року.

11.11.2020 року позивач 3 та відповідач уклали додаткову угоду № 7 до договору № 385 на постачання природного газу від 13.05.2020р., відповідно до п. 1 якої сторони погодили викласти п. 4.4 розділу 4 договору в наступній редакції: 4.4 Ціна за 1000 куб.м. природного газу станом на дату укладення цього договору становить 5436,90 грн (п`ять тисяч чотириста тридцять шість гривень дев`яносто копійок) в т.ч. ПДВ 20% - 906,15 грн (дев`ятсот шість гривень, п`ятнадцять копійок) та є змінною. Порядок зміни такої ціни відбувається згідно із вимогами цього договору.

Відповідно до п. 4 додаткової угоди № 7 від 11.11.2020р. ця додаткова угода є невід`ємною частиною договору на постачання природного газу № 385 від 13.05.2020р. та набирає чинності з моменту її підписання сторонами та згідно ст. 631 Цивільного кодексу України поширює свою дію на період з 20.10.2020 року.

Листом вих. № 01/11/01 від 01.11.2020р. відповідач повідомив позивачу -3 про те, що у зв`язку із зростанням закупівельних цін на газ та значною різницею між ціною на газ у Договорі та середньоринковими закупівельними цінами на території України змушений підняти вартість природного газу з 01.11.2020р. до ринкових цін станом на листопад 2020 року. На підтвердження вказаних обставин, до листа долучено копію Експертного висновку Львівської торгово-промислової палати № 19-09/1031 від 30.10.2020р.

З огляду на вищенаведене, відповідач скерував позивачу 3 додаткову угоду № 8.

20.11.2020 року позивач 3 та відповідач уклали додаткову угоду № 8 до договору № 385 на постачання природного газу від 13.05.2020р., відповідно до п. 1 якої сторони погодили викласти п. 4.4 розділу 4 договору в наступній редакції: 4.4 Ціна за 1000 куб.м. природного газу станом на дату укладення цього договору становить 5980,59 грн (п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят гривень п`ятдесят дев`ять копійок) в т.ч. ПДВ 20% - 996,77 грн (дев`ятсот дев`яносто шість гривень, сімдесят сім копійок) та є змінною. Порядок зміни такої ціни відбувається згідно із вимогами цього договору.

Відповідно до п. 4 додаткової угоди № 8 від 20.11.2020р. ця додаткова угода є невід`ємною частиною договору на постачання природного газу № 385 від 13.05.2020р. та набирає чинності з моменту її підписання сторонами та поширює свою дію на період з 01.11.2020 року.

Листом за вих. № 20/11/01 від 20.11.2020р. відповідач повідомив позивачу -3 про те, що у зв`язку із зростанням закупівельних цін на газ та значною різницею між ціною на газ у Договорі та середньоринковими закупівельними цінами на території України змушений підняти вартість природного газу з 01.11.2020р. до ринкових цін станом на листопад 2020 року. На підтвердження вказаних обставин, до листа долучено копію Експертного висновку Харківської торгово-промислової палати № 1479/20 від 20.11.2020р.

З огляду на вищенаведене, відповідач скерував позивачу 3 додаткову угоду № 9.

30.11.2020 року позивач 3 та відповідач уклали додаткову угоду № 9 до договору № 385 на постачання природного газу від 13.05.2020р., відповідно до п. 1 якої сторони погодили викласти п. 4.4 розділу 4 договору в наступній редакції: 4.4 Ціна за 1000 куб.м. природного газу станом на дату укладення цього договору становить 6578,64 грн (шість тисяч п`ятсот сімдесят вісім гривень шістдесят чотири копійки) в т.ч. ПДВ 20% - 1096,44 грн (одна тисяча дев`яносто шість гривень, сорок чотири копійки) та є змінною. Порядок зміни такої ціни відбувається згідно із вимогами цього договору.

Відповідно до п. 4 додаткової угоди № 9 від 30.11.2020р. ця додаткова угода є невід`ємною частиною договору на постачання природного газу № 385 від 13.05.2020р. та набирає чинності з моменту її підписання сторонами та поширює свою дію на період з 10.11.2020 року.

Листом за вих. № 04/12/01 від 04.12.2020р. відповідач повідомив позивачу -3 про те, що у зв`язку із зростанням закупівельних цін на газ та значною різницею між ціною на газ у Договорі та середньоринковими закупівельними цінами на території України змушений підняти вартість природного газу з 01.12.2020р. до ринкових цін станом на грудень 2020 року. На підтвердження вказаних обставин, до листа долучено копію Експертного висновку Харківської торгово-промислової палати № 1593/20 від 04.12.2020р.

З огляду на вищенаведене, відповідач скерував позивачу 3 додаткову угоду № 10.

22.12.2020 року позивач 3 та відповідач уклали додаткову угоду № 10 до договору № 385 на постачання природного газу від 13.05.2020р., відповідно до п. 1 якої сторони погодили викласти п. 4.4 розділу 4 договору в наступній редакції: 4.4 Ціна за 1000 куб.м. природного газу станом на дату укладення цього договору становить 7235,84 грн (сім тисяч двісті тридцять п`ять гривень вісімдесят чотири копійки) в т.ч. ПДВ 20% - 1205,97 грн (одна тисяча двісті п`ять гривень, дев`яносто сім копійок) та є змінною. Порядок зміни такої ціни відбувається згідно із вимогами цього договору.

Відповідно до п. 4 додаткової угоди № 10 від 22.12.2020р. ця додаткова угода є невід`ємною частиною договору на постачання природного газу № 385 від 13.05.2020р. та набирає чинності з моменту її підписання сторонами та поширює свою дію на період з 01.12.2020 року.

28.12.2020 року позивач 3 та відповідач уклали додаткову угоду № 11 до договору № 385 на постачання природного газу від 13.05.2020р., у якій сторони погодили Пункт 15.1 Договору №385 від 13.05.2020 року на постачання природного газу викласти у наступній редакції: «Цей договір набуває чинності з 13.05.2020 року і діє по 31.12.2021р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Листом за вих. № 05/01/01 від 05.01.2021р. відповідач повідомив позивачу -3 про те, що у зв`язку із зростанням закупівельних цін на газ та значною різницею між ціною на газ у Договорі та середньоринковими закупівельними цінами на території України змушений підняти вартість природного газу до ринкових цін станом на січень 2021 року. На підтвердження вказаних обставин, до листа долучено копію Експертного висновку Харківської торгово-промислової палати № 1/21 від 04.01.2021р.

З огляду на вищенаведене, відповідач скерував позивачу-3 додаткові угоди № 12, № 13 та № 14.

18.01.2021 року позивач 3 та відповідач уклали додаткову угоду № 12 до договору № 385 на постачання природного газу від 13.05.2020р., відповідно до п. 1 якої сторони погодили викласти п. 4.4 розділу 4 договору в наступній редакції: 4.4 Ціна за 1000 куб.м. природного газу станом на дату укладення цього договору становить 7958,70 грн (сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят гривень сімдесят копійок) в т.ч. ПДВ 20% - 1326,45 грн (одна тисяча триста двадцять шість гривень, сорок п`ять копійок) та є змінною. Порядок зміни такої ціни відбувається згідно із вимогами цього договору.

Відповідно до п. 4 додаткової угоди № 12 від 18.01.2021р. ця додаткова угода є невід`ємною частиною договору на постачання природного газу № 385 від 13.05.2020р. та набирає чинності з моменту її підписання сторонами та поширює свою дію на період з 01.01.2021 року.

19.01.2021 року позивач 3 та відповідач уклали додаткову угоду № 13 до договору № 385 на постачання природного газу від 13.05.2020р., відповідно до п. 1 якої сторони погодили викласти п. 4.4 розділу 4 договору в наступній редакції: 4.4 Ціна за 1000 куб.м. природного газу станом на дату укладення цього договору становить 8753,77 грн (вісім тисяч сімсот п`ятдесят три гривні сімдесят сім копійок) в т.ч. ПДВ 20% - 1458,96 грн (одна тисяча чотириста п`ятдесят вісім гривень, дев`яносто шість копійок) та є змінною. Порядок зміни такої ціни відбувається згідно із вимогами цього договору.

Відповідно до п. 4 додаткової угоди № 13 від 19.01.2021р. ця додаткова угода є невід`ємною частиною договору на постачання природного газу № 385 від 13.05.2020р. та набирає чинності з моменту її підписання сторонами та поширює свою дію на період з 10.01.2021 року.

20.01.2021 року позивач 3 та відповідач уклали додаткову угоду № 14 до договору № 385 на постачання природного газу від 13.05.2020р., відповідно до п. 1 якої сторони погодили викласти п. 4.4 розділу 4 договору в наступній редакції: 4.4 Ціна за 1000 куб.м. природного газу станом на дату укладення цього договору становить 9628,27 грн (дев`ять тисяч шістсот двадцять вісім гривень двадцять сім копійок) в т.ч. ПДВ 20% - 1604,71 грн (одна тисяча шістсот чотири гривні, сімдесят одна копійка) та є змінною. Порядок зміни такої ціни відбувається згідно із вимогами цього договору.

Відповідно до п. 4 додаткової угоди № 14 від 20.01.2021р. ця додаткова угода є невід`ємною частиною договору на постачання природного газу № 385 від 13.05.2020р. та набирає чинності з моменту її підписання сторонами та поширює свою дію на період з 20.01.2021 року.

Додаткові угоди № 1 від 14.09.2020р., № 2 від 15.09.2020р., № 3 від 16.09.2020р., № 4 від 17.09.2020р., № 5 від 02.11.2020р., № 6 від 10.11.2020р., № 7 від 11.11.2020р., № 8 від 20.11.2020р., № 9 від 30.11.2020р., № 10 від 22.12.2020р., № 12 від 28.12.2020р., № 13 від 19.01.2021р., № 14 від 20.01.2021р. до договору № 385 від 13.05.2020р. підписані позивачем 3 і відповідачем та копії додаткових угод долучено до матеріалів справи, оригінали надані для огляду.

На виконання умов договору відповідач поставив позивачу 3 природний газ, на оплату якого відповідач виставив рахунки фактури, та відповідно до представлених позивачем 3 оригіналів рахунків фактур поставлено природний газ згідно рахунку № СФ-0000936 у вересні 2020р. у кількості 0,18974 т. куб. м. на суму 775,06 грн.; відповідно до рахунку-фактури № СФ-0001106 у жовтні 2020р. поставлено природний газ у загальній кількості 42,6т. куб. м., на суму 229937,12 грн.; відповідно до рахунку-фактури № СФ-0001254 у листопаді 2020р. поставлено природний газ у кількості 220,29740т. куб. м., на суму 1 449257,29 грн.; відповідно до рахунку-фактури № СФ-0001329 у грудні 2020р. поставлено природний газ у кількості 432,95327т. куб. м., на суму 3 132780,62 грн.; відповідно до рахунку-фактури № СФ-0001951 у січні 2021р. поставлено природний газ у кількості 2,59652 т. куб. м., на суму 25000,00 грн., в загальному обсязі 698.63693 т. куб. м. Прокурор у позовній заяві зазначає, що згідно рахунків фактур № СФ-0000936, № СФ-0001106, № СФ-0001254, та № СФ-0001329 поставлено природний газ в загальному обсязі 696.04041 т. куб. м.

Відповідно до представлених платіжних доручень позивачем 3 здійснено оплати за природний газ на загальну суму 4837750,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 4938 від 16.10.2020р. на суму 775,06 грн.; № 5398 від 18.11.2020р. на суму 4287,00 грн.; № 5398 від 18.11.2020р. на суму 57972,12грн.; № 5398 від 18.11.2020р. на суму 100000,00 грн.; № 5398 від 18.11.2020 на суму 5469,00 грн.; № 5398 від 18.11.2020р. на суму 6517,00 грн.; № 5398 від 18.11.2020р. на суму 20125,00грн.; № 5398 від 18.11.2020р. на суму 35567,00грн.; № 6087 від 17.12.2020р. на суму 5512,00 грн.; № 6083 від 17.12.2020р. на суму 1053079,29 грн.; № 6084 від 17.12.2020р. на суму 300000,00 грн.; № 6086 від 17.12.2020р. на суму 6344,00 грн.; № 6085 від 17.12.2020р. на суму 9023,00 грн.; № 6088 від 17.12.2020р. на суму 43011,00 грн.; № 6089 від 17.12.2020р. на суму 32288,00 грн.; № 6290 від 28.12.2020р. на суму 2736603,53грн.; № 6289 від 28.12.2020р. на суму 300000,00 грн.; № 6287 від 28.12.2020р. на суму 6344,00 грн.; № 6288 від 28.12.2020р. на суму 9022,00 грн.; № 6286 від 28.12.2020р. на суму 5513,00 грн.;№ 6285 від 28.12.2020р. на суму 43011,00 грн.; № 6284 від 28.12.2020р. на суму 32287,00 грн.; № 596 від 22.03.2021р. на суму 15000,00 грн.; № 597 від 22.03.2021р. на суму 1000,00 грн.; № 598 від 22.03.2021р. на суму 2000,00 грн.; № 599 від 22.03.2021р. на суму 1000,00 грн.; № 600 від 22.03.2021р. на суму 6000,00 грн., копії та оригінали яких додано до матеріалів справи. Прокурор зазначає, що позивачем 3 здійснено оплати за природний газ на загальну суму 4812750,09 грн., відповідно до платіжних доручень.

26.10.2022р. прокурор звернувся до позивача 3 з вимогою № 6750-101-5500Вих-22, якою просив у найкоротший строк надіслати до окружної прокуратури належним чином завірені копії наступних документів: експертний висновок Львівської торгово-промислової палати № 19 09/747 від 01.09.2020р., що став підставою для укладення додаткових угод №1, №2, №3, №4 до договору № 385 від 13.05.2020р. на постачання природного газу; висновки, листи, будь - яку іншу документацію, що стала підставою для укладення додаткових угод № 5, №6, №7, №8 до договору № 385 від 13.05.2020р. на постачання природного газу; експертний висновок Харківської торгово-промислової палати № 1479/20 від 20.11.2020р., що став підставою для укладення додаткової угоди №9 до договору № 385 від 13.05.2020р. на постачання природного газу; експертний висновок Харківської торгово-промислової палати № 1593/20 від 04.12.2020р., що став підставою для укладення додаткової угоди № 10 до договору № 385 від 13.05.2020р. на постачання природного газу; експертний висновок Харківської торгово-промислової палати № 1/21 від 04.01.2021р., що став підставою для укладення додаткових угод № 12, № 13, № 14 до договору № 385 від 13.05.2020р. на постачання природного газу та будь - яку іншу документацію, що стала підставою для укладення вище вказаних додаткових угод до договору № 385 від 13.05.2020р. на постачання природного газу в результаті чого, була змінена ціна за одиницю товару.

У листі за вих. № 01-10/445 від 15.12.2022р. позивач 3 надав прокуратурі пояснення щодо підстав укладення оспорюваних додаткових угод та до листа долучив копії витребуваних прокуратурою документів.

08.02.2023р. прокурор звернувся до позивача 3 з вимогою № 07.50-101-611Вих-23, якою відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», просив у найкоротший строк повідомити окружну прокуратуру, чи будуть вживатись КУ «ЦОЗО», заходи спрямовані на визнання додаткових угод недійсними та стягнення коштів, за непоставлений товар, з метою встановлення підстав для представництва щодо недопущення неефективного використання бюджетних коштів та порушення принципів процедури закупівлі.

Листом за вих № 02-10/86 від 10.02.2023р. позивач 3 повідомив прокуратурі про те, що у зв`язку із значним дефіцитом на оплату праці працівників освітньої галузі на 2023 рік, які підпорядковуються комунальній установі «Центр з обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської ради, а також обмеження щодо проведення видатків бюджетних установ Державною казначейською службою України згідно постанови КМУ від 9 червня 2021р. № 590 «Про затвердження Порядку виконання повноважень Державною казначейською службою в особливому режимі в умовах воєнного стану» відповідно до якої забезпечення судових витрат не є першочерговим, а отже оплата таких не може бути своєчасно здійснена. З огляду на вищенаведене, позивач 3 повідомив, що комунальною установою «Центр з обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської ради не може бути вжито заходів щодо визнання недійсними оспорюваних додаткових угод.

23.01.2023р. прокуратура звернулась до позивача 1 з листом за вих. № 07.50-101-312Вих-23 та до позивача 2 з листом за вих. № 07.50-101-309Вих-23, якими відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», просила у найкоротший строк але не пізніше 02.02.2023р. повідомити окружну прокуратуру, чи будуть вживатись Виноградівською міською радою, як засновником комунальної установи «Центр з обслуговування закладів освіти» та Управлінням Західного офісу Держаудитслужби заходи, спрямовані на визнання оспорюваних додаткових угод недійсними та стягнення коштів, за непоставлений товар, з метою встановлення підстав для представництва щодо недопущення неефективного використання бюджетних коштів та порушення принципів процедури закупівлі.

Листом за вих. № 02-22/313 від 30.01.2023р. позивач 1 повідомив прокуратурі, що у зв`язку із значним дефіцитом та обмеженим бюджетом Виноградівської міської ради, а також введенням у дію постанови КМУ від 9 червня 2021р., №590 «Про затвердження Порядку виконання повноважень Державною казначейською службою в особливому режимі в умовах воєнного стану» витрати на оплату судового збору не можуть бути здійснені, оскільки вони не є в переліку першочергових витрат, а тому Виноградівська міська рада не може звернутися до суду з позовом про визнання недійсними оспорюваних додаткових угод.

Листом за вих. № 130717-17/253-2023 від 27.01.2023р. позивач 2 повідомив прокуратурі, що станом на час надання відповіді, Управлінням заходи державного фінансового контролю в КУ «Центр з обслуговування закладів освіти Виноградівського району» Виноградівської районної ради Закарпатської області, під час якого б перевірялися питання порушені в листі стосовно дотримання законодавства у сфері публічних закупівель під час закупівлі «Природного газу» за ідентифікатором UA-2020-02-10-001073-с (інспектування, аудит, моніторинг закупівлі та перевірка закупівлі) не проводились, відповідно заходи по усуненню порушень законодавства у сфері публічних закупівель не вживались.

Додатково зазначено, що Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» не надано права органу державного фінансового контролю звертатися із позовами до фізичних осіб-підприємців, приватних підприємств, установ, організацій, фізичних осіб, а лише до підконтрольної установи за результатами проведених заходів державного фінансового контролю.

25.09.2023р. прокуратура звернулася до позивача 2 із листом за вих. № 07.50-101-2159-23/5497ВИХ-23 07.50-78-2159-23, до позивача - 1 із листом за вих. № 07.50-101-2159-23/5498ВИХ-23 07.50-78-2159-23 та до позивача 3 із листом за вих. № 07.50-101-2159-23/5499ВИХ-23 07.50-78-2159-23, якими, керуючись ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», повідомила позивачам про те, що Берегівською окружною прокуратурою буде подано позовну заяву в інтересах держави в особі Західного офісу Держаудитслужби, Виноградівської міської ради, комунальної установи «Центр з обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської ради до ТОВ «КАСТУМ» про визнання додаткових угод № 1-10, № 12-14 до Договору № 385 від 13.05.2020р. про закупівлю природного газу недійсними та стягнення грошових коштів.

Позиція суду.

Щодо права прокуратури на звернення до суду з даним позовом, суд враховує наступне.

Відповідно до частин третьої - п`ятої статті 53 ГПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень, щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Як встановлено судом позов у цій справі прокурор подав в інтересах держави в особі позивачів з посиланням на їх бездіяльність щодо захисту інтересів держави, які полягають у забезпеченні реалізації принципів регулювання бюджетних відносин під час здійснення публічних закупівель, що свідчить про нездійснення захисту інтересів держави вказаними органами та наявність підстав, передбачених ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», для здійснення прокурором представництва в суді законних інтересів держави.

Підставою для звернення прокурора до суду в інтересах держави в особі Виноградівської міської ради з даним позовом визначено порушення економічних інтересів держави, що полягає у неналежному та нераціональному, з порушенням Закону використанні бюджетних коштів яке призводить до порушення інтересів територіальної громади щодо забезпечення фінансування закладів освіти та те, що Комунальна установа «Центр з обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської ради» та Виноградівська міська рада з часу укладення додаткових угод (з вересня 2020 року) та до моменту подання позову не звернулись до суду про визнання додаткових угод недійсними та стягнення коштів.

При цьому, судом встановлено, що до моменту звернення прокурора з даним позовом до Господарського суду Львівської області, а також після подання прокурором позову, позивачі не зверталися до суду з позовом про визнання додаткових угод недійсними та стягнення з відповідача надміру сплачених коштів. Окрім того, останніми не вживалися заходи, направлені на врегулювання будь-яким іншим способом питання щодо повернення переплачених коштів.

Таким чином, дії позивачів свідчать саме про пасивність поведінки останніх, які, розуміючи порушення інтересів держави та маючи відповідні повноваження для їх захисту, за відповідним захистом не зверталися.

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття "інтерес держави".

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 зі справи № 806/1000/17).

У справі, що розглядається, прокурор обґрунтував наявність "інтересів держави" тією обставиною, що правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів, в тому числі і місцевих бюджетів, становлять суспільний інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) угод, на підставі яких ці кошти витрачаються, такому суспільному інтересу не відповідає.

Водночас пункт 3 частини першої статті 131-1 Конституції передбачає можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках.

Аналіз частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) уповноважений орган - це центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері публічних закупівель.

Положенням про Державну аудиторську службу України, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016р. № 43, в редакції від 09.11.2022р., що діяла на час звернення з позовом, визначено, що Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю (п.1).

Згідно з підпунктом 3 пункту 4 цього ж Положення Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань реалізує державний фінансовий контроль через здійснення, зокрема, перевірки закупівель.

Відповідно до вказаного Положення Державна аудиторська служба вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, зокрема звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (пп.9 п.4 Положення).

Відповідно до правового висновку Верховного суду, викладеного у постанові від 21.03.2019р. у справі № 912/898/18 Держаудитслужба набуває статусу позивача внаслідок звернення до суду з метою усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, проте оскільки сторонами не доведено а судами не встановлено, що вказаний орган здійснюючи фінансовий контроль виявив порушення законодавства у спірних правовідносинах, у нього не виникло право на звернення до суду із даним позовом, тому у спірних правовідносинах Держаудитслужба не набуває статусу позивача.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги відсутність доказів на підтвердження здійснення Західним офісом Держаудитслужби заходів фінансового контролю щодо дотримання вимог законодавства Комунальною установою «Центр з обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кастум» при укладенні та виконанні Договору № 385 від 13.05.2020р. про закупівлю природного газу, обставини, викладені у клопотанні прокуратури за вх. № 6315/24 від 04.03.2024р. та поясненнях позивача - 2 за вх.№ 30519/23 від 13.12.2023р. суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для звернення прокурора із позовом в інтересах держави в особі Західного офісу Держаудитслужби, а відтак вважає за необхідне залишити поданий прокурором позов в інтересах держави в особі позивача - 2 без розгляду відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України.

Згідно із пунктами 2.1, 2.2 статуту Комунальної установи «Центр з обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської ради позивач - 3 Комунальна установа є самостійним суб`єктом господарювання, що здійснює некомерційну (неприбуткову) господарську діяльність та фінансується за рахунок коштів місцевого, державного бюджету та інших коштів не заборонених чинним законодавством України; Комунальна установа є юридичною особою з дня її державної реєстрації, має самостійний баланс, розрахунковий та інші рахунки в органах Державного казначейства, печатку, штампи та фірмові бланки зі своїм найменуванням та є стороною договору № 385 від 13.05.2020р. про закупівлю природного газу та спірних додаткових угод..

Щодо повноважень Комунальної установи як розпорядника бюджетних коштів Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.06.2023 по справі № 905/1907/21 звертає увагу на таке. За висновками КГС ВС, викладеними у підпункті 6.45 постанови від 16.05.2021 у справі № 910/11847/19, правовий статус розпорядників бюджетних коштів, їх повноваження та відповідальність визначені положеннями БК України та підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228, якою затверджено Порядок складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ (далі - Порядок).

Відповідно до статті 22 БК України для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня. Пунктом 18 частини першої статті 2 БК України передбачено, що головні розпорядники бюджетних коштів - бюджетні установи в особі їх керівників, які відповідно до статті 22 цього Кодексу отримують повноваження шляхом встановлення бюджетних призначень. Розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня - розпорядник, який у своїй діяльності підпорядкований відповідному головному розпоряднику та (або) діяльність якого координується через нього (абзац третій пункту 7 Порядку).

Поняття та функції розпорядників бюджетних коштів визначені підпунктом 47 статті 2 БК України, згідно з яким розпорядник бюджетних коштів - бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення витрат бюджету (постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18 (підпункт 6.20) та від 23.10.2019 у справі № 922/3013/18 (підпункт 6.22)).

Бюджетне асигнування - повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов`язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження. Бюджетне зобов`язання - будь-яке здійснене відповідно до бюджетного асигнування розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, згідно з якими необхідно здійснити платежі протягом цього ж періоду або у майбутньому. Бюджетне призначення - повноваження головного розпорядника бюджетних коштів, надане цим Кодексом, законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), яке має кількісні, часові і цільові обмеження та дозволяє надавати бюджетні асигнування (пункти 6, 7 та 8 частини першої статті 2 БК України).

Абзацами першим та другим пункту 5 Порядку визначено, зокрема, що установам можуть виділятися бюджетні кошти тільки за наявності затверджених кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету, планів спеціального фонду. Установи мають право брати бюджетні зобов`язання витрачати бюджетні кошти на цілі та в межах, установлених затвердженими кошторисами, планами асигнувань загального фонду бюджету, планами надання кредитів із загального фонду бюджету, планами спеціального фонду. За змістом абзацу другого пункту 43 Порядку розпорядники мають право провадити діяльність виключно в межах бюджетних асигнувань, затверджених кошторисами, планами асигнувань загального фонду бюджету, планами надання кредитів із загального фонду бюджету, планами спеціального фонду.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що Комунальна установа у спірних правовідносинах, які виникли щодо закупівлі природного газу за Договором, діє як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня (отримувач бюджетних коштів) та є замовником зазначеного товару в обсязі та в межах видатків, що визначені розпорядниками бюджетних коштів вищого рівня (висновки КГС ВС, викладені у підпункті 6.49 постанови від 16.03.2021 у справі № 910/11847/19).

Отже, у відносинах щодо укладання договорів з постачальником природного газу та розрахунку за такими договорами комунальна установа яка є розпорядником бюджетних коштів, виступає не як суб`єкт владних повноважень, а як сторона у зобов`язальних правовідносинах. У цьому висновку Велика Палата Верховного Суду звертається до власних висновків, викладених у підпунктах 6.27-6.29 постанови від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18 та підпунктах 6.30-6.32 постанови від 23.10.2019 у справі № 922/3013/18.

Використання коштів місцевого бюджету становить суспільний інтерес та стосується прав та інтересів великого кола осіб - мешканців відповідної територіальної громади. Завданням органу місцевого самоврядування є забезпечення раціонального використання майна та інших ресурсів, що перебувають у комунальній власності. Неефективне витрачання коштів місцевого бюджету може порушувати економічні інтереси відповідної територіальної громади.

Згідно з частиною 5 статті 22 вищевказаного Кодексу головний розпорядник бюджетних коштів отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у законі про Державний бюджет України (рішенні про місцевий бюджет).

Правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів, в тому числі місцевих бюджетів, становлять суспільний інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) угод, на підставі яких ці кошти витрачаються, такому суспільному інтересу не відповідає.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 7 Бюджетного кодексу України бюджетна система України ґрунтується зокрема на принципі ефективності та результативності, відповідно до якого при складанні та виконанні бюджетів усі учасники бюджетного процесу мають прагнути досягнення цілей, запланованих на основі національної системи цінностей і завдань інноваційного розвитку економіки, шляхом забезпечення якісного надання публічних послуг при залученні мінімального обсягу бюджетних коштів та досягнення максимального результату при використанні визначеного бюджетом обсягу коштів.

Фінансування Виноградівської міської ради здійснювалося за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів та саме за рахунок цих коштів здійснювалася оплата за відповідним договором. Тобто, саме орган місцевого самоврядування як розпорядник відповідного бюджету, є особою, уповноваженою на вжиття заходів щодо захисту інтересів територіальної громади, інтереси якої є складовою інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним використанням коштів місцевого бюджету.

Разом з тим, як зазначає прокурор, Виноградівська міська рада як орган, на який покладено обов`язки із забезпечення ефективного використання бюджетних коштів на території Виноградівської міської ради підпорядкованими органами, а також як засновник Комунальної установи «Центр з обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської ради з часу укладення додаткових угод (з вересня 2020 року) і до подання даного позову не звернулись до суду про стягнення коштів за непоставлений товар, та листом № 02-22/313 від 30.01.2023р. повідомила окружну прокуратуру, про значний дефіцит бюджету ради, а також те, що відповідно до постанови КМУ від 09.06.2021 № 590 «Про затвердження Порядку виконання повноважень Державною казначейською службою в особливому режимі в умовах воєнного стану» витрати на оплату судового збору не можуть бути здійснені, оскільки вони не є в переліку першочергових витрат тому Виноградівська міська рада не може звернутись до суду за захистом своїх прав. На виконання вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» Берегівською окружною прокуратурою листом від 25.09.2023р. за вих. № 07.50-101-2159-23/5498ВИХ-23 07.50-78-2159-23 та за вих. № 07.50-101-2159-23/5498/5699 вих23 повідомлено позивачів 1,3 про намір звернутися до господарського суду в інтересах держави про визнання додаткових угод № 1-10, № 12-14 до Договору № 385 від 13.05.2020р. про закупівлю природного газу недійсними та стягнення грошових коштів.

За таких обставин, господарський суд приходить до висновку, що в даному випадку прокурор правомірно звернувся до суду в інтересах держави та належним чином обґрунтував порушення інтересів держави, необхідність захисту та неналежне здійснення такого захисту позивачами.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини (ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст.626 ЦК України).

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Між сторонами виникли взаємні права та обов`язки на підставі укладеного договору №385 від 13.05.2020 року про постачання та замовлення потужності природного газу.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про публічні закупівлі» договір про закупівлю - договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари.

Частиною 1 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

За приписами ч. 4 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім визначених випадків, зокрема збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

Відповідно до пункту 7 частин 2 статті 22 Закону України «Про публічні закупівлі» тендерна документація має містити проект договору про закупівлю з обов`язковим зазначенням порядку змін його умов.

За умовами частини 1 статті 651 Цивільного кодексу України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Закон України «Про публічні закупівлі» не містить вийнятків з цього правила.

Отже, зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, який входив до тендерної документації); підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником); ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися. Зазначена правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.06.2021 у справі № 927/491/19.

Згідно із п. 1.2 договору № 385 про постачання та замовлення потужності природного газу від 13.05.2020р. орієнтований річний обсяг постачання газу/обсяг для замовлення потужності - 1 725 тис. куб. м.

Пунктом 4.4 договору сторони погодили, що ціна за 1000 куб.м. природного газу станом на дату укладення цього договору становить 2790,00 грн (дві тисячі сімсот дев`яносто гривень, нуль копійок) в т.ч. ПДВ 20% - 465,00 грн (чотириста шістдесят п`ять гривень, нуль копійок) та є змінною.

Внаслідок підписання Комунальною установою «Центр з обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської ради та відповідачем оспорюваних додаткових угод до договору №385 від 13.05.2020р., ціна за 1 куб. м природного газу збільшилась для покупця з 2790,00 грн до 9628,27 грн (більш як на 245%), а обсяг поставки зменшився.

В обґрунтування необхідності укладення додаткових угод № 1, № 2, № 3 та № 4 постачальник покликався на експертний висновок Львівської торгово-промислової палати № 19-09/747 від 01.09.2020р.; додаткову угоду № 8 укладено з покликанням на експертний висновок Львівської торгово-промислової палати № 19-09/1031 від 01.09.2020р.; додаткову угоду № 9 укладено з покликанням на експертний висновок Харківської торгово-промислової палати № 1479/20 від 20.11.2020р.; додаткову угоду № 10 укладено з покликанням на експертний висновок Харківської торгово-промислової палати № 1593/20 від 04.12.2020р.; додаткові угоди № 12, № 13 та № 14 укладено з покликанням на експертний висновок Харківської торгово-промислової палати № 1/21 від 04.01.2021р., які засвідчили факт коливання ціни товару (природного газу) на ринку в сторону збільшення.

Доказів в обґрунтування підстав для укладення додаткових угод № 5, № 6 та № 7 сторонами суду не представлено.

Будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик. Укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує собі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни. Підприємець має передбачати такі ризики і одразу закладати їх у ціну договору.

Кожна сторона договору має добросовісно користуватися наданими їй правами, не допускати зловживання правом, його використання на шкоду іншим особам (ст. 13 ЦК).

Відповідно до ч. 1 ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. При цьому сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це іншій стороні договору. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у 20-денний строк після одержання пропозиції повідомляє іншу сторону про результати такого розгляду.

Таким чином, зміна умов договору відбувається за згодою обох сторін. У п. 13.1 договору передбачено, що умови цього договору можуть бути змінені за згодою сторін у порядку, визначеному законодавством України, шляхом укладання сторонами додаткової угоди до цього договору. Всі зміни та доповнення до цього договору будуть мати юридичну силу, якщо вони виконані в письмовій формі та належним чином підписані уповноваженими представниками сторін. Такі зміни та доповнення до цього договору вважаються його невід`ємною частиною

Будь-який покупець товару, за звичайних умов, не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а відповідно й у зміні відповідних умов договору. Тобто, навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена в договорі купівлі-продажу чи поставки.

Комунальна установа «Центр з обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської ради, яка мала беззаперечне право на отримання газу по ціні, визначеній в укладеному сторонами договорі, без надання письмових заперечень чи проведення переговорів щодо пропозиції ТзОВ «Кастум» про збільшення ціни підписала додаткові угоди №1-10 та № 12- 14, внаслідок чого ціна 1000 куб.м. газу збільшилася більш як на 245%, а обсяг поставки зменшився.

Це призвело до повного нівелювання результатів відкритих торгів, оскільки держава втратила можливість скористатися пропозиціями інших учасників відкритих торгів, але газ по ціні, запропонованій переможцем тендеру, закупити так і не змогла; натомість була змушена оплачувати газ за ціною, на 245% вище аніж встановлена договором, укладеним внаслідок відкритих торгів.

Метою регулювання, передбаченого ст. 41 Закону «Про публічні закупівлі», а саме закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10% є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.

Так, ст. 652 ЦК України передбачає, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Через зміну істотних обставин договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону «Про державні закупівлі» нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів. Обмеження 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).

Тендер проводиться не лише для того, щоб закупівля була проведена на максимально вигідних для держави умовах, але й для того, щоб забезпечити однакову можливість всім суб`єктам господарювання продавати свої товари, роботи чи послуги державі. Зазначена правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.06.2021 у справі № 927/491/19.

Відповідно до статті 5 Закону «Про публічні закупівлі» (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) закупівлі здійснюються за принципами добросовісної конкуренції серед учасників; максимальної економії, ефективності та пропорційності; відкритості та прозорості на всіх стадіях закупівель; недискримінації учасників та рівного ставлення до них; об`єктивного та неупередженого визначення переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та запобігання корупційним діям і зловживанням.

Перемога в тендері (закупівля за кошти місцевого бюджету) та укладення договору з однією ціною та її подальше підвищення більш як на 245 % шляхом так званого «каскадного» укладення тринадцяти додаткових угод є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку продавця.

Відповідачем документально не підтверджено належними доказами коливання ціни на природний газ упродовж 2020 року; водночас при зверненні до споживача з пропозиціями підвищити ціну, він не обґрунтував, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні запропонованій замовнику на тендері, не наведено причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним.

Відповідно до частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України визнання правочину недійсним є способом захисту цивільних прав та інтересів. Частина 2 статті 20 Господарського кодексу України серед способів захисту визначає визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

Ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю, зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається відповідно до частини третьої статті 632 ЦК України. Крім того, відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22.

Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою статті 203 цього Кодексу.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що додаткові угоди № 1 від 14.09.2020р., № 2 від 15.09.2020р., № 3 від 16.09.2020р., № 4 від 17.09.2020р., № 5 від 02.11.2020р., № 6 від 10.11.2020р., № 7 від 11.11.2020р., № 8 від 20.11.2020р., № 9 від 30.11.2020р., № 10 від 22.12.2020р., № 12 від 28.12.2020р., № 13 від 19.01.2021р., № 14 від 20.01.2021р. до договору № 385 про постачання та замовлення потужності природного газу від 13.05.2020р. суперечать наведеним вище нормам ЦК України та Закону України «Про публічні закупівлі», тому підлягають визнанню недійсними.

Згідно із частиною першою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Беручи до уваги, наявність підстав для визнання недійсними додаткових угод № 1 від 14.09.2020р., № 2 від 15.09.2020р., № 3 від 16.09.2020р., № 4 від 17.09.2020р., № 5 від 02.11.2020р., № 6 від 10.11.2020р., № 7 від 11.11.2020р., № 8 від 20.11.2020р., № 9 від 30.11.2020р., № 10 від 22.12.2020р., № 12 від 28.12.2020р., № 13 від 19.01.2021р., № 14 від 20.01.2021р., відтак правовідносини з постачання газу між Комунальна установа «Центр з обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кастум» врегульовані Договором № 385 про постачання та замовлення потужності природного газу від 13.05.2020р. в первинній редакції.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості в порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбаченими договором. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору постачання застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).

Верховний Суд у постанові від 18.06.2021 у справі №927/491/19 зазначив, що ст.1212 ЦК регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Системний аналіз положень статей 11, 177, 202, 1212 ЦК дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Загальна умова ч.1 ст.1212 ЦК звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Тобто в разі, коли правочин утворює правову підставу для набуття (збереження) майна, ст.1212 ЦК можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава відпала.

Враховуючи викладене вище, висновок суду про наявність підстав для визнання недійсними додаткових угод № 1 від 14.09.2020р., № 2 від 15.09.2020р., № 3 від 16.09.2020р., № 4 від 17.09.2020р., № 5 від 02.11.2020р., № 6 від 10.11.2020р., № 7 від 11.11.2020р., № 8 від 20.11.2020р., № 9 від 30.11.2020р., № 10 від 22.12.2020р., № 12 від 28.12.2020р., № 13 від 19.01.2021р., № 14 від 20.01.2021р., відтак, підстава для оплати природного газу за ціною визначеною у додаткових угодах фактично відсутня, тому розрахунок за поставлений природний газ повинен здійснюватися за ціною, вказаною в договорі № 385 про постачання та замовлення потужності природного газу від 13.05.2020р. в первинній редакції, а саме 2790,00 грн. з ПДВ. за 1000 м куб. природного газу.

Судом встановлено, що відповідачем фактично поставлено природний газ в загальному об`ємі 698.63693 тис. куб. м., що згідно умов договору № 385 про постачання та замовлення потужності природного газу від 13.05.2020р. в первинній редакції складає 1949197.0347 грн. (698.63693 * 2790,00 =1949197.0347) за який фактично сплачено 4837750,00 грн., що підтверджується матеріалами справи. Відтак, із врахуванням заявлених прокурором позовних вимог та представлених в їх підтвердження доказів позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню.

Згідно із ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Статтею 77 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини які є предметом доказування у справі судом визнаються встановленими та позовні вимоги про стягнення з відповідача надміру сплачених коштів в сумі 2870797,36грн. є обґрунтованими, не спростованими, підтвердженими належними доказами та підлягають задоволенню.

На підставі положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України з відповідача підлягають відшкодуванню судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

Правові засади справляння, розмір ставок судового збору та порядок його сплати регулюється Законом України «Про судовий збір» (із змінами та доповненнями).

Згідно із ст.1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Частина 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» встановлює, що за подання позовних заяв майнового характеру до господарського суду ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання позовних заяв немайнового характеру до господарського суду - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023р.» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2023 року становить 2684,00 гривень.

Прокуратурою сплачено судовий збір в розмірі 77953,96 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 1173 від 26.10.2023р. на суму 77953,96 грн., копія якої долучена до матеріалів справи.

За приписами ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Як вбачається із матеріалів справи позовна заява, подана через систему «Електронний суд», прокурором заявлено 13 позовних вимог немайновго характеру та позовну вимогу майнового характеру про стягнення коштів в сумі 2870797,36грн. відтак, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» підлягав оплаті судовий збір у розмірі 62 363,17грн., який відповідно до ст. 129 ГПК України, пропорційно до задоволених позовних вимог, підлягає відшкодуванню з відповідача. Відповідно до вимог п. 1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» прокурор вправі звернутись із клопотанням про повернення зайво сплаченого судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 74,76,77,86, 129,226, 233,236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати недійсними додаткові угоди № 1 від 14.09.2020р., № 2 від 15.09.2020р., № 3 від 16.09.2020р., № 4 від 17.09.2020р., № 5 від 02.11.2020р., № 6 від 10.11.2020р., № 7 від 11.11.2020р., № 8 від 20.11.2020р., № 9 від 30.11.2020р., № 10 від 22.12.2020р., № 12 від 18.01.2021р., № 13 від 19.01.2021р., № 14 від 20.01.2021р. укладені до договору № 385 на постачання природного газу від 13.05.2020р. Комунальною установою «Центр з обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської ради (код ЄДРПОУ - 43229131) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кастум» ().

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Кастум» (пр. Чорновола, 63, м. Львів, 79019, ) на користь Виноградівської міської ради, Закарпатської області (пл. Миру, 5, м. Виноградів, Закарпатська область, 90300, , за реквізитами: отримувач : ГУК у Зак.обл.Виноград.тг/240660300, код класифікації доходів бюджету 24060300, UA 0007401, код отримувача 37975895) грошові кошти в сумі 2870797,36 гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кастум» (79019, м. Львів, проспект Чорновола, 63, ідентифікаційний код 41087491) на користь Закарпатської обласної прокуратури (88000, Закарпатська обл., місто Ужгород, вулиця Коцюбинського, будинок 2, А, ідентифікаційний код 02909967) 62 363,17 грн. судового збору.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Позов Берегівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Західного офісу Держаудитслужби у справі № 914/3408/23 залишити без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено 04.07.24р.

Суддя Іванчук С.В.