ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2024 р. Справа№ 910/595/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Станіка С.Р.

Шаптали Є.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи

матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Центренерго»

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2024

у справі № 910/595/24 (суддя Пукас А.Ю.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Центренерго»

до Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжрегіональне підприємство промислового залізничного транспорту»

про стягнення 114 240,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення з відповідача збитків в сумі 114 240,00 грн. понесених позивачем з огляду на неналежне виконання відповідачем пунктів 7.1.1, 2.10 та 2.12 укладеного між сторонами договору № 01/23 від 28.03.2023.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що:

- за залізничною накладною № 48709497 від 02.08.2023 на адресу Трипільської ТЕС надійшов вагон з вугіллям № 64058365, який в подальшому за накладною № 32682288 від 08.08.2023 направлений на станцію Покровськ Донецької залізниці як порожній, проте, 10.08.2023 на станції Знам`янка Одеської залізниці у вагоні № 64058365 виявлено вантаж, про що складено Акт комісійного огляду та зважування вагону;

- вказане свідчить про те, що вагон № 64058365 помилково відправлено без проведення операцій з розвантаження вугільної продукції;

- з огляду на вказані обставини, на підставі статей 118 та 122 Статуту залізниць України виробничим підрозділом Знам`янська дирекція залізничних перевезень нараховано штраф у 5-ти кратному розмірі провізної плати вагону за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць, його назву, що становить 114 240,00 грн.;

- вказаний штраф було сплачено ТОВ «Металургтранс», як власником рухомого складу - вагону № 64058365, яке звернулось з регресними вимогами до ПП «ЄТЛЦ», а ті - до ДП «Укрвугілля», яке, в свою чергу звернулось з такими вимогами до позивача, який платіжною інструкцією № 4101 від 07.12.2023 перерахував вказані кошти в сумі 114 240,00 грн. ДП «Укрвугілля».

Відповідач проти задоволення позову заперечив, пославшись на те, що:

- умовами укладеного між сторонами договору № 01/23 від 28.03.2023 не передбачено обов`язки відповідача щодо очищення вагону від залишків з внутрішньої та зовнішньої сторони кузова, а стан вагонів оцінюються за зовнішнім оглядом;

- розвантаження вагонів в даному випадку відбувалося згідно «Інструкції про порядок розвантаження вагонів з вугіллям на Трипільській ТЕС» та про закінчення розвантаження яких згідно пункту 2.9 спірного договору представник позивача повідомив представника відповідача;

- положеннями статті 35 Статуту залізниць України та пункту 26 Правил видачі вантажів саме на одержувача або організацію, яка здійснює вивантаження покладається обов`язок перевірити вагон, очистити його від залишків та підготувати для наступного навантаження, а згідно статті 122 Статуту залізниць України саме відправник - ТОВ «Металургтранс» несе відповідальність за невірно зазначену інформацію в накладній № 32682288 від 08.08.2023;

- з невідомих йому причин вагон № 6405836 за вказаним перевізним документом по станції Знам`янка АТ «Укрзалізниця» виявлено навантаженим вугіллям у складі порожніх (всупереч вказані у накладній інформації), що знову ж таки підтверджує вину відправника такого вагону;

- вказане свідчить про те, що саме дії позивача призвели до накладення штрафу, а тому підстави для його відшкодування відповідачем відсутні.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.03.2024 у справі № 910/595/24 у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції встановив відсутність підстав для стягнення з відповідача у якості збитків коштів, відшкодованих позивачем як штрафу, в силу відсутності неправомірних дій відповідача в межах виконання умов спірного договору та відсутності причинно-наслідкового зв`язку між такими діями та заподіяними збитками.

Суд першої інстанції, проаналізувавши умови спірного договору та врахувавши пункти 22 та 30 Статуту залізниць України, погодився з доводами відповідача, що умовами укладеного з позивачем договору № 01/23 від 28.03.2023 на відповідача не покладено обов`язок з вивантаження вагонів, його прибирання та очищення, що відповідно унеможливлює встановлення відповідачем факту розвантаження вагону, зазначивши про те, що:

- згідно умов такого договору на відповідача покладено обов`язок саме з перевезення вантажу у вагонах, до якого (обов`язку) включено функції зі збирання вагонів після вивантаження, що відповідно зумовлює їх прийняття від позивача згідно пункту 2.12 договору;

- під час виконання вказаного пункту договору, зокрема на відповідача покладено обов`язок пересвідчитися зовнішнім оглядом на справність кузова (котла) вагону, відсутність слідів пошкодження та розукомплектування вагонів, за наслідком чого поставити підписи у пам`ятці, що сторонами і було вчинено (пам`ятка № 661), а п. 2.10 такого договору саме на позивача покладає обов`язок очищення вагонів після вивантаження, належне виконання якого забезпечило б стороні можливість встановити обставини не розвантаження вагону № 64058365.

Крім того судом першої інстанції зауважено на тому, що з наданої позивачем платіжної інструкції № 4101 від 07.12.2023 на суму 114 240,00 грн. не вбачається за можливе встановити, що вказані кошти відшкодовані позивачем в межах спірних правовідносин.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Публічне акціонерне товариство «Центренерго» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2024 у справі № 910/595/24 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

У апеляційній скарзі апелянт зазначив про те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи,висновки, які викладені в такому рішення не відповідають обставинам справи, а при прийнятті такого рішення судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт послався на ті ж самі обставини, що й під час розгляду справи в суді першої інстанції, додатково зауваживши на тому, що судом першої інстанції:

- не прийнято до уваги те, що із другого речення п.2.10 спірного договору слідує, що обов`язок виявлення невиконання позивачем операцій з розвантаження покладено саме на відповідача;

- неналежно досліджено накладну №32682288, за якою вагон 64058365 був відправлений ООО «Металургтранс», а одержувачем зазначено ПАТ «Центренерго» Трипільська ТЕС, яка , доречі, знаходиться у Київській області поряд із станцією «Трипілля-Дніпровське», а в накладній зазначено станцію призначення - Покровськ. На накладній стоїть підпис (графа 38 накладної) ОСОБА_1 , яка на Трипільській ТЕС ніколи не працювала і не працює на даний час.

Також апелянт зауважив на тому, що у оспорюваному рішенні суд першої інстанції встановив, що з наданої платіжної інструкції №4101 від 07.12.2023 р на суму 114 240,00 грн. не вбачається за можливе встановити, що вказані кошти відшкодовані позивачем в межах спірних правовідносин, проте судом першої інстанції не прийнято до уваги, що у призначенні платежу зазначено сплату штрафу по претензії, а до матеріалів справи долучено претензію Державного підприємства «Укрвугілля», яка судом першої інстанції залишена поза увагою.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2024, справу № 910/595/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Станік С.Р., Шаптала Є.Ю..

З огляду на те, що апеляційна скарга надійшла до Північного апеляційного господарського суду без матеріалів справи, що у даному випадку унеможливлює розгляд поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність витребування матеріалів даної справи у суду першої інстанції та відкладення вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу ІV ГПК України, до надходження матеріалів справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.04.2024 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/595/24, а також відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи № 910/595/24.

18.04.2024 від Господарського суду міста Києва до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали даної справи.

Частиною 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (глава 1. Апеляційне провадження Розділу IV ГПК України - прим. суду).

Частиною 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684*100=268 400 грн.) крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої за 268 400,00 грн., справа підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Центренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2024 у справі № 910/595/24, постановлено здійснювати розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв (відзивів) та клопотань в письмовій формі протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

07.05.2024 до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач, з посиланням на ті ж самі обставини, що й в суді першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У період із 15.06.2024 по 28.06.2024 суддя Шаптала Є.Ю., а у період з 18.06.2024 по 21.06.2024 - суддя Станік С.Р. перебували у відпустці.

Станом на 01.07.2024 інших відзивів, пояснень та клопотань до суду не надходило.

Враховуючи обставини, пов`язані зі запровадженням воєнного стану в Україні з 24.02.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, та його неодноразове продовження, справа розглядається у розумний строк.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні, з наступних підстав.

28.03.2023 позивач (замовник) та відповідач (виконавець) уклали договір № 01/23 (далі Договір), в п. 1.1 якого погодили, що у відповідності до умов Договору , виконавець зобов`язується надати замовнику послуги з перевезення вантажів залізничним транспортом та послуги, пов`язані з перевезенням вантажів залізничним транспортом та послуги, пов`язані з перевезенням вантажів залізничним транспортом щодо надання яких виникає технологічна необхідність у замовника, а замовник зобов`язується провести розрахунки за надані послуги на умовах Договору.

Згідно пункту 1.3 Договору послуга з перевезення вантажів передбачає переміщення вантажів в залізничних вагонах та іншого рухомого складу, які надійшли на адресу замовника з передавальних колій № 3, 5, 7, 9 станції Трипілля - Дніпровське на під`їзні залізничні колії: І маневровий район колії № 15, 15 (вантаж, вугілля), ІІ маневровий район колії № 2, 3, 6, 23, 24 до місць вивантаження та у зворотному напрямку.

Послуга користування тепловозом (маневрова робота) передбачає проведення локомотивом виконавця маневрових робіт, що не є складовими процесу перевезення вантажів. До такої послуги відносяться: перестановка вагонів на вантажному фронті при подачі вагонів у кількості, що перевищує максимальну місткість фронту, перестановка вагонів з одного вантажного фронту на інший (в межах вантажних фронтів, вказаних в Акті обстеження умов роботи на під`їзній колії), переміщення вагонів на вантажному фронті, переміщення вагонів на вагонні ваги та/або для дозування, прибирання вагонів після зважування на вагонних вагах та/або дозування, у випадках, коли вивантаження виконується в присутності локомотива виконавця, подача стислого повітря від локомотива виконавця, підбирання вагонів у певному порядку, повторне виконання робіт із тими ж вагонами, інша маневрова робота з вагонами, переміщення вагонів на особливих умовах зі зменшеною швидкістю по причині не визначення маси вантажу до передавальних колій по причині зайнятості вантажного фронту з причин залежних від вантажовласника, переміщення вагонів з інших колій до маршруту перевезення при звільненні вантажного фронту вантажовласника.

Інші послуги, пов`язані з перевезенням вантажів залізничним транспортом щодо надання яких виникає технологічна необхідність у замовника включають: надання інформації про час перевезення (подавання вагонів), огляд залізничних під`їзних колій, стрілочних переводів на замовлення, зайняття під`їзних колій (відстій вагонів).

Згідно пункту 2.2 Договору про надходження вагонів та наступне перевезення вантажних фронтів представник виконавця повідомляє представника замовника по телефону № 97-08.

Про закінчення вантажних операцій та готовність вагонів до збирання представник замовника повідомляє представника виконавця по телефону № з послідуючим письмовим підтвердженням, що є підставою для збирання рухомого складу від замовника (п. 2.9 Договору).

Після вивантаження вагони повинні бути повністю очищенні замовником від залишків вантажу з внутрішньої та зовнішньої сторін кузова, люки та двері зачинені належним чином, крейдова розмітка змита, дротові закрутки зняті. Якщо під час забирання вагонів виявиться, що зазначені операції не виконані, про що складається Акт загальної форми, такі вагони залишаються у замовника, який несе відповідальність за користування вагонами та їх схоронність до усунення недоліків (п. 2.10 Договору).

Відповідно до п. 2.11 Договору прийом вагонів від замовника проводиться представником виконавця на вантажних фронтах замовника.

У п. 2.12 Договору сторонами погоджено, що під час передавання замовником виконавцю порожніх вагонів сторони зобов`язані зовнішнім оглядом пересвідчитися у справності кузова (котла) вагону, відсутності слідів пошкодження та розукомплектування вагонів.

Після проведення перевірки відповідальні особи Сторін ставлять підписи в Пам`ятці.

Розділом 7 Договору передбачено права та обов`язки замовника та виконавця.

Відповідно до п. 11.7 Договору останній набуває чинності з 01.04.2023 і діє по 31.12.2023 включно.

З матеріалів справи слідує, що залізничною накладною № 48709497 від 02.08.2023 здійснено залізничне відправлення вантажу - вугілля кам`яне вагонами згідно відомістю, зокрема вагоном № 64058365 (власність ТОВ «Марвелл»), масою вантажу 64 400 кг, провізна плата 22 828 грн. Відправник - АТ «Жовтнева ЦЗФ», Одержувач - «Трипільська ТЕС» ПАТ «Центренерго», Платник - ПП «ЄТЛЦ».

Вагон № 64058365 з вугіллям 07.08.2023 о 13:22 прибув на станцію Трипілля-Дніпровське регіональної філії «Південно-Західної залізниці» і був поданий в партії завантажених вагонів на вантажний порт Трипільської ТЕС під вивантаження о 22:30.

Згідно пам`ятки № 661 закінчення вантажної операції зафіксовано о 08.08.2023 о 01:00, а вагон № 64058365 здано залізниці 08.08.2023 о 01:30 та передано на залізничні колії АТ «Укрзалізниця».

Вказана пам`ятка містить підписи вантажовласника та прийомоздавальника Трипільської філії АТ «Київ-Дніпровське МППЗТ», зауваження відсутні.

Також оформлено Відомість плати за надані послуги та користування вагонами від 10.08.2023 № 10080572, яку підписано сторонами без зауважень.

У зворотному напрямку оформлено залізничну накладну № 32682288, в графі 20 якої містяться дані про те, що вагон № 64058365 порожній та направляється до пункту навантаження - станція Покровськ Донецької залізниці.

10.08.2023 на станції Знам`янка Одеської залізниці поїзд № 2466 на перегоні 10 було складено Акт загальної форми № 61/7 про те, що зі станції відправлення Дарниця, станція призначення Знам`янка, прибув завантажений вагон № 64058365 в числі порожніх. Вагон відчеплений на станції Знам`янка.

Згідно складеного 10.08.2023 на станції Знам`янка Акту комісійного огляду та завантаження вагона № 64058365 вантажно-порожній вагон (вугілля), відчепленого від поїзда № 2466 індекс 0, що прибув 10.08.2023 о 10:01 на колію № 8 Кременчуцького парку з причин виявлення завантаженого вагона в числі порожнього»:

- за результатами огляду встановлено, що згідно документа вагон № 64058365 значиться порожнім, а фактично вантаж у такому вагоні навантажений насипом, рівномірно, нижче бортів 300-400 мм, поверхня вантажу ущільнена катком та промаркована поперечними бороздами по всій довжині вагона. Просипання вантажу відсутні. Торцеві стінки, інші люка щільно закриті;

- при зважуванні вагона 11.08.2023 на тензометричних статичних вагонний вагах СВ-150000В2 ст. Знам`янка Од. (держповірка ваг.07.04.2023р) працівником станції Жеребіло Ю.Л. в присутності Заст. нач. станції залізничної Бабіченко О.В. виявилось: брутто 88200 кг, тара з бруса 23 660 кг, нетто 64 540 кг. Вагон затримано.

Відповідач зауважив на тому, що вказаний вище акт датований 10.08.2023, в той час як зважування вагону відбулося 11.08.2023, у зв`язку з чим ставить під сумнів такий доказ, проте, як вірно встановлено судом першої інстанції, оскільки зазначені у Акті від 10.08.2023 обставини не заперечуються сторонами, невірне зазначення дати документа не спростовує фактичні обставини справи.

Позивачем також долучено до матеріалів справи телеграму АТ «Укрзалізниця» № 361 від 11.08.2023 із повідомленням залізничну станцію Дарниця про прибуття / затримання 10.08.2023 завантаженого вагону № 64058365 по залізничній накладній на станції Знам`янка в числі порожніх.

Телеграмою від 14.08.2023 надійшла відповідь на телеграму № 361 від 11.08.2023, в якій залізнична станція Трипілля Дніпровське просить залізничну станцію повернути вагон № 64058365 шляхом переадресування зі станції Знам`янка до станції Трипілля Дніпровське.

16.08.2023 згідно наказу № 11389 вагон № 64058365 за залізничною накладною № 32682288 переадресовано на залізничну станцію Трипілля Дніпровське на адресу ПАТ «Центренерго» Трипільська ТЕС.

Відповідно до пам`ятки № 724 від 23.08.2023 вагон № 64058365 подано на фронт вивантаження о 23:00 та повернуто в порожньому стані 24.08.2023 о 10:00 у зворотному напрямку.

На виконання пункту 2.3 Договору оформлена Відомість плати за надані послуги та користування вагонами від 25.08.2023 № 25080611, яка підписана сторонами без зауважень.

Згідно Акту загальної форми від 23.08.2023 № 713а, складеного на станції УЗ Знам`янка 410006 Од.зал у присутності працівників станції Юрій Жербило та комерційного агента Валентина Бульба з описом обставин справи, що викликали складання такого акта згідно з параграфом статті 118, 122 Статуту залізниць України нараховано штраф в розмірі 114 240,00 грн. за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць, його назву.

Претензією № ДСА 09/746 від 25.09.2023 штраф до сплати пред`явлено ТОВ «Металургтранс» як власнику рухомого складу - вагону № 64058365.

Докази сплати ТОВ «Металургтранс» вказаного штрафу в матеріалах справи відсутні.

Згідно доводів позивача ТОВ «Металургтранс» в свою чергу звернулось з регресними вимогами до ПП «ЄТЛЦ», а ті до ДП «Укрвугілля», яке в свою чергу листом № 0673/06 від 13.10.2023 направило позивачу рахунок на відшкодування 114 240,00 грн. штрафу.

Згідно платіжної інструкції № 4101 від 07.12.2023 кошти в сумі 114 240,00 грн. перераховано ДП «Укрвугілля».

Позивач зазначає про те, що сплачені ним на користь ДП «Укрвугілля» кошти є збитками, які спричинено з вини відповідача з огляду на невиконання останнім прийнятих на себе за Договором обов`язків, зокрема обов`язку з виявлення невиконання позивачем операцій з розвантаження (п. 2.10 Договору).

З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача із претензією № 10-4793 від 18.10.2023 про необхідність відшкодування суми сплаченого штрафу, у відповідь на яку відповідач листом № 889 від 30.10.2023 відмовив позивачу у сплаті суми штрафу, пославшись на те, що умовами Договору не передбачено обов`язок відповідача здійснювати розвантаження вагонів.

З огляду на вказані обставини позивач звернувся до суду з цим позовом у якому просив стягнути з відповідача збитки в сумі 114 240,00 грн. спричинені порушенням останнім прийнятих на себе за Договором зобов`язань щодо виявлення невиконання позивачем операцій з розвантаження покладено саме на відповідача;

Правові позиції сторін детально викладені вище.

Суд першої інстанції у задоволенні позовних вимог відмовив, що колегія суддів вважає вірним, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 908 ЦК України, яка кореспондується із ст. 307 ГК України встановлено, що умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 8 Закону України «Про залізничний транспорт» визначено, що перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом загального користування організується на договірних засадах. Умови та порядок організації перевезень, у тому числі в прямому змішаному сполученні за участю залізничного та інших видів транспорту, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень, схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 затверджено Статут залізниць України, положення якого згідно з пунктом 2 Статуту визначають обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Пунктом 3 Статуту залізниць України передбачено, що його дія поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до пункту 22 Статуту залізниць України за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Виконання залізницею додаткових операцій, пов`язаних з перевезенням вантажів (завантаження, розвантаження, зважування, експедирування тощо), здійснюється на підставі окремих договорів.

Аналогічне також закріплено пунктом 30 Статуту залізниць України, згідно якого завантаження вантажів у вагони (контейнери), а також вивантаження з них здійснюється відправниками та одержувачами.

Залізниці можуть брати на себе виконання вантажних робіт за договорами з відправниками або одержувачами.

Пунктом 23 Статуту визначено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Відповідно до пункту 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Про час подачі вагонів під завантаження, вивантаження засобами відправника, одержувача начальник станції зобов`язаний повідомити їх не пізніше ніж за 2 години до подачі (пункт 34 Статуту залізниць України).

На виконання пункту 2.2 Договору про надходження вагонів виконавець повідомив замовника, в силу чого відбулося розвантаження вагонів за залізничною накладною № 48709497 від 02.08.2023, окрім вагону № 64058365.

Проаналізувавши умови Договору, враховуючи пункти 22 та 30 Статуту залізниць України суд першої інстанції цілком вірно погодився з доводами відповідача, що умовами Договору на нього не покладено обов`язок з вивантаження вагонів, його прибирання та очищення, що відповідно унеможливлює встановлення відповідачем факту розвантаження вагону.

Так, згідно вказаних вище умов Договору на виконавця покладено обов`язок саме з перевезення вантажу у вагонах, в який включається функції зі збирання вагонів після вивантаження, що відповідно зумовлює їх прийняття від замовника згідно пункту 2.12 Договору.

Під час виконання вказаного пункту Договору, зокрема, на виконавця покладено обов`язок пересвідчитися зовнішнім оглядом на справність кузова (котла) вагону, відсутність слідів пошкодження та розукомплектування вагонів, за наслідком чого поставити підписи у пам`ятці, що сторонами і було вчинено (пам`ятка № 661).

Крім того, суд звертає увагу позивача, що саме на нього пунктом 2.10 Договору покладено обов`язок очищення вагонів після вивантаження, у випадку належності виконання якого забезпечило б стороні можливість встановити обставини не розвантаження вагону № 64058365.

Відповідач у відзиві на позовну заяву посилається на те, що розвантаження вантажних вагонів у спірних правовідносинах відбувається відповідно до вимог розділу 6 «Інструкції про порядок розвантаження вагонів з вугіллям на Трипільській ТЕС», яка затверджена в.о. головного інженера Трипільської ТЕС 06.07.2023, витяг з якої (розділ 6 та 7) відповідачем надано до матеріалів справи.

Так, згідно пункту 7.1 та 7.2 вказаної інструкції розвантаження вугілля та інших сипучих вантажів вручну (у разі необхідності) виконується за вказівкою начальника зміни цеху паливоподачі, який зобов`язаний призначити старшого по розвантаженню, про що повідомляє всю бригади. Періодично шляхом особистого огляду, контролює хід розвантажування і дотримання персоналом вимог безпечного виконання робіт по розвантаженню.

Відповідно до пункту 6.1 вказаної інструкції після закінчення обробки всієї партії порожніх вагонів на коліях видачі і виводу людей на безпечну відстань машиніст в/п 5 р. повідомляє начальнику зміни МППЗТ про те, що в/п знаходяться у вихідному положенні, ел. Схема вагоноперекидача та вагоноштовхача зі сторони видачі заблокована і вагони готові до збирання.

Збирання порожніх вагонів локомотивом здійснює персонал МППЗТ.

З огляду на підписання сторонами пам`ятки № 661 та відсутність візуального пошкодження спірного вагону, останній у числі порожніх передано на колії АТ «Українська залізниця» за залізничною накладною № 32682288 від 08.08.2023.

Відправником за залізничною накладною № 32682288 від 08.08.2023 є ТОВ «Металургтранс».

Відтак, суд першої інстанції цілком вірно погодився з аргументами відповідача, що про факт вивантаження та готовності порожніх вагонів до збирання Замовник згідно пункту 2.9 Договору повідомляє виконавця, а відтак навантажений вагон № 64058365 відправлено до станції Покровськ Донецької залізниці, як порожній, за залізничною накладною № 32682288 від 08.08.2023 виключно за наслідок не виконання позивачем обов`язків, тобто виключно з вини останнього.

При цьому колегія суддів вважає помилковим висновок позивача про те, що із другого речення п.2.10 Договору слідує, що обов`язок виявлення невиконання позивачем операцій з розвантаження покладено саме на відповідача, оскілки вказане спростовується змістом вказаного пункту.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено; під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно зі ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно статті 623 ЦК України:

- боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки (ч. 1);

- розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором;

- збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення (ч. 3);

- при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання (ч. 4).

Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність усіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка; збитки; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданими збитками; вина.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Відшкодуванню підлягають збитки, що стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотним наслідком порушення боржником зобов`язання чи завдання шкоди. Такі збитки є прямими. Збитки, настання яких можливо було уникнути, які не мають прямого причинно-наслідкового зв`язку є опосередкованими та не підлягають відшкодуванню.

Враховуючи те, що матеріалами справи не підтверджується неналежне виконання відповідачем прийнятих на себе за Договором обов`язків, так само як не підтверджується і невиконання/неналежне виконання обов`язків, покладених на нього положеннями чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача у якості збитків коштів, відшкодованих позивачем як штрафу, в силу відсутності неправомірних дій відповідача та відсутності причинно-наслідкового зв`язку між такими діями та заподіяними збитками.

За таких обставин, суд першої інстанції цілком вірно відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача збитків в сумі 114 240,00 грн. та відмовив у задоволенні вказаних позовних вимоги. Рішення суду першої інстанції залишається без змін.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Надаючи оцінку доводам всіх учасників судового процесу колегією суддів враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням Господарського суду міста Києва від 19.03.2024 у справі № 910/595/24, отже підстав для його скасування або зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.

Враховуючи вищевикладене та вимоги апеляційної скарги, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Центренерго» задоволенню не підлягає.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покладаються на апелянта.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Центренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2024 у справі № 910/595/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2024 у справі № 910/595/24 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/595/24.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді С.Р. Станік

Є.Ю. Шаптала