ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2024 р. Справа№ 927/995/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Козир Т.П.

Агрикової О.В.

при секретарі судового засідання Линник А.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "МАНАД"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.02.2024

у справі №927/995/21 (судді: Моцьор В.В., Ноувен М.П., Романенко А.В.)

за позовом Фермерського господарства "Тимошенко Н.І."

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАНАД"

про стягнення 1 322 250,45 грн заборгованості,

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року Фермерське господарство "Тимошенко Н.І." (далі - Фермерське господарство) звернулося до Господарського суду Чернігівської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "МАНАД" (далі - Товариство) 1 028 852,55 грн, а саме: 867 126,00 грн основного боргу, 88 753,00 грн пені, нарахованої за період із 25.12.2020 по 17.09.2021, 18 791,01 грн 3% річних, нарахованих за період із 25.12.2020 по 17.09.2021, 54 182,54 грн інфляційних втрат, нарахованих за період із 25.12.2020 по 20.09.2021, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки №249 від 12.10.2020 в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар.

14.06.2023 через канцелярію суду від позивача надійшла заява №3/ЮФКМ/54/2021 від 08.06.2023 про зміну підстав позову та збільшення позовних вимог, в якій позивач, посилаючись на висновок Господарського суду Чернігівської області у рішенні від 30.08.2022 у справі №927/994/21, яким встановлено, що, з урахуванням строку, встановленого у пункті 5.2. договору, відповідач повинен був сплатити позивачу решту вартості поставленого та прийнятого товару у термін не пізніше ніж до 16.03.2021, надає оновлені розрахунки пені (подвійна облікова ставка НБУ) відповідно до пункту 8.4. договору, а також суми 3% річних та інфляційних втрат відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та просить суд стягнути з відповідача 1 322 250,45 грн, а саме: 867 126,00 грн основного боргу, 66 044,12 грн пені, нарахованої за період із 17.03.2021 по 17.09.2021, 57 943,03 грн 3% річних, нарахованих за період із 17.03.2021 по 07.06.2023, 331 137,30 грн інфляційних втрат, нарахованих за період із 17.03.2021 по 07.06.2023.

У підготовчому засіданні місцевий господарський суд прийняв до розгляду вищезазначену заяву позивача, а тому спір у справі №927/995/21 вирішувався з її урахуванням.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 28.02.2024 у справі №927/995/21 позов Фермерського господарства задоволено повністю. Стягнуто з Товариства на користь Фермерського господарства 867 126,00 грн основного боргу, 66 044,12 грн пені, 57 943,03 грн 3% річних, 331 137,30 грн інфляційних втрат, 19 833,76 грн витрат зі сплати судового збору за подання позову та 2 270,00 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Ухвалюючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості позовних вимог Фермерського господарства, вказуючи що:

- у цій справі між сторонами існує розбіжність (спір) у тлумаченні пункту 5.2. договору щодо настання строку для здійснення відповідачем остаточної оплати за товар, а саме 16,67% його вартості;

- за висновком місцевого господарського суду, у зв`язку з поставкою товару не у повному обсязі (1 600 т) та несвоєчасною реєстрацією податкових накладних у відповідача, як покупця, на підставі положень пункту 5.6. договору виникло право для застосування по відношенню до позивача, як постачальника, оперативно-господарської санкції у формі відтермінування оплати продукції;

- разом із цим, враховуючи положення частини 3 статті 538 ЦК України та нездійснення відповідачем попередньої оплати у розмірі 83,33% від вартості товару, у позивача виникло право на відмову від виконання взятих на себе зобов`язань з поставки товару;

- правомірна відмова від допоставки решти обумовленої кількості товару тягне за собою наслідки у вигляді зменшення загальної кількості товару у розумінні пункту 3.1. договору на таку решту, тобто остаточною кількістю спірного товару є вже поставлені 1440,02 т продукції;

- враховуючи настання строку для оплати поставленого товару у розмірі 867 126,00 грн згідно положень пункту 5.2. договору (до 16.03.2021), та відсутність доказів оплати, позов в частині стягнення основного боргу підлягає задоволенню;

- з огляду на прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, заявлені позовні вимоги про стягнення компенсаційних виплат та штрафної санкції також підлягають задоволенню.

Додатковим рішенням Господарського суду Чернігівської області від 28.02.2024 у справі №927/995/21 стягнуто з Товариства на користь Фермерського господарства 40000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, Товариство звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що при ухваленні рішення судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права, не з`ясовано обставини, що мають значення для справи, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, Товариство наголосило на тому, що судом першої інстанції не застосовано положення частини 6 статті 11, частин 1, 2 статті 14, частини 2 статті 526, частин 3, 4 статті 538, частини 4 статті 613, частин 1, 2 статті 614 ЦК України та статей 235-237 Господарського кодексу України (далі - ГК України) щодо прострочення кредитора у вигляді постачання товару не у повному обсязі, а тому у Товариства не виникло обов`язку по сплаті вартості частини поставленого товару;

- у відповідності до положень пункту 5.2. договору у Товариства виникає обов`язок щодо остаточної оплати 16,67% вартості товару лише після поставки продукції у повному обсязі (1600,00 т + 160,00 т (10% опціон);

- всього Фермерське господарство мало поставити 1 760,00 т продукції вартістю, з яких: 1 440,02 т - вже поставлена продукція, 159,98 т - непоставлена продукція, 160,00 т - опціон (+10%);

- у зв`язку з простроченням Фермерським господарством зобов`язання з поставки товару у повному обсязі (недопоставка 319,98 т (159,98 т + 160 т), на підставі пункту 5.6. договору та статей 235-237 ГК України, Товариство притримало оплату, яка є як попередньою оплатою за наступне постачання, так і остаточною оплатою за 16,67% товару (159,98) вартістю 867 126,00 грн, до моменту поставки позивачем товару у повному обсязі згідно пункту 3.1. договору з урахуванням свого права на додаткову поставку товару - опціон (10%, 160 т);

- у задоволенні позову Фермерського господарства необхідно було відмовити, тому що права позивача не були порушені у зв`язку з ненастанням строку для оплати 16,67% вартості продукції, тобто позов Фермерського господарства був передчасним;

- висновки та обставини, встановлені судом першої інстанції, суперечать висновкам та обставинам, які були встановлені у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.06.2023 у справі №911/683/21, яка ухвалена між позивачем та відповідачем щодо виконання умов договору поставки №249 від 12.10.2020;

- всупереч правовим висновкам, сформованим об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 18.08.2023 у справі №927/211/22, місцевим господарським судом неправильно застосовано положення частини 3 статті 538 та частини 1 статті 693 ЦК України;

- судом першої інстанції не взято до уваги, не досліджено та не надано оцінки доказам, які були надані скаржником, зокрема щодо відмови Фермерського господарства від поставки решти продукції та відмови Товариства від оплати коштів за непоставлений товар;

- повернення Фермерським господарством надлишково сплачених коштів у розмірі 840 000,00 грн, які є 83,33% вартості 160,00 т товару (опціон 10 %), є відмовою у прийнятті кредитором належного виконання по оплаті рахунку №1 від 25.01.2021 та свідчить про відсутність наміру останнього здійснити допоставку товару у повному обсязі, що означає ненастання у Товариства обов`язку по оплаті товару до постачання товару у повному обсязі та 10% опціону, тобто оплата у розмірі 867 126,00 грн відстрочується на час прострочення постачальника;

- місцевим господарським судом неправильно встановлено, що у Фермерського господарства виникло право на відмову від виконання зобов`язання з допоставки решти товару на підставі частини 3 статті 538 ЦК України, яке було реалізовано шляхом подання позову до Господарського суду Київської області (справа №911/683/21).

Скаржником в апеляційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтоване надходженням оскаржуваного рішення до кабінету Електронного суду скаржника лише 08.03.2024.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.03.2024 апеляційну скаргу Товариства передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Агрикової О.В., Козир Т.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2024 витребувано у Господарського суду Чернігівської області матеріали справи №927/995/21. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Товариства на рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.02.2024 у справі №927/995/21 до надходження матеріалів справи з Господарського суду Чернігівської області.

11.04.2024 матеріали справи № 927/995/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді 15.04.2024 після повернення з навчання у Національній школі суддів України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства на рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.02.2024 у справі №927/995/21. Розгляд апеляційної скарги призначено на 29.05.2024. Фермерському господарству встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 13.05.2024.

Позивач скористався правом, наданим статтею 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), та 13.05.2024 через систему "Електронний суд" подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу Товариства, в яких просив суд апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги Товариства, Фермерське господарство зазначило, що судом першої інстанції правильно встановлено, що у договорі сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору, зокрема кількості товару - 1 600,00 т, а можливість поставки додаткових 10% від вказаного обсягу товару не зумовлює безумовного обов`язку позивача здійснити поставку додаткових 10% продукції;

- у матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення постачальника до 30.11.2020 про необхідність поставки додаткових 10% товару (опціон), при цьому Фермерське господарство не зобов`язане самостійно з`ясовувати відповідне рішення у покупця, відтак доводи скаржника про зобов`язання позивача поставити 1 760,00 т продукції є необґрунтованими;

- товар у кількості 1 440,02 т було поставлено, прийнято без жодних претензій та зауважень зі сторони покупця та був частково оплачений у розмірі 8 205 000,00 грн, відтак сума основного боргу складає 867 126, 00 грн (1 440,02 т х 6 300,00 грн -8 205 000,00 грн);

- умовами пункту 5.2. договору не передбачено остаточного розрахунку після поставки товару у повному обсязі;

- кошти у розмірі 840 000,00 грн було повернуто покупцю у зв`язку з відсутністю правових підстав для їх сплати (не було виставлено ані рахунку на оплату, ані заявки на відвантаження);

- Товариство не повідомляло Фермерське господарство про свій намір застосувати притримання оплати товару;

- в ухвалі від 11.05.2023 у справі №927/994/21 Верховним Судом вже надавалася правова оцінка аналогічним правовідносинам.

20.05.2024 через систему "Електронний суд" до Північного апеляційного господарського суду від Товариства надійшла відповідь на відзив, яка за своїм змістом є аналогічною апеляційній скарзі.

23.05.2024 через систему "Електронний суд" до Північного апеляційного господарського суду від Фермерського господарства надійшла заява про участь його представника у призначеному судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням підсистеми відеоконференцзв`язку Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - ЄСІТС).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2024 у справі №927/995/21 вказане клопотання позивача було задоволено.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.05.2024 відкладено розгляд справи №927/995/21 на 26.06.2024. Проведення призначеного судового засідання вирішено здійснювати в режимі відеоконференції з використанням системи відеоконференцзв`язку ЄСІТС, в якій братиме участь представник Фермерського господарства.

У судовому засіданні 26.06.2024 представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове - про відмову задоволенні позову.

Представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечив, вважає її безпідставною та необґрунтованою, у зв`язку з чим просив суд відмовити в її задоволенні, а судове рішення залишити без змін.

26.06.2024 у судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Разом із цим, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частини 4 статті 269 ГПК України).

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено місцевим господарським судом, 12.10.2020 між Товариством (далі за текстом договору - Покупець) та Фермерським господарством (далі за текстом договору - Постачальник) укладено договір поставки №249, відповідно до пункту 1.1. якого останній зобов`язався поставити і передати у власність Покупцю сільськогосподарську продукцію власного виробництва, а саме - кукурудзу 3-го класу, врожаю 2020 року, насипом (далі - товар, продукція), а Покупець - здійснити приймання та оплату товару.

Укладаючи даний договір, сторони керуються принципом свободи договору, зокрема у свободі визначення умов договору. Сторони зазначають, що мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, зокрема в частині податкових застережень та відповідальності за порушення податкових застережень та окремих положень щодо грошового еквіваленту до іноземної валюти, у порядок та спосіб, передбачений цим договором (пункт 1.3. договору).

Згідно з підпунктами 1.5.1., 1.5.4., 1.5.5. пункту 1.5. договору постачання товару за цим правочином є об`єктом оподаткування податком на додану вартість (ПДВ) в розумінні розділу V Податкового кодексу України у зв`язку із чим сторони беруть на себе зобов`язання дотримання вимог податкового законодавства та умов цього Договору в частині податкових застережень.

Постачальник визнає, що податковий кредит (п. 14.1.181 ст. 14 ПК України) для Покупця з точки зору цивільного законодавства є грошовими коштами (об`єктом цивільних прав) згідно з статті 192 ЦК України, та визначається як сума коштів, на яку Покупець має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначену згідно з розділом V ПК України або поповнити свої обігові кошти за рахунок бюджетного відшкодування від`ємного значення з ПДВ.

Постачальник зобов`язаний скласти ПН/РК на дату виникнення податкових зобов`язань згідно з п. 187.1 ст. 187, п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України (далі - ПК України) у день виникнення таких податкових зобов`язань та зареєструвати ПН та/або РК в ЄРПН протягом 5-ти робочих днів із обов`язковим зазначенням коду Товару згідно з УКТ ЗЕД та обов`язковим наданням Покупцю ПН/РК та підтвердження про їх реєстрацію в ЄРПН. У разі порушення цього пункту, Постачальник несе відповідальність згідно з п. 8.1 цього Договору.

Пунктом 3.1. договору визначено кількість товару - 1 600 метричних тонн +/- 10% за вибором Покупця. Зазначена кількість може змінюватись за згодою сторін з оформленням відповідної додаткової угоди до цього договору.

Згідно з пунктами 4.1., 4.2. вказаної угоди ціна товару становить 5 250,00 грн (без ПДВ) за 1 тонну, ПДВ складає 1 050 грн за 1 тонну, всього з ПДВ - 6 300,00 грн за 1 тонну, за умови, що якість та кількість товару відповідає вимогам, встановленим у пункті 2.1. та пункті 3.1. договору. За погодженням сторін ціна може бути переглянута, що затверджується письмово додатковою угодою до даного договору, що є його невід`ємною частиною.

Загальна сума з ПДВ по договору складає 10 080 000 грн, з яких 1 680 000 грн ПДВ, +/- 10% в опціоні Покупця в залежності від фактично поставленої кількості товару.

Відповідно до пункту 5.1. договору оплата за товар здійснюється покупцем в українській гривні, шляхом перерахування суми на банківський рахунок постачальника у спосіб і порядок, встановлений у пункті 5.2. договору, за змістом якого оплата за товар здійснюється покупцем у два етапи наступним чином:

- 83,33% вартості товару Покупець оплачує на підставі рахунку-фактури та заявки Постачальника (форма заявки на оплату наведена у додатку №1 до цього договору), отриманих за правилами згідно з пунктом 11.4. цього договору протягом 5-ти банківських днів з дня, що слідує за днем надання документів для оплати;

- 16,67% вартості товару Покупець оплачує після приймання товару згідно пунктів 2.1., 2.2., 3.1., 4.1., дотримання вимог пунктів 6.1., 6.2., 6.9., 6.10., 11.3. цього договору, надання товарно-транспортних видаткових накладних та реєстрації ПН/РК у ЄРПН згідно з підпунктом 1.5.5. пункту1.5. цього договору, протягом 5-ти банківських днів, з дня надання квитанції про реєстрацію ПН/РК у ЄРПН за правилами згідно пункту 11.4. цього договору або через систему електронного документообігу "M.E.D.o.c" або в паперовій формі.

Обов`язковою умовою для оплати є наявність партії зерна на зерновому складі Товариства з обмеженою відповідальністю "Комбікормник" (далі - ТОВ "Комбікормник") і надання Постачальником разом із заявкою на оплату підтверджуючих документів про наявність зерна на зерновому складі ТОВ "Комбікормник", такі підтверджуючі документи як - складську квитанцію, складське свідоцтво.

Сторони домовились, що у випадку необхідності Постачальник на вимогу Покупця зобов`язався надати додаткові документи, які підтверджують транспортування зерна на зерновий склад (договори перевезення, товарно-транспортні накладні, реєстр отриманого зерна зерновим складом).

Пунктом 5.3. договору сторони передбачили, що Постачальник зобов`язується протягом 5-ти робочих днів відповідно до підпункту 1.5.5., пункту 1.5. договору вчинити дії спрямовані на реєстрацію ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН).

Зобов`язання Покупця по сплаті товару вважається виконаним в момент списання коштів з банківського рахунку Покупця, відповідно до реквізитів, вказаних Постачальником у рахунку-фактурі отриманого у т.ч. за правилами згідно пунктів 11.13., 11.14 цього правочину (пункт 5.5. договору).

Відповідно до пункту 5.6. договору, у разі порушення (часткового або повного невиконання та/або неналежного виконання) умов пунктів 1.1.-1.2.; пункту 1.5. (в частині реєстрації ПН/РК в ЄРПН), пунктів 2.1.-2.3.; пункту 3.1.; пункту 5.3.; пунктів 6.1.-6.4., пунктів 6.7., 11.1. цього договору, Покупець має право затримати оплату товару до моменту належного виконання в повному обсязі Постачальником умов пунктів 1.1.-1.2.; пункту 1..5 (в частині реєстрації ПН/РК в ЄРПН), а також пунктів 2.1.- 2.3.; пункту 3.1.; пункту 5.3.; пункту 6.1.-6.4., пунктів 6.7., 11.1. цього договору.

Пунктом 6.1. договору визначено, що Постачальник зобов`язався поставити товар у повному обсязі та якості згідно пунктів 1.1.; 2.1., 3.1. цього договору у строк з 12.10.2020 по 30.11.20204 включно.

За умовами пункту 6.2. договору товар поставляється на умовах FCA франко-автомобіль та/або франко-вагон (Правила Інкотермс 2010), за вибором Покупця, за винятком застережень, прямо встановлених умовами даного правочину. Поставка товару здійснюється з пункту завантаження ТОВ "Комібкормник" (код 14223117) за адресою: Чернігівська область, Ічнянський район, місто Ічня, вулиця Залізнична, будинок 36, в якого товар знаходиться на зберіганні.

У відповідності до положень пункту 6.9. договору право власності на товар виникає у Покупця з моменту завантаження товару в автотранспортний засіб, наданий Покупцем на складі Постачальника, з урахуванням положень, встановлених пунктами 2.3.-2.6, 6.10. цього договору.

Згідно з пунктом 6.10. договору датою поставки товару є дата фактичного отримання товару Покупцем в місці поставки, визначеному за умовами пунктів 6.2., 6.3. цього договору за датою оформлення товарно-транспортної накладної. Місце поставки також зазначається в товарно-транспортній накладній. Постачальник вважається таким, що остаточно здійснив свої зобов`язання з поставки товару, зазначеного у пунктах 1.1., 2.1., 3.1., 6.1.-6.9. цього договору по кількості з дня фактичного прийняття товару та з дня надання Покупцю видаткової накладної на весь об`єм товару, вивезений Покупцем протягом попереднього дня, та вважається що з цього моменту право власності на товар та всі ризики, пов`язані із його втратою або пошкодженням, а також всі витрати за зберігання товару, переходять від Постачальника до Покупця.

У пункті 8.4. договору сторони передбачили, що у випадку несвоєчасної оплати товару, Покупець зобов`язується оплатити Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Даний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2020, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним договором (пункт 11.2. договору).

Згідно з пунктом 11.5. договору зміни та доповнення до цієї угоди вносяться за взаємною згодою сторін шляхом оформлення додаткової угоди до договору, яка укладається у письмовій формі та підписується уповноваженими представниками сторін, крім випадків, передбачених пунктами 2.3., 2.4., 6.6., 6.7., 6.8. цього договору. Зміни та доповнення до цього договору можуть вноситись за правилами, визначеними у пунктах 11.3., 11.14. цього договору.

У пункті 11.14. договору сторони домовились, що з метою належного виконання умов цього договору можуть обмінюватись листами, повідомленнями, інструкціями, викладеними як в усній, так і в письмовій формі за допомогою засобів телефонного, факсимільного та/або електронного зв`язку за наступними електронними адресами з боку Покупця: , , , , , з боку Постачальника: за реквізитами, зазначеними у п. 12 цього Договору та які є обов`язковими до виконання cторонами.

Позивач разом із заявками на отримання №1 від 16.10.2020, №2 від 20.10.2020, №3 від 02.11.2020, №3/1 від 18.11.2020, в яких зазначено про наявність відповідної кількості зерна на зберіганні ТОВ "Комбікормник" та про можливість його отримання, надав відповідачу рахунки на оплату, за якими відповідач мав сплатити 83,33% вартості товару, а саме:

-№3 від 16.10.2020 на оплату кукурудзи 3 класу урожаю 2020 року у кількості 500,00 т на загальну суму 3 150 000,00 грн;

-№4 від 20.10.2020 на оплату кукурудзи 3 класу урожаю 2020 року у кількості 120,00 т на загальну суму 756 000,00 грн;

-№5 від 02.11.2020 на оплату кукурудзи 3 класу урожаю 2020 року у кількості 490,00 т на загальну суму 3 087 000,00 грн;

-№6 від 18.11.2020 на оплату кукурудзи 3 класу урожаю 2020 року у кількості 330,00 т на загальну суму 2 079 000,00 грн (т. 2, а.с. 35, 38, 41, 43).

Усього виставлено рахунків на оплату товару на загальну кількість 1 140,00 т на загальну суму 9 072 000,00 грн.

Відповідач перерахував позивачу кошти у загальному розмірі 7 560 000,00 грн, що становить 83,33% вартості товару згідно з виставленими позивачем рахунками на оплату, а саме:

- платіжним дорученням №611 від 16.10.2020 на суму 2 625 000,00 грн, призначення платежу: оплата за кукурудзу (83,33% вартості товару) зг.рах. №3 від 16.10.2020, у т.ч. ПДВ 20% 437 500 грн (т. 2. а.с. 36);

- платіжним дорученням №624 від 20.10.2020 на суму 630 000,00 грн, призначення платежу: оплата за кукурудзу 120 тон (83,33% вартості товару) зг.рах. №4 від 20.10.2020 та зг.дог.249 від 12.10.2020, у т.ч. ПДВ 20% 105 000 грн (т. 2. а.с. 39);

- платіжним дорученням №707 від 02.11.2020 на суму 2 572 500,00 грн, призначення платежу: оплата за кукурудзу 490 тон (83,33% вартості товару) зг.рах. №5 від 02.11.2020, та зг.дог.249 від 12.10.2020, у т.ч. ПДВ 20% 428 750 грн (т. 2, а.с. 42);

- платіжним дорученням №812 від 18.11.2020 на суму 1 732 500,00 грн, призначення платежу: оплата за кукурудзу 330 тон (83,33% вартості товару) зг.рах. №6 від 18.11.2020 та зг.дог.249 від 12.10.2020, у т.ч. ПДВ 20% 288 750 грн (т. 2, а.с. 44).

На підтвердження даних оплат надано також виписки АТ "Прокредит Банк" по рахунку (т. 1, а.с. 100, 110, 122, 131).

Позивач у період з 18.10.2020 по 02.12.2020 поставив відповідачу товар - кукурудзу 3 класу урожаю 2020 року, насипом, загальною кількістю 1 440,02 т на загальну суму 9 072 126,00 грн, на підтвердження чого надав видаткові накладні:

- №3 від 18.10.2020 на загальну суму 1 547 532,00 грн (кількість товару - 245,64 т);

- №4 від 19.10.2020 на загальну суму 1 549 674,00 грн (кількість товару - 245,98 т);

- №5 від 26.10.2020 на загальну суму 664 020,00 грн (кількість товару - 105,4 т);

- №6 від 04.11.2020 на загальну суму 1 325 898,00 грн (кількість товару - 210,46 т);

- №7 від 05.11.2020 на загальну суму 884 142,00 грн (кількість товару - 140,34 т);

- №8 від 06.11.2020 на загальну суму 1 105 902,00 грн (кількість товару - 175,54 т);

- №9 від 23.11.2020 на загальну суму 1 327 914,00 грн (кількість товару - 210,78 т);

- №10 від 02.12.2020 на загальну суму 667 044,00 грн (кількість товару - 105,88 т) (т. 1, а.с. 50, 58, 66, 70, 77, 82, 88, 95).

Поставка товару відповідачу підтверджується також наданими товарно-транспортними накладними №417154, №417155, №417156, №417157, №417158, №417074, №417075 від 18.10.2020, №417162, №417163, №417164, №417165, №417166, №417167, №417168 від 19.10.2020, №417262, №417264, №417265 від 26.10.2020, №417387, №417388, №417389, №417390, №417391, №417392 від 04.11.2020, №417393, №417394, №417395, №417396 від 05.11.2020, №417209, №417210, №417211, №417212, №417213 від 06.11.2020, №483126, №483127, №483128, №483129, №483130, №483131 від 23.11.2020, №483210, №483211, №483212 від 02.12.2020 (т. 1, а.с. 51-57, 59-65, 67-69, 71-76, 78-81, 83-87, 89-94, 96-98).

Отже, позивач поставив відповідачу товару на 0,02 т більше ніж вказано у рахунках на оплату.

Також відповідач додатково перерахував позивачу кошти у загальному розмірі 645 000,00 грн, що становить 16,67% вартості товару згідно з виставленими позивачем рахунками на оплату №3 від 16.10.2020 та №4 від 20.10.2020, а саме:

- платіжним дорученням №705 від 02.11.2020 на суму 525 000,00 грн, призначення платежу: оплата за кукурудзу 500 тон (16,67% вартості товару) зг.рах. №3 від 16.10.2020 та зг.дог.249 від 12.10.2020, у т.ч. ПДВ 20% 87 500 грн (т. 2, а.с. 37);

- платіжним дорученням №706 від 02.11.2020 на суму 120 000,00 грн, призначення платежу: оплата за кукурудзу 120 тон (16,67% вартості товару) зг.рах. №4 від 20.10.2020 та зг.дог.249 від 12.10.2020, у т.ч. ПДВ 20% 20 000 грн (т. 2, а.с. 40).

На підтвердження даних оплат надано також виписки АТ "Прокредит Банк" по рахунку (т. 1, а.с. 103, 116).

Позивач склав та зареєстрував в ЄРПН:

- податкову накладну №1 від 16.10.2020 на загальну суму з ПДВ - 2 625 0500,00 грн, зареєстрована 26.10.2020;

- податкову накладну №21 від 19.10.2020 на загальну суму з ПДВ - 472 206,00 грн, зареєстрована 28.10.2020;

- податкову накладну №2 від 02.11.2020 на загальну суму з ПДВ - 525 000,00 грн, зареєстрована 27.11.2020;

- розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №5 від 01.12.2020 до податкової накладної №2 від 02.11.2020 на загальну суму з ПДВ - 1 127 832,00 грн, зареєстровано 15.12.2020;

- податкову накладну №3 від 20.10.2020 на загальну суму з ПДВ - 630 000,00 грн, зареєстрована 06.11.2020;

- податкову накладну №4 від 26.10.2020 на загальну суму з ПДВ - 34 020,00 грн, зареєстрована 06.11.2020;

- податкову накладну №1 від 02.11.2020 на загальну суму з ПДВ - 120 000,00 грн, зареєстрована 06.11.2020;

- розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №1 від 01.12.2020 до податкової накладної №3 від 20.10.2020 на загальну суму з ПДВ - 78 701,00 грн, зареєстровано 16.12.2020;

- розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №2 від 01.12.2020 до податкової накладної №4 від 26.10.2020 на загальну суму з ПДВ - 78 701,00 грн, зареєстровано 16.12.2020;

- розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №4 від 01.12.2020 до податкової накладної №1 від 02.11.2020 на загальну суму з ПДВ - 20 000,00 грн, зареєстровано 16.12.2020;

- податкову накладну №3 від 02.11.2020 на загальну суму з ПДВ - 2 572 500,00 грн, зареєстрована 27.11.2020;

- податкову накладну №4 від 06.11.2020 на загальну суму з ПДВ - 98 442,00 грн, зареєстрована 27.11.2020;

- розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №3 від 01.12.2020 до податкової накладної №4 від 06.11.2020 на загальну суму з ПДВ - 84 371,00 грн, зареєстровано 16.12.2020;

- податкову накладну №5 від 18.11.2020 на загальну суму з ПДВ - 1 127 832,00 грн, зареєстрована 15.12.2020;

- податкову накладну №6 від 23.11.2020 на загальну суму з ПДВ - 200 082,00 грн, зареєстрована 15.12.2020;

- податкову накладну №1 від 02.12.2020 на загальну суму з ПДВ - 667 044,00 грн, зареєстрована 24.12.2020.

Платіжним дорученням №888 від 30.11.2020 відповідач перерахував позивачу кошти у розмірі 840 000,00 грн з призначенням платежу "оплата за кукурудзу 160 тон (83,33% вартості товару) зг. дог. 249 від 12.10.2020, у т. ч. ПДВ 20% 14 000 грн" (т.2 а.с.45).

Заявку на отримання оплати з відповідним рахунком на оплату та повідомлення про наявність та можливість отримання зерна на складі у цьому разі позивач відповідачу не надавав.

01.12.2020 позивач повернув відповідачу 840 000,00 грн як надлишково перераховані кошти згідно оплати за кукурудзу 160 тон (83,33% вартості товару), на підтвердження чого надано виписку з банківського рахунку (т. 2, а.с. 46).

Відповідач направив позивачу листа від 19.01.2021 №35/01-2021 (т. 2, а.с. 47-48) з вимогою виконати свої зобов`язання за договором поставки шляхом здійснення постачання товару/кукурудзи у кількості 319,98 т, з яких 159,98 т до кількості 1 600,00 т, та 160,00 т - це кількість товару +10% за вибором ТОВ "Манад" як покупця, за ціною, передбаченою у пункті 4.1. договору поставки №249 від 12.10.2020.

Позивач у листі від 25.01.2021 №1 повідомив відповідача про порушення останнім умов договору в частині несвоєчасної та повної оплати 16,67% вартості поставленого та прийнятого товару, у зв`язку з чим заборгованість відповідача станом на 31.12.2020 та на 25.01.2021 за виконані поставки становить 867 126,00 грн. Для подальшого отримання 160 т кукурудзи 3 класу ТОВ "Манад" має сплатити на рахунок ТОВ "Ічня Екопродукт" наступні платежі:

- негайно - 867 126,00 грн, у тому числі ПДВ 144 521,00 грн, заборгованість за поставлені 1 440,02 т товару;

- згідно з пунктом 5.2. договору - 1 008 000,00 грн, у тому числі ПДВ 168 000,00, на підставі рахунку на оплату №1 від 25.01.2021 та заявки постачальника №4 від 25.01.2021 (т. 1, а.с. 138-139).

До вказаного листа позивач додав заявку на отримання оплати №4 від 25.01.2021, рахунок на оплату №1 від 25.01.2021 про сплату коштів за кукурудзу 3 класу урожаю 2020 року у кількості 160,0 т на загальну суму 1 008 000,00 грн; складську квитанцію на зерно №65 від 25.01.2021.

Відповідач листом від 02.02.2021 №38/02-2021, у відповідь на лист позивача від 25.01.2021 №1, вимагав від Фермерського господарства здійснити постачання товару/кукурудзи в кількості 319,98 т на суму 2 015 874,00 грн з ПДВ, з яких 159,98 т до кількості 1600,00 т, та 160,00 т - це кількість товару +10% за вибором ТОВ "Манад" як покупця за ціною, передбаченою у п. 4.1 Договору поставки протягом 7-ми календарних днів з дня отримання цього листа та протягом цього строку вчинити дії, які свідчать про реальну готовність до постачання кукурудзи. Також відповідач зазначив про здійснення остаточної оплати у розмірі 16,67% вартості товару за вже отриманий товар та остаточну оплату за 319,98 т після здійснення позивачем поставки усієї кількості товару, передбаченої Договором поставки (т. 1, а.с.143-145).

Листом від 03.02.2021 №42/02-2021 відповідач просив позивача повідомити графік відвантаження кукурудзи у кількості 319,98 т з пункту поставки ТОВ "Комбікормник" із зазначенням дати та кількості кукурудзи, яка може бути відвантажена у відповідну дату, час початку і закінчення відвантаження кукурудзи у транспорт ТОВ "Манад"; інформацію з графіком відвантаження кукурудзи надати протягом 5 календарних днів на електронні адреси, які вказані у пункті 11.14. договору (т. 1, а.с. 146).

У відповідь на лист від 03.02.2021 №42/02-2021 позивач направив відповідачу лист від 08.02.2021 №2, в якому виклав умови, які необхідно виконати для подальшого отримання 160,00 т кукурудзи 3 класу, що є ідентичними умовам, зазначеним у листі від 25.01.2021 №1 (т. 1, а.с.147-148).

Відповідач не виконав висунутих позивачем умов щодо оплати коштів у розмірі 867126,00 грн за вже поставлений товар, а також не оплатив кошти на підставі виставленого рахунку на оплату №1 від 25.01.2021 на суму 1 008 000,00 грн, у тому числі як передоплату (83,33%) за 160,00 т кукурудзи.

Судом першої інстанції встановлено, що після 02.12.2020 позивач не поставляв відповідачу кукурудзу, протилежного матеріали справи не містять.

В матеріалах справи наявний договір №8/2020 складського зберігання зерна від 01.10.2020, укладений між Фермерським господарством (Поклажодавець) та ТОВ "Комбікормщик" (Зерновий склад), згідно з умовами якого Поклажодавець передав, а Зерновий склад прийняв на зберігання зерно пшениці, ячміню, соняшнику, сої та кукурудзи врожаю 2020 року та в установлений час зобов`язався повернути їх Поклажодавцю або особі, зазначеній ним як одержувач.

У своєму листі від 03.06.2021 №62 на адвокатський запит ТОВ "Комбікормник" надало інформацію про те, що у період з 12.10.2020 по 02.12.2020 автотранспортні засоби, подані Товариством дійсно навантажувались зерном кукурудзи 3-го класу врожаю 2020 року, насипом, належним до навантаження Фермерським господарством, у загальній кількості 1440,02 т. Водночас з 25.11.2020 жодний автомобіль від Товариства до ТОВ "Комбікормник" не прибував (т. 2, а.с. 119).

У зв`язку з несплатою відповідачем коштів за поставлений товар у розмірі 867 126,00 грн, що становить 16,67% вартості товару, Фермерське господарство звернулося до Господарського суду Київської області із позовною заявою від 04.03.2021 про стягнення з Товариства вказаної суми заборгованості (т .2, а.с. 56-60).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.03.2021 у справі №911/683/21 вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (т. 2, а.с. 61).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.05.2021 у справі №911/683/21 задоволено заяву Фермерського господарства та залишено його позов без розгляду (т. 2, а.с.79-80).

Позивач звернувся до відповідача з пропозицією від 13.05.2021 про розірвання договору шляхом підписання додаткової угоди до Договору (т. 2, а.с. 81-82), яка була відхилена відповідачем (лист від 02.06.2021 №24/6-2021) (т. 2, а.с. 83-84).

Підставою для звернення до суду із цим позовом стало, на думку позивача, невиконання відповідачем свого обов`язку за договором щодо сплати решти вартості поставленої кукурудзи у розмірі 867 126,00 грн (9 072 126,00 - 8 205 000,00 грн).

Відповідач кошти у розмірі 867 126,00 грн позивачу не сплатив, оскільки вважає, що строк оплати за отриманий ним товар не настав, зважаючи на нездійснення позивачем поставки усієї кількості товару і саме в кількості 1 760,00 т (+160,00 т за вибором Покупця).

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, зважаючи на наступне.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами статей 509, 526 ЦК України, статей 173, 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Правова природа договору не залежить від його назви, а визначається його змістом, а тому при оцінці відповідності волі сторін та укладеного договору суд повинен надати правову оцінку його умовам, правам та обов`язкам сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і певних правових наслідків, тобто дослідити відповідні умови договору з зазначенням своїх висновків за результатами такої оцінки у прийнятому судовому рішенні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.05.2023 у справі №914/4127/21.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що за правовою природою укладений сторонами договір №249 від 12.10.2020 є договором поставки, за яким, відповідно до статті 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Отже, укладення Фермерським господарством та Товариством договору поставки №249 від 12.10.2020 було спрямоване на отримання останнім товару та одночасного обов`язку по здійсненню його оплати у встановлений договором строк.

Як було правильно встановлено місцевим господарським судом, на виконання умов договору відповідач перерахував позивачу кошти у розмірі 7 560 000,00 грн, що становить 83,33% вартості товару (1 440,02 т вартістю 9 072 126,00 грн), що підтверджується платіжними дорученнями:

- №611 від 16.10.2020 на суму 2 625 000,00 грн, призначення платежу: оплата за кукурудзу (83,33% вартості товару) зг.рах. №3 від 16.10.2020, у т.ч. ПДВ 20% 437 500 грн (т. 2. а.с. 36);

- №624 від 20.10.2020 на суму 630 000,00 грн, призначення платежу: оплата за кукурудзу 120 тон (83,33% вартості товару) зг.рах. №4 від 20.10.2020 та зг.дог.249 від 12.10.2020, у т.ч. ПДВ 20% 105 000 грн (т. 2. а.с. 39);

- №707 від 02.11.2020 на суму 2 572 500,00 грн, призначення платежу: оплата за кукурудзу 490 тон (83,33% вартості товару) зг.рах. №5 від 02.11.2020, та зг.дог.249 від 12.10.2020, у т.ч. ПДВ 20% 428 750 грн (т. 2, а.с. 42);

- №812 від 18.11.2020 на суму 1 732 500,00 грн, призначення платежу: оплата за кукурудзу 330 тон (83,33% вартості товару) зг.рах. №6 від 18.11.2020 та зг.дог.249 від 12.10.2020, у т.ч. ПДВ 20% 288 750 грн (т. 2, а.с. 44).

Вищезазначені оплати також підтверджуються виписками АТ "Прокредит Банк" по рахунку (т. 1, а.с. 100, 110, 122, 131).

Фермерським господарством було поставлено Товариству 1 440,02 т продукції, яка є частиною від загальної кількості товару, визначеного у пункті 3.1. договору, на загальну суму 9 072 126,00 грн, що підтверджується видатковими накладними:

- №3 від 18.10.2020 на загальну суму 1 547 532,00 грн (кількість товару - 245,64 т);

- №4 від 19.10.2020 на загальну суму 1 549 674,00 грн (кількість товару - 245,98 т);

- №5 від 26.10.2020 на загальну суму 664 020,00 грн (кількість товару - 105,4 т);

- №6 від 04.11.2020 на загальну суму 1 325 898,00 грн (кількість товару - 210,46 т);

- №7 від 05.11.2020 на загальну суму 884 142,00 грн (кількість товару - 140,34 т);

- №8 від 06.11.2020 на загальну суму 1 105 902,00 грн (кількість товару - 175,54 т);

- №9 від 23.11.2020 на загальну суму 1 327 914,00 грн (кількість товару - 210,78 т);

- №10 від 02.12.2020 на загальну суму 667 044,00 грн (кількість товару - 105,88 т) (т. 1, а.с. 50, 58, 66, 70, 77, 82, 88, 95), а також товарно-транспортними накладними: №417154, №417155, №417156, №417157, №417158, №417074, №417075 від 18.10.2020, №417162, №417163, №417164, №417165, №417166, №417167, №417168 від 19.10.2020, №417262, №417264, №417265 від 26.10.2020, №417387, №417388, №417389, №417390, №417391, №417392 від 04.11.2020, №417393, №417394, №417395, №417396 від 05.11.2020, №417209, №417210, №417211, №417212, №417213 від 06.11.2020, №483126, №483127, №483128, №483129, №483130, №483131 від 23.11.2020, №483210, №483211, №483212 від 02.12.2020 (т. 1, а.с. 51-57, 59-65, 67-69, 71-76, 78-81, 83-87, 89-94, 96-98).

Також відповідач додатково перерахував позивачу кошти у загальному розмірі 645 000,00 грн, що становить 16,67% вартості товару згідно з виставленими позивачем рахунками на оплату №3 від 16.10.2020 та №4 від 20.10.2020, що підтверджується платіжними дорученнями:

- №705 від 02.11.2020 на суму 525 000,00 грн, призначення платежу: оплата за кукурудзу 500 тон (16,67% вартості товару) зг.рах. №3 від 16.10.2020 та зг.дог.249 від 12.10.2020, у т.ч. ПДВ 20% 87 500 грн (т. 2, а.с. 37);

- №706 від 02.11.2020 на суму 120 000,00 грн, призначення платежу: оплата за кукурудзу 120 тон (16,67% вартості товару) зг.рах. №4 від 20.10.2020 та зг.дог.249 від 12.10.2020, у т.ч. ПДВ 20% 20 000 грн (т. 2, а.с. 40).

На підтвердження даних оплат також надано виписки АТ "Прокредит Банк" по рахунку (т. 1, а.с. 103, 116).

Отже, всього Фермерським господарством було поставлено Товариству 1 440,02 т товару, за які було сплачено 8 205 000,00 грн, відтак позивачем не було поставлено відповідачу 159,98 т продукції (1 600 т - 1 440,02 т).

Предметом спору у даній справі є сума заборгованості, яка становить 867 126,00 грн (9 072 126,00 грн - 8 205 000,00 грн).

Спір у справі №927/995/21 виник у зв`язку з різним тлумаченням сторонами змісту пункту 5.2., якими врегульовано алгоритм оплати товару, а саме 16,67% його вартості, та 5.6. договору щодо виникнення у покупця права на затримування оплати товару. Таким чином, ключовим питанням, на яке суду потрібно дати відповідь, чи настав строк для оплати вартості поставленого товару.

Заперечуючи проти задоволення позову, скаржник вказує, що він скористався своїм правом на притримання оплати 16,67% вартості поставленого товару, передбаченим пунктом 5.6. договору, у зв`язку з порушенням постачальником пункту 3.1. договору (недопоставка всієї кількості товару - 159,98 т та опціон 160 т (10%х1600 т) та в частині своєчасної реєстрації податкових накладних.

За змістом статті 236 ГК України у господарських договорах сторони можуть передбачати використання таких видів оперативно-господарських санкцій: 1) одностороння відмова від виконання свого зобов`язання управненою стороною, із звільненням її від відповідальності за це - у разі порушення зобов`язання другою стороною; відмова від оплати за зобов`язанням, яке виконано неналежним чином або достроково виконано боржником без згоди другої сторони; відстрочення відвантаження продукції чи виконання робіт внаслідок прострочення виставлення акредитива платником, припинення видачі банківських позичок тощо; 2) відмова управненої сторони зобов`язання від прийняття подальшого виконання зобов`язання, порушеного другою стороною, або повернення в односторонньому порядку виконаного кредитором за зобов`язанням (списання з рахунку боржника в безакцептному порядку коштів, сплачених за неякісну продукцію, тощо); 3) встановлення в односторонньому порядку на майбутнє додаткових гарантій належного виконання зобов`язань стороною, яка порушила зобов`язання: зміна порядку оплати продукції (робіт, послуг), переведення платника на попередню оплату продукції (робіт, послуг) або на оплату після перевірки їх якості тощо; 4) відмова від встановлення на майбутнє господарських відносин із стороною, яка порушує зобов`язання.

Перелік оперативно-господарських санкцій, встановлений у частині першій цієї статті, не є вичерпним. Сторони можуть передбачити у договорі також інші оперативно-господарські санкції.

Підставою для застосування оперативно-господарських санкцій є факт порушення господарського зобов`язання другою стороною. Оперативно-господарські санкції застосовуються стороною, яка потерпіла від правопорушення, у позасудовому порядку та без попереднього пред`явлення претензії порушнику зобов`язання. Порядок застосування сторонами конкретних оперативно-господарських санкцій визначається договором. У разі незгоди з застосуванням оперативно-господарської санкції заінтересована сторона може звернутися до суду з заявою про скасування такої санкції та відшкодування збитків, завданих її застосуванням. Оперативно-господарські санкції можуть застосовуватися одночасно з відшкодуванням збитків та стягненням штрафних санкцій (стаття 237 ГК України).

Пунктом 5.6. договору визначено, що у разі порушення (часткового або повного невиконання та/або неналежного виконання) умов пунктів 1.1.-1.2.; пункту 1.5. (в частині реєстрації ПН/РК в ЄРПН), пунктів 2.1.-2.3.; пункту 3.1.; пункту 5.3.; пунктів 6.1.-6.4., пунктів 6.7., 11.1. цього договору, Покупець має право затримати оплату товару до моменту належного виконання в повному обсязі Постачальником умов пунктів 1.1.-1.2.; пункту 1..5 (в частині реєстрації ПН/РК в ЄРПН), а також пунктів 2.1.- 2.3.; пункту 3.1.; пункту 5.3.; пункту 6.1.-6.4., пунктів 6.7., 11.1. цього договору.

Умовою виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 статті 712 ЦК визначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з частиною 1 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Двосторонній характер договору зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Так, з укладенням такого договору продавець приймає на себе обов`язок передати покупцеві певну річ і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець у свою чергу зобов`язаний здійснити оплату придбаної речі та водночас набуває права вимагати від продавця її передачі.

Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 ЦК України. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 ЦК України (частина 1 статті 693 ЦК України).

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

Згідно з частиною 1 статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Відповідно до частини 1 статті 697 ЦК України договором може бути встановлено, що право власності на переданий покупцеві товар зберігається за продавцем до оплати товару або настання інших обставин. У цьому разі покупець не має права до переходу до нього права власності розпоряджатися товаром, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із призначення та властивостей товару.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19 вказано, що попередня оплата - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар, який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані.

Системне тлумачення частини 1 статті 693 ЦК, частини 1 статті 655, частини 1 статті 664, частини 1 статті 697 ЦК України свідчить, що термін "передача товару" охоплює як передачу у власність, так і передачу у користування.

Право власності на товар може переходити від продавця до покупця у момент передачі товару, до цього моменту, або після нього - відповідно до умов договору. Це випливає зі змісту частини 1 статті 655, частини 1 статті 677, частини 1 статті 697 ЦК України.

Оплата за товар є попередньою, якщо відповідно до договору вона має бути здійснена до моменту виконання продавцем свого обов`язку з передачі товару саме у власність, тобто до моменту переходу права власності на товар від продавця до покупця. Це випливає з визначення договору купівлі-продажу, наведеного у частині 1 статті 655 ЦК України, яка встановлює обов`язок продавця передати товар саме у власність покупця.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.08.2023 у cправі №927/211/22.

Згідно з пунктом 5.1. договору оплата за товар здійснюється покупцем в українській гривні, шляхом перерахування суми на банківський рахунок постачальника у спосіб і порядок, встановлений у пункті 5.2. договору, за змістом якого оплата за товар здійснюється покупцем у два етапи наступним чином:

- 83,33% вартості товару Покупець оплачує на підставі рахунку-фактури та заявки Постачальника (форма заявки на оплату наведена у додатку №1 до цього договору), отриманих за правилами згідно з пунктом 11.4. цього договору протягом 5-ти банківських днів з дня, що слідує за днем надання документів для оплати;

- 16,67% вартості товару Покупець оплачує після приймання товару згідно пунктів 2.1., 2.2., 3.1., 4.1., дотримання вимог пунктів 6.1., 6.2., 6.9., 6.10., 11.3. цього договору, надання товарно-транспортних видаткових накладних та реєстрації ПН/РК у ЄРПН згідно з підпунктом 1.5.5. пункту1.5. цього договору, протягом 5-ти банківських днів, з дня надання квитанції про реєстрацію ПН/РК у ЄРПН за правилами згідно пункту 11.4. цього договору або через систему електронного документообігу "M.E.D.o.c" або в паперовій формі.

Обов`язковою умовою для оплати є наявність партії зерна на зерновому складі Товариства з обмеженою відповідальністю "Комбікормник" (далі - ТОВ "Комбікормник") і надання Постачальником разом із заявкою на оплату підтверджуючих документів про наявність зерна на зерновому складі ТОВ "Комбікормник", такі підтверджуючі документи як - складську квитанцію, складське свідоцтво.

Сторони домовились, що у випадку необхідності Постачальник на вимогу Покупця зобов`язався надати додаткові документи, які підтверджують транспортування зерна на зерновий склад (договори перевезення, товарно-транспортні накладні, реєстр отриманого зерна зерновим складом).

Таким чином, оплата 83,33% вартості товару є попередньою оплатою за товар, а 16,67% вартості товару - кошти, які мають бути сплачені після виконання умов, передбачених пунктом 5.2. договору.

Відповідно до положень частин 2, 4-6 статті 267 ГК України строки поставки встановлюються сторонами в договорі з урахуванням необхідності ритмічного та безперебійного постачання товарів споживачам, якщо інше не передбачено законодавством. У разі якщо сторонами передбачено поставку товарів окремими партіями, строком (періодом) поставки продукції виробничо-технічного призначення є, як правило, квартал, а виробів народного споживання, як правило, - місяць. Сторони можуть погодити в договорі також графік поставки (місяць, декада, доба тощо). У договорі поставки за згодою сторін може бути передбачений порядок відвантаження товарів будь-яким видом транспорту, а також вибірка товарів покупцем. Договором може бути передбачено відвантаження товарів вантажовідправником (виготовлювачем), що не є постачальником, та одержання товарів вантажоодержувачем, що не є покупцем, а також оплата товарів платником, що не є покупцем.

Пунктом 3.1. договору визначено кількість товару, яку мало поставити Фермерське господарство - 1 600 метричних тонн +/- 10% за вибором Покупця. Зазначена кількість може змінюватись за згодою сторін з оформленням відповідної додаткової угоди до цього договору.

Пунктом 6.1. договору визначено, що Постачальник зобов`язався поставити товар у повному обсязі та якості згідно пунктів 1.1.; 2.1., 3.1. цього договору у строк з 12.10.2020 по 30.11.20204 включно.

За умовами пункту 6.2. договору товар поставляється на умовах FCA франко-автомобіль та/або франко-вагон (Правила Інкотермс 2010), за вибором Покупця, за винятком застережень, прямо встановлених умовами даного правочину. Поставка товару здійснюється з пункту завантаження ТОВ "Комібкормник" (код 14223117) за адресою: Чернігівська область, Ічнянський район, місто Ічня, вулиця Залізнична, будинок 36, в якого товар знаходиться на зберіганні.

У відповідності до положень пункту 6.9. договору право власності на товар виникає у Покупця з моменту завантаження товару в автотранспортний засіб, наданий Покупцем на складі Постачальника, з урахуванням положень, встановлених пунктами 2.3.-2.6, 6.10. цього договору.

Згідно з пунктом 6.10. договору датою поставки товару є дата фактичного отримання товару Покупцем в місці поставки, визначеному за умовами пунктів 6.2., 6.3. цього договору за датою оформлення товарно-транспортної накладної. Місце поставки також зазначається в товарно-транспортній накладній. Постачальник вважається таким, що остаточно здійснив свої зобов`язання з поставки товару зазначеного у пунктах 1.1., 2.1., 3.1., 6.1.-6.9. цього договору по кількості з дня фактичного прийняття товару та з дня надання Покупцю видаткової накладної на весь об`єм товару, вивезений Покупцем протягом попереднього дня, та вважається що з цього моменту право власності на товар та всі ризики, пов`язані із його втратою або пошкодженням, а також всі витрати за зберігання товару, переходять від Постачальника до Покупця.

Враховуючи вищезазначені положення законодавства та положення договору, колегія суддів вважає, що договором №249 від 12.10.2020 передбачено поставки продукції партіями. У зв`язку з цим матеріалами справи та умовами укладеного договору підтверджується, що сторонами погоджена певна процедура поставки товару та його оплати, а саме: виставлення рахунку, сплата попередньої оплати на рівні 83,33% від суми рахунку, поставка товару, сплата 16,67 % суми рахунку.

Таким чином, колегія суддів вважає неправильними висновки відповідача та суду першої інстанції про те, що обов`язок з оплати 16,67% вартості товару виникає після поставки усієї кількості товару, визначеної у пункті 3.1. договору.

Спірний договір не містить умов щодо оплати товару лише після здійснення поставки всієї кількості товару, натомість містить положення щодо оплати товару залежно від відсоткової вартості.

Інше тлумачення умов договору про оплату 16,67% частини вартості поставленої продукції лише після поставки усієї кількості товару, визначеної у пункті 3.1. договору (1600 т), мало б місце, якби рахунки на оплату були б виставлені постачальником на всю обумовлену кількість товару і покупцем було здійснено попередню оплату у відповідному розмірі - 83,33% від загальної кількості товару - 8 399 664,00 грн (1 600 т х 6 300,00 грн х 83,33%).

Отже, апеляційний господарський суд дійшов до висновку про те, що у покупця не виникло права на затримання оплати 16,67% вартості вже поставленого товару на підставі пункту 5.6. договору у зв`язку з порушенням пункту 3.1. договору.

Крім цього, відповідно до частини першої статті 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 ЦК України. У частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення.

Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів.

Другим рівнем тлумачення (у разі, якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину, а також з чого вони виходили при його виконанні.

Третім рівнем тлумачення (при без результативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніш в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, тлумаченню підлягає зміст правочину або його частина за правилами, встановленими статтею 213 ЦК України.

Аналіз змісту договору купівлі-продажу свідчить, що правила встановлені статтею 213 ЦК України не дозволяють визначити зміст відповідної умови договору купівлі-продажу щодо порядку проведення розрахунку.

Оскільки ці правила не дають можливості визначити справжній зміст відповідної умови договору купівлі-продажу щодо порядку проведення розрахунку, тому потрібно застосовувати тлумачення contra proferentem.

Принцип тлумачення договору сontra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які "не були індивідуально узгоджені" (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір "під переважним впливом однієї зі сторін" (under the dоminant influence of one party).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові постанова об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18.04.2018 у справі №753/11000/14-ц та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №910/9525/19.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, №15123/03, §45, ЄСПЛ, 06.12.2007).

Зі змісту спірного договору вбачається, що текст правочину викладено на бланку Товариства. Крім цього, судом правильно встановлено, що у справі №927/844/21 виник спір між відповідачем та ТОВ "Ічня Екопродукти" щодо тлумачення пунктів 3.1. та 6.1. договору поставки №246 від 12.10.2020. Зі змісту судових рішень вбачається, що порядок оплати за поставлену продукцію, визначений у пункті 5.2. за договором №246 від 12.10.2020, аналогічний пункту 5.2. за договором поставки №249 від 12.10.2020, який досліджується в межах цієї справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що вищезазначений порядок оплати вартості поставленої продукції був розроблений відповідачем, а тому останній повинен нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови.

Як було раніше зазначено, другою підставою для затримання оплати продукції відповідачем було визначено порушення положень договору в частині реєстрації податкових накладних.

Згідно з підпунктами 1.5.1., 1.5.4., 1.5.5. пункту 1.5. договору сторони зазначають, що постачання товару за цим договором є об`єктом оподаткування податком на додану вартість (ПДВ) в розумінні розділу V Податкового кодексу України у зв`язку із чим сторони беруть на себе зобов`язання дотримання вимог податкового законодавства та умов цього Договору в частині податкових застережень.

Постачальник визнає, що податковий кредит (п. 14.1.181 ст. 14 ПК України) для Покупця з точки зору цивільного законодавства є грошовими коштами (об`єктом цивільних прав) згідно з ст. 192 ЦК України, та визначається як сума коштів, на яку Покупець має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначену згідно з розділом V ПК України або поповнити свої обігові кошти за рахунок бюджетного відшкодування від`ємного значення з ПДВ.

Постачальник зобов`язаний скласти ПН/РК на дату виникнення податкових зобов`язань згідно з п. 187.1 ст. 187, п. 198.2 ст. 198 ПК України у день виникнення таких податкових зобов`язань та зареєструвати ПН та/або РК в ЄРПН протягом 5-ти робочих днів із обов`язковим зазначенням коду Товару згідно з УКТ ЗЕД та обов`язковим наданням Покупцю ПН/РК та підтвердження про їх реєстрацію в ЄРПН. У разі порушення цього пункту, Постачальник несе відповідальність згідно з п. 8.1 цього Договору.

Відповідно до пункту 201.1. статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.7. статті 201 ПК України визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Положеннями пункту 201.10. статті 201 ПК України встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Відповідно до пункту 187.1. статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.

З огляду на положення цієї норми, у платника податку на додану вартість виникають податкові зобов`язання з податку на додану вартість, а відтак і обов`язок зареєструвати податкові накладні, за першою із подій: або дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок, або дата відвантаження товарів.

Як було правильно встановлено місцевим господарським судом, позивач склав та зареєстрував в ЄРПН:

- податкову накладну №1 від 16.10.2020 на загальну суму з ПДВ - 2 625 0500,00 грн, зареєстрована 26.10.2020;

- податкову накладну №21 від 19.10.2020 на загальну суму з ПДВ - 472 206,00 грн, зареєстрована 28.10.2020;

- податкову накладну №2 від 02.11.2020 на загальну суму з ПДВ - 525 000,00 грн, зареєстрована 27.11.2020;

- розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №5 від 01.12.2020 до податкової накладної №2 від 02.11.2020 на загальну суму з ПДВ - 1 127 832,00 грн, зареєстровано 15.12.2020;

- податкову накладну №3 від 20.10.2020 на загальну суму з ПДВ - 630 000,00 грн, зареєстрована 06.11.2020;

- податкову накладну №4 від 26.10.2020 на загальну суму з ПДВ - 34 020,00 грн, зареєстрована 06.11.2020;

- податкову накладну №1 від 02.11.2020 на загальну суму з ПДВ - 120 000,00 грн, зареєстрована 06.11.2020;

- розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №1 від 01.12.2020 до податкової накладної №3 від 20.10.2020 на загальну суму з ПДВ - 78 701,00 грн, зареєстровано 16.12.2020;

- розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №2 від 01.12.2020 до податкової накладної №4 від 26.10.2020 на загальну суму з ПДВ - 78 701,00 грн, зареєстровано 16.12.2020;

- розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №4 від 01.12.2020 до податкової накладної №1 від 02.11.2020 на загальну суму з ПДВ - 20 000,00 грн, зареєстровано 16.12.2020;

- податкову накладну №3 від 02.11.2020 на загальну суму з ПДВ - 2 572 500,00 грн, зареєстрована 27.11.2020;

- податкову накладну №4 від 06.11.2020 на загальну суму з ПДВ - 98 442,00 грн, зареєстрована 27.11.2020;

- розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №3 від 01.12.2020 до податкової накладної №4 від 06.11.2020 на загальну суму з ПДВ - 84 371,00 грн, зареєстровано 16.12.2020;

- податкову накладну №5 від 18.11.2020 на загальну суму з ПДВ - 1 127 832,00 грн, зареєстрована 15.12.2020;

- податкову накладну №6 від 23.11.2020 на загальну суму з ПДВ - 200 082,00 грн, зареєстрована 15.12.2020;

- податкову накладну №1 від 02.12.2020 на загальну суму з ПДВ - 667 044,00 грн, зареєстрована 24.12.2020.

З наданих документів вбачається, що податкові накладні були складені та зареєстровані за усіма господарськими операціями за договором, проте з порушенням строків реєстрації податкових накладних: №1 від 16.10.2020, №2 від 19.10.2020, №2 від 02.11.2020; №3 від 20.10.2020; №4 від 26.10.2020; №3 від 02.11.2020; №4 від 06.11.2020; №5 від 18.11.2020; №6 від 23.11.2020; №1 від 02.12.2020.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивач порушив строки реєстрації податкових накладних, при цьому сам факт порушення строків реєстрації податкових накладних є підставою для відтермінування настання обов`язку щодо сплати 16,67% вартості товару та/або покладення на позивача відповідальності у вигляді сплати штрафних санкцій, передбачених договором поставки, однак не звільняє відповідача від здійснення оплати коштів за поставлений товар після їх належної реєстрації.

З огляду на вчинення реєстрації податкових накладних, колегія суддів дійшла до висновку про те, що у покупця не виникло права на затримання оплати 16,67% вартості вже поставленого товару на підставі пункту 5.6. договору у зв`язку з порушенням пункту 1.5. договору.

Також у своїй апеляційній скарзі Товариство вказувало на недослідженні судом першої інстанції ряду доказів щодо сплати коштів у розмірі 840 000,00 грн та недопоставки товару у кількості 1 760 т продукції, а не 1 600 т, як про це зазначає позивач. Тобто спірним є питання обсягу товару, який мав бути поставлений Фермерським господарством у строки, визначені договором.

За твердженнями скаржника 840 000,00 грн, які були повернуті постачальнику, є попередньою оплатою (83,33%) вартості 10% товару (опціон, 160 т), яку Фермерське господарство, всупереч умов договору, недопоставило Товариству, а повернення цих коштів є відмовою у прийнятті кредитором належного виконання по оплаті рахунку №1 від 25.01.2021 та свідчить про відсутність наміру останнього здійснити допоставку товару у повному обсязі.

На думку скаржника, у зв`язку з недопоставкою 160 т товару (опціон 10%) останній на підставі частини 3 статті 538 ЦК України має право на зупинення виконання свого обов`язку по оплаті.

За змістом вказаної статті у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що 30.11.2020 платіжним дорученням №888 відповідачем було перераховано позивачу 840 000,00 грн.

Як було раніше зазначено, пунктом 3.1. договору сторони погодили, що кількість товару становить 1600 метричних тонн +/- 10% за вибором покупця. Зазначена кількість може змінюватись за згодою сторін з оформленням відповідної додаткової угоди до цього договору.

Згідно з пунктом 4.1. договору ціна товару за даним договором становить 5 250,00 грн. без ПДВ за 1 тонну, ПДВ складає 1 050 грн. за 1 тонну, всього з ПДВ - 6 300,00 грн за 1 тонну.

Відповідно, умовами пункту 4.2 договору сторони визначили, що загальна сума договору з ПДВ складає 10 080 000,00 грн, з яких 1 680 000 грн ПДВ, +/- 10% в опціоні покупця в залежності від фактично поставленої кількості товару.

За доводами Товариства формулювання "в опціоні Покупця" вказує на наявність у нього права визначати кількість товару, що має бути поставлено, та відповідно, обов`язок Товариства з`ясувати які саме обсяги товару мають бути поставлені.

Колегія суддів зауважує, що, незважаючи на те, що дійсно пункт 3.1. передбачає право покупця отримати більшу або меншу кількість товару встановлену пунктом 3.1. договору, однак, таке право не кореспондує обов`язку постачальника самостійно з`ясовувати скільки саме товару бажає отримати покупець, оскільки для постачальника предмет поставки складає 1600 м/т.

Як було раніше зазначено, матеріалами справи та умовами укладеного договору підтверджується, що сторонами погоджена певна процедура поставки товару, а саме: виставлення рахунку, сплата рахунку на рівні 83,33% від суми рахунку, поставка товару, сплата 16,67 % суми рахунку. Тобто, без волевиявлення Товариства на отримання товару у меншому, або ж більшому розмірі, у постачальника є обов`язок виставити рахунків на вартість 1600 м/т, а не більше або менше, та здійснити поставку товару у визначених договором обсягах у строки, обумовлені договором.

Більше того, за змістом частини 1 статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

За нормою статті 653 ЦК України, у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

За загальним правилом зміна та розірвання господарських договорів допускається лише за згодою сторін в порядку, встановленому статтею 188 ГК України. Зміна та розірвання господарських договорів (припинення зобов`язання) саме в односторонньому порядку допускаються виключно з підстав, прямо передбачених відповідним законом або договором.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі №916/1684/18.

Положеннями пункту 3.1. договору сторони фактично надали право покупцю в односторонньому порядку змінити умови договору в частині обсягів поставки товару в опціоні +/-10% від уже погодженої кількості 1600 м/т.

Відповідно до статті 654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно, оскільки сторони оформили договір у письмовій формі, тому Товариство зобов`язане саме у письмовій формі реалізувати своє право на вибір опціону поставки у обсязі +/-10% від кількості уже погодженого товару.

Відповідно, жодні конклюдентні дії не можуть бути розцінені як волевиявлення Товариства на поставку товару відповідно до пункту 3.1. договору в загальній кількості 1760 т (+10% до 1600 т).

У зв`язку з наведеним, суд першої інстанції мотивовано виходив з того, що, оскільки доказів звернення до позивача та укладання додаткової угоди щодо зміни кількості товару до 30.11.2020 відповідач суду не надав, а отже загальна кількість товару, яку позивач повинен був поставити відповідачу, становить 1 600 т (останній день строку поставки товару за договором). Обов`язок з поставки товару в кількості 1 760 т матеріалами справи не підтверджено, позаяк відповідач не довів належними та допустимими доказами повідомлення постачальника про вибір покупця з поставки товару в обсязі +10% до 1600 м/т.

Наявні в матеріалах справи листи відповідача про повідомлення постачальника щодо необхідності здійснення поставки кукурудзи у кількості 319,98 м/т, з яких 159,98 м/т до кількості 1600,00 м/т та 160 м/т як кількість товару +10 % згідно умов пункту 3.1 договору за вибором Товариства як покупця товару до обсягу 1760 м/т, також не можуть розцінюватися як волевиявлення Товариства на поставку товару відповідно до пункту 3.1. договору в загальній кількості 1760 т (+10% до 1600 т), оскільки такі листи про повідомлення щодо вибору покупця датовані та направлялись постачальнику після спливу строку виконання зобов`язання щодо поставки товару.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про правомірність повернення Фермерським господарством Товариству 840 000,00 грн у зв`язку з відсутністю правовою підстави для отримання таких коштів, відтак доводи скаржника про виникнення у нього права на зупинення виконання обов`язку по оплаті товару на підставі частини 3 статті 538 ЦК України є необґрунтованими.

Отже, з урахуванням положень статті 530, 692 ЦК України та змісту пунктів 5.1., 5.2. договору, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про настання строку виконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати вартості вже поставленого товару.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків щодо повної оплати поставленого позивачем товару за договором, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у апелянта основної суми заборгованості за поставлений, але неоплачений товар, у розмірі 867 126,00 грн (9 072 126,00 - 8 205 000,00 грн), а тому позовна вимога про стягнення вказаної суми боргу підлягає задоволенню.

Також, у зв`язку із несвоєчасною сплатою відповідачем коштів за поставлений товар, позивачем нараховано до стягнення 57 943,03 грн 3% річних, нарахованих за період із 17.03.2021 по 07.06.2023, 331 137,30 грн інфляційних втрат, нарахованих за період із 17.03.2021 по 07.06.2023.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) статтею 610 ЦК України кваліфікується як порушення зобов`язання.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549-552, 611, 625 ЦК України.

За умовами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц, від 10.04.2018 у справі №910/10156/17.

Грошовим, за змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц, від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц.

Зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відтак, вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі №910/4590/19.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 роз`яснила, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Нормативне визначення принципу диспозитивності надає право учаснику справи вільно розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина 2 статті 14 ГПК України).

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог (частина 2 статті 237 ГПК України).

З огляду на прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних втрат та процентів за відповідний період, які не перевищують розраховані судом суми, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 57943,03 грн 3% річних та 331 137,30 грн інфляційних втрат.

Також у зв`язку з неналежним виконанням Товариством зобов`язань за вказаним договором, Фермерське господарство просило суд стягнути з відповідача 66 044,12 грн пені, нарахованої за період із 17.03.2021 по 17.09.2021.

Стаття 549 ЦК України визначає неустойку (штраф, пеню) як грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобов`язання. Цією ж статтею визначено види штрафних санкцій - неустойка, штраф, пеня. При цьому, порядок нарахування та розмір санкцій, які можуть бути встановлені договором, встановлені частиною 4 статті 231 ГК України: у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання, в певній визначеній грошовій сумі, у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів.

Із системного аналізу вищенаведених положень чинного законодавства вбачається, що вказані штрафні санкції можуть бути стягнуті лише у тому випадку (якщо не встановлено законом), коли основне зобов`язання прямо забезпечено неустойкою (пеня, штраф) у чинному договорі, а також ним встановлено її розмір (встановлено за згодою сторін).

Сторони у пункті 8.4. договору передбачили що, у випадку несвоєчасної оплати товару, Покупець зобов`язується оплатити Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

У силу статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного Закону визначено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

З огляду на прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафної санкції за відповідний період, який не перевищує розрахованої судом суми, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 66 044,12 грн пені.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на встановлені обставини справи та наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про задоволення позову у повному обсязі.

Доводи апелянта про ухвалення господарським судом рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права та нез`ясуванням обставин, що мають значення для справи, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

При цьому, колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.11.1950) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судом апеляційної інстанції, інші доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не беруться до уваги, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

Згідно зі статтею 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищезазначене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.02.2024 у справі №927/995/21 прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається, відповідно, апеляційна скарга Товариства має бути залишена без задоволення.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні, на підставі статті 129 ГПК України, покладається на апелянта.

Керуючись статтями 253-254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МАНАД" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.02.2024 у справі №927/995/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.02.2024 у справі №927/995/21 залишити без змін.

3. Матеріали справи №927/995/21 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені статтями 287-289 ГПК України.

Повний текст складено 04.07.2024.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді Т.П. Козир

О.В. Агрикова