ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2024м. ХарківСправа № 922/967/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Трофименко С.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Приватного підприємства "ЕЛПРОФІТ", м. Харків 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "ПОЛТАВСЬКИЙ МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД ДЕНАСМАШ", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування", м. Харків 3-ті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - 1. Акціонерне товариство "КОМІНБАНК", м. Київ, 2. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тюріну Валерію Броніславівна, м. Київ
про визнання правочинів недійсними
за участю представників сторін:

позивача - Костиря Г.А., адвокат, ордер № 1142901 від 07.08.2023 року

третьої особи - не з`явився

відповідача - не з`явився

третіх осіб - 1. не з`явився, 2. не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Приватне підприємство "ЕЛПРОФІТ", м. Харків звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача -Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування", м. Харків, в якій просить суд визнати недійсним договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії №10/24 від 12 лютого 2024 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" () та Акціонерним товариством "КОМІНБАНК" () та визнати недійсним Іпотечний договір від 12 лютого 2024 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" (Іпотекодавцем) та Акціонерним товариством "КОМІНБАНК" (Іпотекодержателем) посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тюріною Валерією Броніславівною за реєстровим №178. Просить покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору. Просить суд залучити до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Акціонерне товариство "КОМІНБАНК" та Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тюріну Валерію Броніславівну. Також у позовній заяві просить витребувати у Акціонерного товариства "КОМІНБАНК" докази.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01 квітня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін; призначено підготовче засіданні на 29 квітня 2024 року о 13:30 годин; клопотання позивача про залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Акціонерного товариства "КОМІНБАНК" та Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тюріну Валерію Броніславівну задоволено; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство "КОМІНБАНК"; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тюріну Валерію Броніславівну та клопотання позивача про витребування доказів задоволено.

11 квітня 2024 року через систему "Електронний суд", Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тюріною Валерією Броніславівною подано письмові пояснення (вхідний № 9597), які суд приймає та долучає до матеріалів справи.

12 квітня 2024 року через систему "Електронний суд", Акціонерним товариством "КОМІНБАНК" подано письмові пояснення (вхідний № 9759), які суд приймає та долучає до матеріалів справи.

23 квітня 2024 року через систему "Електронний суд", Акціонерним товариством "КОМІНБАНК" подано заяву (вхідний № 10748) про надання доказів, яку суд приймає та долучає до матеріалів справи.

26 квітня 2024 року через систему "Електронний суд", Товариством з обмеженою відповідальністю "ПОЛТАВСЬКИЙ МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД ДЕНАСМАШ" подано заяву (вхідний № 11129) про вступ його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

29 квітня 2024 року через систему "Електронний суд", Приватним підприємством "ЕЛПРОФІТ" подано клопотання (вхідний № 11237) про витребування доказів.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29 квітня 2024 року клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛТАВСЬКИЙ МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД ДЕНАСМАШ" про залучення його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача задоволено; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "ПОЛТАВСЬКИЙ МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД ДЕНАСМАШ" та клопотання позивача про витребування доказів задоволено.

Протокольною ухвалу суду від 29 квітня 2024 року, на підставі статтей 177, 181, пункту 3 частини 2 статті 183, статті 232 Господарського процесуального кодексу України відкладено підготовче засідання на 21 травня 2024 року о 13 годин.

17 травня 2024 року через систему "Електронний суд", Акціонерним товариством "КОМІНБАНК" подано клопотання (вхідний № 12890) про долучення доказів, яке суд задовольняє та долучає до матеріалів справи надані документи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21 травня 2024 року клопотання позивача про витребування доказів задоволено, продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, до 01 липня 2024 року та підготовче засідання відкласти на 17 червня 2024 року о 13:20 року.

05 червня 2024 року через систему "Електронний суд", Товариством обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" подано відзив (вхідний № 14616) на позовну заяву, який суд приймає та долучає до матеріалів справи.

07 червня 2024 року через канцелярію суду, Головним управлінням Державної податкової служби у Харківській області подано лист (вхідний № 14899), який суд приймає та долучає до матеріалів справи.

12 червня 2024 року через систему "Електронний суд", Приватним підприємством "ЕЛПРОФІТ" подано клопотання (вхідний №15282) про долучення доказів, яке суд задовольняє та долучає надані документи до матеріалів справи.

12 червня 2024 року через систему "Електронний суд", Акціонерним товариством "КОМІНБАНК" подано заяву (вхідний № 15331) про проведення підготовчого засідання без участі представника Акціонерного товариства "КОМІНБАНК" та про проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції, яку суд задовольняє та долучає до матеріалів справи.

17 червня 2024 року через систему "Електронний суд", Товариством обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" подано заяву (вхідний № 15627) про вступ у справу представника, яку суд приймає та долучає до матеріалів справи.

17 червня 2024 року через систему "Електронний суд", Приватним підприємством "ЕЛПРОФІТ" подано клопотання (вхідний №15566) про долучення документів, яке суд задовольняє та долучає надані документи до матеріалів справи.

17 червня 2024 року через систему "Електронний суд", Товариством обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" подано заяву (вхідний № 15554) про долучення до матеріалів справи документів, яку суд задовольняє та долучає до матеріалів справи надані документи.

20 червня 2024 року через систему "Електронний суд", Акціонерним товариством "КОМІНБАНК" подано заяву (вхідний № 16072) про проведення підготовчого засідання без участі представника Акціонерного товариства "КОМІНБАНК", яку суд задовольняє та долучає до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою суду від 17 червня 2024 року, на підставі пункту 3 частини 2 статті 185, статті 232 Господарського процесуального кодексу України закрито підготовче провадження та призначено справи до судового розгляду по суті на 24 червня 2024 року о 15:30 годин.

24 червня 2024 року через канцелярію суду, Товариством обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" подано клопотання (вхідний № 16352) про відкладення розгляду справи.

Суд, розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи вважає його необґрунтованим, не підтвердженим доказами та таким, що не підлягає задоволенню.

Представник позивача у судовому засіданні та у письмових запереченнях підтримує заявлені позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "ПОЛТАВСЬКИЙ МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД ДЕНАСМАШ" у судове засідання не з`явився, свої пояснення виклав у заяві про вступ у справу у якості третьої особи, в якій по суті позов підтримує, з підстав викладених у такій заяві.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву проти позову заперечує, просить відмовити у його задоволені.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство "КОМІНБАНК" у судове засідання не з`явився, у наданих письмових запереченнях проти позову заперечує, просить відмовити у його задоволенні.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тюріна Валерія Броніславівна у судове засідання не з`явився, у наданих письмових поясненнях проти позову заперечує, просить відмовити у його задоволені

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважного представника позивача, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 09 листопада 2023 року у справі № 922/3508/23, залишеного в силі Постановою Східного апеляційного господарського суду від 30 січня 2024 року, стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" () на користь Приватного підприємства "ЕЛПРОФІТ" () - 4983194,00 грн основного боргу за договором купівлі-продажу № 9 від 30 січня 2020 року, три проценти річних у розмірі 221330,38 грн, інфляційні нарахування у розмірі 1418478,71 грн, пеню в розмірі 42491,61 грн; а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 79985,94 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 708349,47 грн.

На виконання зазначеного вище рішення, Господарським судом Харківської області видано Наказ від 14 лютого 2024 року по справі №922/3508/23 (Наказ), який в подальшому був пред`явлений позивачем до примусового виконання.

Постановою приватного виконавця Близнюкова Ю.В. від 15 лютого 2024 року відкрито виконавче провадження ВП №74185292 з примусового виконання Наказу Господарського суду Харківської області виданого на виконання рішення Господарського суду Харківської області від 09 листопада 2023 року по справі №922/3508/23.

Постановою приватного виконавця Близнюкова Юрія Володимировича від 15 лютого .2024 року ВП №74185292 накладено арешт на все майно яке належить Боржнику.

Постановою приватного виконавця Близнюкова Юрія Володимировича від 15 лютого 2024 року ВП №74185292 накладено арешт на кошти Боржника на виявлених поточних рахунках.

Відповідно до інформаційної довідки станом на 16 червня 2024 року про залишки грошових коштів на рахунках товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" виявлених в рамках виконавчого провадження ВП №74185292, такі залишки становлять: 0,00 грн; 0,00 дол США, 0,00 Євро, 902124 російських рублів.

Інформаційним витягом про виконавче провадження станом на 10 червня 2024 року, підтверджено за виконавчим провадженням ВП №74185292 стягнення з боржника на користь кредитора суми боргу не відбулось.

Матеріалами справи також підтверджено, що 12 лютого 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю "ХАРКІВСЬКИЙ ЗАВОД ПІДЙОМНО-ТРАНСПОРТНОГО УСТАТКУВАННЯ" та Акціонерним товариством "КОМІНБАНК" був укладений договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії №10/24 від 12 лютого 2024 року (кредитний договір), на суму основного зобов`язання (кредиту) 40 000 000,00 грн.

В забезпечення наведеного вище основного зобов`язання між Товариством з обмеженою відповідальністю "ХАРКІВСЬКИЙ ЗАВОД ПІДЙОМНО-ТРАНСПОРТНОГО УСТАТКУВАННЯ" (іпотекодавець) та Акціонерним товариством "КОМІНБАНК" (іпотекодержатель) був укладений іпотечний договір від 12 лютого 2024 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тюріною В.Б. за реєстровим №178 (іпотечний договір), за умовами якого іпотекодавець передав, а іпотекодержатель прийняв все нерухоме майно яке належало іпотекодавцю на правах власності, а саме:

1) Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101; Тип об`єкта: нежитлові будівлі, Опис об`єкта: Опис: нежитлові будівлі: літ. "Н/2-1" загальною площею 53,2 кв.м.,літ. "К/2-1" загальною площею 438,4 кв.м., літ. "Ж/2-1", загальною площею 96,9 кв.м., літ. "Г/2-1" загальною площею 301,1 кв.м., літ. "В/2-1", загальною площею 186,1 кв.м., літ. "И/2-1" загальною площею 1543,8 кв.м., літ. "Л/2-1" загальною площею 1143,7 кв.м.,літ "О/2-1" загальною площею 26,0 кв.м., літ. "Е/2-1" загальною площею 887,1 кв.м. Адреса: Харківська область, м. Харків, проспект Ново-Баварський, будинок 118.

2) Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, Тип об`єкта: нежитлова будівля літ. "Х/2-1", Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 16.1. Адреса: Харківська область, м. Харків, проспект Ново-Баварський, будинок 118.

3) Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101. Тип об`єкта: нежитлові приміщення 1-го поверху №1-:-13 та 2-го поверху №1-:-5 в літ. "И/1-2" загальною площею 432,4 кв.м. Адреса: Харківська область, м. Харків, проспект Ново-Баварський, будинок 118.

4) Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101. Тип об`єкта: нежитлова будівля літ."М/1-1" загальною площею 52,7 кв.м.. Адреса: Харківська область, м. Харків, проспект Ново-Баварський, будинок 118.

5) Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101. Тип об`єкта: нежитлова будівля літ."Л/1-1" загальною площею 277,0 кв.м.. Адреса: Харківська область, м. Харків, проспект Ново-Баварський, будинок 118.

6) Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101. Тип об`єкта: нежитлова будівля літ."Ж/1-1" загальною площею 180,4 кв.м., Адреса: Харківська область, м. Харків, проспект Ново-Баварський, будинок 118.

7) Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101. Тип об`єкта: нежитлова будівля літ."Д/1-1" загальною площею 321,6 кв.м., Адреса: Харківська область, м. Харків, проспект Ново-Баварський, будинок 118.

8) Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101. Тип об`єкта: нежитлові будівлі: літ. "В/1-1" загальною площею 4191,0 кв.м., літ. "Г/1-1" загальною площею 1731,4 кв.м., літ. "Е/1-1" загальною площею 72,9 кв.м.. Адреса: Харківська область, м. Харків, проспект Ново-Баварський, будинок 118

9) Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101. Тип об`єкта: нежитлові будівлі: літ. "О/1-1" заг. пл. 1738,2 кв.м., літ. "П/1-1" заг. пл.15,9 кв.м., літ. "Р/1-1" заг. пл. 13,8 кв.м., літ. "С/1-1" заг. пл. 129,7 кв.м., літ. "Т/1-1" заг. пл. 154,3 кв.м.,, літ. "У/1-1" заг. пл. 228,1 кв.м., літ. "Х-1" заг. пл. 85,9 кв.м., літ. "Я-1" загал. пл. 824,5 кв.м., нежитлові приміщення 1-го поверху № 8-:-10 в літ. "Т-1" заг. пл. 25,9 кв.м. Адреса: Харківська область, м. Харків, проспект Ново-Баварський, будинок 118

10) Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101. Тип об`єкта: нежитлова будівля літ. "Я/1-1" загальною площею 1635,4 кв.м. Адреса: Харківська область, м. Харків, проспект Ново-Баварський, будинок 118.

11) Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101. Тип об`єкта: нежитлова будівля літ. "Ш/1-1" загальною площею 1214,8 кв.м., Адреса: Харківська область, м. Харків, проспект Ново-Баварський, будинок 118

12) Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101. Тип об`єкта: нежитлова будівля літ. "Б/2-1" загальною площею 441,2 кв.м. Адреса: Харківська область, м. Харків, проспект Ново-Баварський, будинок 118

13) Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01. Тип об`єкта: нежитлова будівля літ."№9" загальною площею 13539,2 кв.м.. Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 13539.2. Адреса: Харківська область, м. Харків, проспект Ново-Баварський, будинок 118

14) Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01. Тип об`єкта: нежитлові приміщення №1-8 в літ. "А-1" загальною площею 73,0 кв.м.. Адреса: Харківська область, м. Харків, проспект Ново-Баварський, будинок 118.

15) Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01. Тип об`єкта: нежитлова будівля літ. "Я/2-1" загальною площею 106,2 кв.м. Адреса: Харківська область, м. Харків, проспект Ново-Баварський, 118.

16) Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01. Тип об`єкта: нежитлові будівлі: літ. "П-2" загальною площею 2326,4 кв.м., літ. "Р-2" загальною площею 4605,2 кв.м., літ. "С-3" загальною площею 7655,2 кв.м., літ. "У-2" загальною площею 2095,1 кв.м., Адреса: Харківська область, м. Харків, проспект Ново-Баварський, 118.

17) Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01. Тип об`єкта: нежитлові будівлі: літ. "И-1, И1-3" загальною площею 11413,4 кв.м., літ. "К/1-4" загальною площею 8748,9 кв.м. Адреса: Харківська область, м. Харків, проспект Ново-Баварський, 118.

18) Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01. Тип об`єкта: нежитлові будівлі літ.: "Н-1", "Н'-2" загальною площею 4194,1 кв.м., "О-1" загальною площею 6470,7 кв.м., літ. "М-3" загальною площею 8597,7 кв.м.. Адреса: Харківська область, м. Харків, проспект Ново-Баварський, 118.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № сформованої 15 лютого 2024 року приватним виконавцем Близнюковим Ю.В. за критеріями пошуку код ЄДРПОУ відповідача 19364229, вбачається, що відповідач з метою забезпечення своїх зобов`язань за Кредитним договором одночасно передав Кредитору в іпотеку за Іпотечним договором все належне йому нерухоме майно, внаслідок чого іншого нерухомого майна, крім обтяженого іпотекою за спірними договорами у відповідача не залишилось.

Судом також встановлено, що положення пунктів 2.1, 21.1, 5.1.1, 5.1.2 та 7.1 кредитного договору передбачають необхідність додаткового визначення його сторонами цільового призначення кредитних коштів.

Крім того, положення пункту 3.1.4 кредитного договору свідчить про надання позичальником на користь кредитора балансу та звіту про фінансові результати та їх використання для підтвердження власної платоспроможності з метою укладення кредитного договору.

За таких обставин, для з`ясування питання достовірності наданих позичальником кредитору відомостей, а також з метою перевірки наявності чи відсутності спільного умислу учасників кредитного договору на укладення фіктивного правочину або введення позичальником кредитора в оману, судом, ухвалою суду від 29 квітня 2024 року судом було витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" наступні документи та відомості: про період (и) зупинення та відновлення господарської діяльності під час воєнного стану в Україні; фінансову звітність та звітність за формою 1-ДФ за останні два роки. Також судом витребувано у Акціонерного товариства "КОМІНБАНК" наступні документи та відомості: щодо узгодження цільового призначення за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії №10/24 від 12 лютого 2024 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" () та Акціонерним товариством "КОМІНБАНК" (); надані Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" на адресу Акціонерного товариства "КОМІНБАНК" фінансові звіти (баланси та звіти про фінансові результати та їх використання) з метою укладення договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії №10/24 від 12 лютого 2024 року.

Також, ухвалою суду від 21 травня 2024 року від відповідача, серед іншого вимагалось надати документи та відомості: про період (и) зупинення та відновлення господарської діяльності під час воєнного стану в Україні, фінансову звітність та звітність за формою 1-ДФ за останні два роки.

На виконання зазначених ухвал суду, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство "КОМІНБАНК" надало до матеріалів справи довідку №04.1/3181 від 16 травня 2024 року, якою підтвердило, що відповідно до пункту 1.2. кредитного договору узгоджене цільове використання кредитних коштів, а саме: кредит (кошти кредиту) призначені на/для поповнення обігових коштів позичальника. Довідкою вихідний №08.1/2669 від 22 квітня 2024 року Акціонерне товариство "КОМІНБАНК" підтвердило, що кредитні кошти за договором про відкриття кредитної лінії №10/24 від 12 лютого 2024 року за період з 12 лютого 2024 року по 01 квітня 2024 року не надавалися.

Одночасно, на підтвердження виконання сторонами пункту 3.1.4 кредитного договору, Акціонерним товариством "КОМІНБАНК" залучено до матеріалів справи Баланс (Звіт про фінансовий стан) Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" станом на 31 грудня 2021 року, який останній надав до банківської установи з метою укладення договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії №10/24 від 12 лютого 2024 року.

Також судом встановлено, що у серпні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ПОЛТАВСЬКИЙ МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД ДЕНАСМАШ" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом про стягнення із боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" суми боргу 2497597,54 грн, внаслідок чого було відкрито провадження у справі №922/3821/23.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 25 грудня 2023 року у справі №9223821/23, була частково задоволена заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛТАВСЬКИЙ МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД ДЕНАСМАШ" про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" в суму 2536403,50 грн, які знаходяться в банківських установах відповідача.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПОЛТАВСЬКИЙ МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД ДЕНАСМАШ" направило ухвалу Господарського суду Харківської області від 25 грудня 2023 року у справі №9223821/23 на примусове виконання до органів державної виконавчої служби.

Постановою Холодногірсько-Новобаварського відділу виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 15 січня 2024 року відкрито виконавче провадження №73826112 з примусового виконання ухвали Господарського суду Харківської області від 25 грудня 2023 року у справі №9223821/23 про забезпечення позову.

В подальшому, рішенням Господарського суду Харківської області від 26 грудня 2023 року у справі №9223821/23, залишеного в силі Постановою Східного апеляційного господарського суду від 14 лютого 2024 року, позовні вимоги задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" (пр. Ново-Баварський, буд. 118, м. Харків, 61019; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛТАВСЬКИЙ МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД ДЕНАСМАШ" (вул. Заводська, буд. 3, м. Полтава, 36007; ) - основну заборгованість за товар у розмірі 1862496,00 грн, інфляційні втрати в розмірі 549379,17 грн, 3% річних у розмірі 85722,37 грн (всього - 2497597,54 грн), а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 37463,96 грн.

28 лютого 2024 року на виконання рішення справі №922/3821/23, виданий наказ, який пред`явлений до примусового виконання.

Постановою Холодногірсько-Новобаварського відділу виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 21 березня 2024 року відкрито виконавче провадження №74511485 з примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області по справі №922/3821/23.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України), дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно статтей 3 та 13 Цивільного кодексу України дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України). Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (частина 2 статті 13 Цивільного кодексу України). Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частина 3 статті 13 Цивільного кодексу України). Зазначені норми цивільного права постають як загальні принципи, які є, по суті, нормами прямої дії, мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання мають відповідати змісту загальних засад. Зокрема, така правова позиція сформульована в постанові Верховного Суду від 25 січня 2021 року у справі №758/10761/13-ц.

Рішенням Конституційного Суду України від 28 квітня 2021 року № 2-р(II)/2021 у справі № 3-95/2020(193/20) визнано, що частина третя статті 13, частина третя статті не суперечать частині другій статті 58 Конституції України, та вказано, що оцінюючи домірність припису частини третьої статті 13 Кодексу, Конституційний Суд України констатує, що заборону недопущення дій, що їх може вчинити учасник цивільних відносин з наміром завдати шкоди іншій особі, сформульовано в ньому на розвиток припису частини першої статті 68 Основного Закону України, згідно з яким кожен зобов`язаний не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Водночас словосполука "а також зловживання правом в інших формах", що також міститься у частині третій статті 13 Кодексу, на думку Конституційного Суду України, за своєю суттю є засобом узагальненого позначення одразу кількох явищ з метою уникнення потреби наведення їх повного або виключного переліку. Здійснюючи право власності, у тому числі шляхом укладення договору або вчинення іншого правочину, особа має враховувати, що реалізація свободи договору як однієї із засад цивільного законодавства перебуває у посутньому взаємозв`язку з установленими Кодексом та іншими законами межами здійснення цивільних прав, у тому числі права власності. Установлення Кодексом або іншим законом меж здійснення права власності та реалізації свободи договору не суперечить вимогам Конституції України, за винятком ситуацій, коли для встановлення таких меж немає правомірної (легітимної) мети або коли використано юридичні засоби, що не є домірними. У зв`язку з тим, що частина третя статті 13 та частина третя статті 16 Кодексу мають на меті стимулювати учасників цивільних відносин до добросовісного та розумного здійснення своїх цивільних прав, Конституційний Суд України дійшов висновку, що ця мета є правомірною (легітимною).

Відповідно до правових висновків, сформульованих Верховним Судом, зокрема, у постановах від 17 липня 2019 року у справі № 299/396/17, від 24 липня 2019 року у справі № 61-27-61св19, будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фундаторного правочину (правочин, що вчинений боржником на шкоду кредиторам). При цьому та обставина, що правочин з третьою особою, за яким боржник відчужив майно, реально виконаний, не виключає тієї обставини, що він направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника. Такі правові висновки також підтверджені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №369/11268/16-ц.

Правочином, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторним правочином), може бути як оплатний, так і безоплатний правочин. Застосування конструкції "фраудаторності" при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дозволяють кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, родич боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника).

Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили. Про зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню (у тому числі на шкоду кредиторам) проявляється в тому, що: особа (особи) «використовувала/використовували право на зло» (у тому числі з метою уникнення звернення стягнення на майно); наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які «потерпають» від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи /осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин).

Саме такі висновки викладено у постановах Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі №755/17944/18 та від 19 травня 2021 року у справі № 693/624/19.

Суд також враховує, що правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі № 405/1820/17, відповідно до якої цивільно-правовий договір … не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі, вироку). … Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) та недопустимості зловживання правом (частина 3 статті 13 Цивільного кодексу України). Вирішуючи питання про наявність підстав для визнання недійсним правочину внаслідок укладення договору, зміст якого суперечить ЦК України, Верховний Суд врахував, що: 1) відповідач відчужив майно після пред`явлення до нього позову про стягнення заборгованості; 2) майно відчужене на підставі безвідплатного договору; 3) майно відчужене на користь близького родича; 4) після відчуження спірного майна у відповідача відсутнє інше майно, за рахунок якого він може відповідати за своїми зобов`язаннями перед кредитором. На переконання Верховного Суду, сукупність наведених обставин доводить той факт, що відповідач діяв недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам інших осіб, оскільки відчуження належного йому майна відбулося з метою уникнення звернення стягнення кредитором на його майно як боржника

Суд зауважує, що відомості які містяться у балансі відповідача за період більше ніж за два роки до укладення спірного кредитного договору, не містить об`єктивної інформації про фінансовий стан відповідача як позичальника на дату укладення кредитного договору.

Крім того, пунктом 3.1.3 кредитного договору, відповідач надав Акціонерному товариству "КОМІНБАНК", як позикодавцю гарантії того, що не існує жодного розслідування, провадження або процесу зі сторони або в суді, господарському суді, державних чи інших органах.., яке суттєво може вплинути на стан або діяльність позичальника та/або виконання цього договору та про які кредитор не був письмово попереджений до укладення цього договору.

В свою чергу, на момент надання таких гарантій банківській установі, відповідач був учасником щонайменше двох судових справ, за якими ухвалені рішення першої та апеляційної інстанцій у справі № 922/3508/23, в якій суд вирішив стягнути з відповідача 7453830,11 грн, та у справі №922/3821/23, в якій суд вирішив стягнути з відповідача 2535061,50 грн.

Відомості про наявність згаданих судових проваджень знаходяться у відкритому доступі на сайті Судової влади України у розділах: Єдиний державний реєстр судових рішень та інформація щодо стану розгляду справ, а тому Акціонерне товариство "КОМІНБАНК", як позикодавець зважаючи на специфіку своєї діяльності, яка передбачає перевірку достовірності наданої позичальником інформації не міг не бути обізнаний про наявність судових спорів та майнових претензій до відповідача на момент укладення кредитного договору, а так само про недостовірність наданих відповідачем гарантій з цього приводу.

Зі свого боку, Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" разом із відзивом наданий до матеріалів справи Наказ №2402/01 від 24 лютого 2022 року "Про оголошення простою у зв`язку із введенням воєнного стану", яким відповідачем оголошено початок простою з 24 лютого 2022 року до закінчення дії воєнного стану та можливості відновити роботу підприємства. Працівники під час простою звільняються від обов`язку бути присутніми на робочому місці.

Крім того, у матеріалах справи міститься відзив відповідача поданий останнім у справі №922/3508/23, де представник відповідача зазначив, що "Наказом №2402/01 від 24 лютого 2022 року на підприємстві Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" оголошено простій починаючи з 24 лютого 2022 року та до закінчення дії. Внаслідок цього відсутні організаційні та технічні умови для ведення господарської діяльності підприємства, оскільки частина господарських будівель підприємства зазнали пошкоджень через влучення ворожих снарядів, відбувся виїзд за межі міста працівників, порушення логістичні ланцюги транспортування, відсутні можливості купити складові та матеріали для виробництва, паливо-мастильні матеріали, неможливість здійснювати фактичне відвантаження та реалізації продукції, Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" було оголошено простій на підприємстві, що підтверджується Наказом від 24 лютого 2022 року №2402/01.

На рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування", починаючи з 24 лютого 2022 року, не концентрується сума коштів на виконання зобов`язання перед Приватним підприємством "ЕЛПРОФІТ" у зв`язку з різким припиненням господарської діяльності підприємства.

На момент написання відзиву, господарська діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" повністю заблокована, відсутній доступ до виробничих потужностей та інформаційних баз підприємства.

Зазначений Наказ, та доводи викладені відповідачем у відзиві по справі №922/3508/23, свідчать про об`єктивну відсутність у відповідача виробничої потреби в обігових коштах для забезпечення поточної господарської діяльності, у зв`язку із оголошенням простою та відсутності найманої праці на робочих місцях. Доказів протилежного сторони та інші учасники справи суду не надали. Суд також зауважує, що сторони спірного Кредитного договору, які є учасниками судового процесу не надали жодного доказу на підтвердження того, що ними виконувались ті чи інші його положення.

Крім того пунктом 6.2 кредитного договору передбачено, що кредитор має право відмовитися від надання позичальнику передбаченого цим договором кредиту/траншу та розірвати договір в односторонньому порядку , в тому числі у разі нездійснення позичальником протягом 3 (трьох) місяців з дня укладення цього договору вибірки кредиту/кредитних коштів (надання заяви про отримання та перерахування траншу кредиту на поточний рахунок). В такому випадку договір вважається розірваним з наступного дня спливу вказаного в цьому пункті договору строку і не потребує будь-яких додаткових (в тому числі письмових) домовленостей сторін договору з цього приводу.

Та обставина, що з моменту укладення кредитного договору вже пройшов встановлений пунктом 6.2. кредитного договору тримісячний термін для вибірки кредиту, на переконання суду вказує на те, що позичальник не мав дійсного наміру на отримання кредитних коштів. Зі своє сторони, незастосування позикодавцем положень того ж пункту 6.2. кредитного договору в частині розірвання кредитного договору в односторонньому порядку та як наслідок припинення похідного від нього іпотечного договору, свідчить про сприяння позикодавцем позичальнику в продовженні відповідних правовідносин, що мають ознаки фраудаторних, таких, що спрямовані на завдання шкоди кредиторам (у тому числі позивачу) та встановлені з метою перешкоджання фактичному виконанню рішення господарського суду Харківської області від 09 листопада 2023 року у справі № 922/3508/23.

Вказані обставини, а також те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" більше ніж за три місяці, з моменту укладення кредитного договору не отримав жодного траншу від Акціонерного товариства "КОМІНБАНК" свідчить про те, що учасники кредитного договору при його укладенні прагнули досягнути іншої мети, аніж поповнення обігових коштів відповідача, що також вказує на фраудаторний характер кредитного договору та договору іпотеки, укладеного в порядку забезпечення його виконання.

Суд відхиляє доводи відповідача стосовно того, що іпотечний договір не зумовлює переходу права власності від відповідача до третіх осіб на нерухоме майно, яке є його предметом, а тому відсутня така ознака фраудаторності правочину (правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам) як відчуженням майна, з огляду на наступне.

Згідно частини 7 статті 51 Закону України "Про виконавче провадження" примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до частин 6 - 7 статті 3 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

За змістом частини 5 статті 3 Закону України "Про іпотеку" - іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Таким чином, протягом дії кредитного та іпотечного договорів, інші кредитори, крім іпотекодержателя позбавлені можливості задовольнити свої грошові вимоги за рахунок іпотечного майна такого боржника іпотекодавця, що в свою чергу зумовлює справжню мету укладення спірних договорів, а саме позбавлення можливості інших кредиторів, до яких відноситься і позивач, задовольнити свої грошові вимоги за рахунок нерухомого майна належного відповідачу на праві власності.

За змістом пункту 5 статті 203 Цивільного кодексу України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до статті 234 Цивільного кодексу України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, вважає, що така протизаконна ціль, як укладення особою договору дарування майна зі своїм родичем з метою приховання цього майна від конфіскації чи звернення стягнення на вказане майно в рахунок погашення боргу, свідчить, що його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином (реальне безоплатне передання майна у власність іншій особі), тому цей правочин є фіктивним і може бути визнаний судом недійсним (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №369/11268/16-ц).

В постанові Верховного Суду від 19 квітня 2023 року у справі № 501/1857/18 вказано, що фраудаторні правочини у цивілістичній доктрині це правочини, які вчиняються сторонами з порушенням принципів доброчесності та з метою приховування боржником своїх активів від звернення на них стягнення окремими кредиторами за зобов`язаннями боржника, завдаючи тим самим шкоди цьому кредитору. У ЦК України немає окремого визначення фраудаторних правочинів, їх ідентифікація досягається через застосування принципів (загальних засад) цивільного законодавства та меж здійснення цивільних прав. Спільною ознакою таких правочинів є вчинення сторонами дій з виведення майна боржника на третіх осіб з метою унеможливлення виконання боржником своїх зобов`язань перед кредиторами та з порушенням принципу добросовісності поведінки сторони у цивільних правовідносинах.

В постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного господарського суду від 28 листопада 2019 року у справі № 910/8357/18, від 03 березня 2020 року у справах № 910/7976/17, № 904/7905/16, № 916/3600/15, від 26 травня 2020 року у справі № 922/3796/16, від 04 серпня 2020 року у справі № 04/14-10/5026/2337/2011, від 17 вересня 2020 року у справі № 904/4262/17, від 22 квітня 2021 року у справі № 908/794/19, від 02 червня 2021 року у справі № 904/7905/16 вказано, що боржник, який відчужує майно (вчиняє інші дії, пов`язані із зменшенням його платоспроможності) після виникнення у нього зобов`язання із повернення суми позики діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом направленим на недопущення (уникнення) задоволення вимог такого кредитора. Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) та недопустимості зловживання правом (частина 3 статті 13 Цивільного кодексу України). Відтак будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину (правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам).

Згідно правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 22 листопада 2023 року у справі № 369/14427/19, будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набувати ознак фраудаторного правочину.

Аналіз наявних правових висновків Верховного Суду свідчить про те, що фраудаторні можуть бути не тільки правочини з відчуження майна, а і будь-які правочини, пов`язані із зменшенням платоспроможності боржника. Причому фраудаторність правочину може грунтуватися як на ознаках його фіктивності, так і безпосередньо на факті недобросовісної поведінки боржника, спрямованої на уникнення звернення стягнення на належне йому майно за вимогами кредиторів.

Таким чином, укладення відповідачем кредитного договору без дійсного та економічно виправданого наміру отримання кредитних коштів мало на меті лише тільки встановлення іпотеки на все належне відповідачу нерухоме майно з метою уникнення звернення на нього стягнення в рамках виконавчих проваджень, які невідворотно мали бути відкриті протягом декількох днів після укладення спірних договорів.

Суд повторно наголошує, що однією з основоположних засад цивільного законодавства - є добросовісність (пункт 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України).

У постановах Верховного Суду від 07 грудня 2018 року у справі № 910/7547/17, від 28 листопада 2019 року у справі № 910/8357/18, від 03 березня 2020 року у справі № 904/7905/16, від 26 травня 2020 року у справі № 922/3796/16, від 17 вересня 2020 року у справі № 904/4262/17 міститься висновок про те, що з конструкції частини третьої статті 13 ЦК України випливає, що дії особи, які полягають у реалізації такою особою свого права, однак вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, є формою зловживання правом.

Аналізуючи обставини спірних правовідносин в контексті зазначених норм матеріального права та правових позицій Верховного Суду на предмет наявності ознак фраудаторності оспорюваних правочинів, суд констатує наявність такої ознаки як укладення спірних договорів після настання строку виконання зобов`язань відповідача перед позивачем і більше того після того, як набрало законної сили рішення суду, яке надало такому зобов`язанню відповідача перед позивачем характеру примусової виконуваності. Адже на момент вчинення відповідачем оспорюваних правочинів вже існувало грошове зобов`язання визнане та присуджене до стягнення з відповідача рішенням Господарського суду Харківської області від 09 листопада 2023 року у справі № 922/3508/23, залишеного в силі Постановою Східного апеляційного господарського суду від 30 січня 2024.

Судом встановлена фактична відсутність видатків банку на користь відповідача за спірним кредитним договором. Окрім того, надані позивачем матеріали виконавчого провадження №74185292 вказують на те, що у відповідача відсутнє інше майно, за рахунок якого він може відповідати за своїми зобов`язаннями перед кредиторами, що підтверджує ознаку суттєвого зменшення платоспроможності відповідача внаслідок укладення спірних договорів.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії №10/24 від 12 лютого 2024 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" та Акціонерним товариством "КОМІНБАНК", та договір іпотеки на забезпечення його виконання мають ознаки фраудаторного правочину, адже вчинені відповідачем на шкоду кредиторам з метою уникнення звернення стягнення на власне майно при виконанні судових рішень.

Таке правозастосування узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними зокрема в постанові від 08 березня 2023 року у справі №127/139995/21, які суд в силу вимог частини 4 статті 263 ЦПК України повинен враховувати при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином на відповідача покладається судовий збір у розмірі 4844,8 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 20, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 183, 194, 195, 196, 201, 208-210, 217, 218, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії №10/24 від 12 лютого 2024 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ХАРКІВСЬКИЙ ЗАВОД ПІДЙОМНО-ТРАНСПОРТНОГО УСТАТКУВАННЯ" () та Акціонерним товариством "КОМІНБАНК" ().

Визнати недійсним Іпотечний договір від 12 лютого 2024 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ХАРКІВСЬКИЙ ЗАВОД ПІДЙОМНО-ТРАНСПОРТНОГО УСТАТКУВАННЯ" (іпотекодавцем) та Акціонерним товариством "КОМІНБАНК" (іпотекодержателем) посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тюріною В.Б. за реєстровим №178.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ХАРКІВСЬКИЙ ЗАВОД ПІДЙОМНО-ТРАНСПОРТНОГО УСТАТКУВАННЯ" (61019, м. Харків, пр.. Ново-Баварський, 118, ) на користь Приватного підприємства "ЕЛПРОФІТ" (61140, м. Харків, вул. Гольдберівська, буд. 9, кв. 76, ) 4844,80 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено "04" липня 2024 р.

Суддя П.В. Хотенець