ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2024 Справа № 914/1147/24

м. Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Ростислава Матвіїва за участю секретаря судового засідання Ігоря Стадника розглянув матеріали справи

за позовом: Аварійно рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області, м. Львів,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно логістичний центр», с. Зарічне, Жидачівський район, Львівська область,

предмет позову: визнання недійсним п. 1.2. договору поставки в частині, стягнення 39 677, 57 грн,

підстава позову: безпідставне включення до договору умови про нарахування суми податку на додану вартість, безпідставне отримання коштів,

за участю представників:

позивача: ОСОБА_1 ;

відповідача: ОСОБА_2 .

1. ПРОЦЕС

1.1. До Господарського суду Львівської області 30.04.2024 надійшла позовну заява Аварійно рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно логістичний центр» про визнання недійсним п. 1.2. договору поставки в частині, стягнення 39 677, 57 грн.

1.2. Ухвалою суду від 03.05.2024 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі № 914/1147/24 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 22.05.2024, за наявності підстав для відкладення підготовчого засідання визначено дати наступних судових засідань - 12.06.2024 і 26.06.2024.

1.3. Рух справи відображено в попередніх ухвалах суду та протоколах судових засідань. Зокрема у судовому засіданні 12.06.2024 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання з розгляду справи по суті на раніше визначену дату 26.06.2024.

1.4. Відводів складу суду сторонами не заявлено.

1.5. У судове засідання 26.06.2024 сторони з`явились, підтримали попередньо висловлені позиції щодо предмету спору, заяв та клопотань суду не подали.

1.6. У судовому засіданні 26.06.2024 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

2. СУТЬ СПОРУ ТА ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ СТОРІН

2.1. Позивач звернувся до суду за захистом порушеного права у спосіб визнання недійсним п. 1.2 договору поставки та стягнення 32 345, 04 грн сплаченої суми податку на додану вартість, а також про стягнення 1 831, 70 грн 3% річних, 5 500, 82 інфляційних втрат. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає, що включення до вартості товарів податку на додану вартість у розмірі 32 345,04 грн та подальша його сплата Товариству з обмеженою відповідальністю «Транспортно-логістичний центр» не відповідає вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2022 № 178 "Деякі питання обкладання податком на додану вартість за нульовою ставкою у період воєнного стану", згідно з якою поставка вказаного товару повинна оподатковуватися за нульовою ставкою.

2.2. Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що заявлені позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки текст договору запропоновано позивачем, підписано ним, товар на виконання договору передано та підписано без претензій і зауважень видаткову накладну. Ціна договору була визначена і погоджена сторонами, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача суми ПДВ на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України. Норми постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2022 № 178 не підлягають застосуванню до правовідносин, що виникли на підставі укладеного між сторонами договору.

3. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ІЗ МАТЕРІАЛІВ СПРАВИ

3.1. Між Аварійно-рятувальним загоном спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області (покупець згідно з договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Транспортно-логістичний центр» (продавець згідно з договором) 08.06.2022 укладено договір №164-22, предметом якого є постачання покупцю узгодженого у п. 1.1. договору товару (автошин) на загальну суму 194 070, 24 грн, в тому числі 32 345, 04 грн ПДВ (п.1.1. договору).

3.2. Загальна сума договору визначена у п. 1.2. і становить 194 070, 24 грн, в тому числі 32 345, 04 грн ПДВ.

3.3. Відповідно до видаткової накладної від 08.06.22 № РНк-00000092 продавець поставив покупцеві товар (автошини) на суму 194 070, 24 грн, в тому числі 32 345, 04 грн ПДВ.

3.4. Вартість поставленого товару у розмірі 194 070, 24 грн Державною казначейською службою України сплачено 08.06.2022 відповідно до платіжного доручення № 312.

3.5. Листом від 01.09.2023 покупець проінформував продавця про обов`язок повернути ПДВ з метою коригування ПДВ за товари, отримані по накладній № РНк-00000092 від 08.06.2022.

3.6. У відповідь на зазначений лист продавець 21.09.2023 звернувся до покупця із проханням повернути товар згідно специфікації договору №164-22 від 08.06.2022 та видаткової накладної № РНк-00000092 від 08.06.2022 з метою уникнення у подальшому судових спорів.

3.7. Натомість покупець звернувся до продавця із претензією від 20.11.2023 щодо відшкодування ПДВ з посиланням на положення постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2022 № 178 "Деякі питання обкладання податком на додану вартість за нульовою ставкою у період воєнного стану".

3.8. У відповідь на претензію продавець повідомив, що порушень з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно логістичний центр» при розрахунках з бюджетом не виявлено, претензія продавця є безпідставною.

3.9. Державна служба України з надзвичайних ситуацій зверталась до Державної податкової служби України із зверненням про надання індивідуальної податкової консультації, у відповідь на що 08.07.2022 повідомлено: 1) зважаючи на те, що службу віднесено до категорії суб`єктів, що визначені Постановою № 178, нульова ставка податку на додану вартість, відповідно до підпункту "г" підпункту 195.1.2 пункту 195.1 статті 195 розділу V ПКУ та Постанови № 178 застосовується до операцій з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення транспорту як безпосередньо Службі, так і її підрозділам (територіальним органам), установам та організаціям, що утримуються за рахунок коштів державного бюджету та належать до сфери управління Служби; 2) нульова ставка податку на додану вартість, відповідно до підпункту "г" підпункту 195.1.2 пункту 195.1 статті 195 розділу V ПКУ та Постанови № 178 застосовується як до операцій з постачання пального (товар для заправки), так і до операцій з постачання будь-яких інших товарів, що використовуються для забезпечення транспорту (інші паливно-мастильні матеріали, запасні частини для ремонту автомобільної техніки, акумуляторні батареї для автомобілів, автомобільні шини, комплектуючі, охолоджуючі рідини, інструменти та додаткове обладнання, визначені відповідними нормативними та технічними документами), при умові, що такі операції з постачання здійснюються категорії суб`єктів, що визначені Постановою № 178.

3.10. Продавцем складено податкову накладну № 127 від 08.06.2022 на загальну суму 194 070,24 грн, в т. ч. ПДВ 32 345, 04 грн. Податкову накладну зареєстровано в системі електронного адміністрування податку на додану вартість за № 910838253.

3.11. Податкове зобов`язання з ПДВ відповідачем включено до податкової декларації з ПДВ за червень 2022 року та сплачено до бюджету у складі ПДВ за червень 2022 року згідно з платіжною інструкцією від 27.07.2022 № 145.

4. ВИСНОВКИ СУДУ

4.1. Дослідивши представлені суду докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає позовні вимоги частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке.

4.2. Як встановлено судом вище, між сторонами у справі виникли правовідносини з постачання товару (автошин) на підставі договору №164-22 від 08.06.2022.

4.3. У ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

4.4. Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

4.5. У ч. 1, 3 ст. 180 Господарського кодексу України визначено: зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

4.6. Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними (ч. 5 ст. 180 Господарського кодексу України). Відповідно до ст. 11 Закону України "Про ціни і ціноутворення" вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.

4.7. Відповідно до встановлених судом обставин справи сторони у оскаржуваному п. 1.2. договору поставки визначили загальну суму договору - 194 070, 24 грн, в тому числі 32 345, 04 грн ПДВ.

4.8. Податок на додану вартість, визначений в п. п. 14.1.178 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, є непрямим податком, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу. Об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку, зокрема, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу (п. "а" п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України).

4.9. За своєю правовою сутністю ПДВ є часткою новоствореної вартості та сплачується покупцем (замовником послуг).

4.10. Згідно із пп. «г» п.п. 195.1.2 ст. 195 Розділу V ПК України за нульовою ставкою оподатковуються операції з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення наземного військового транспорту чи іншого спеціального контингенту Збройних Сил України, що бере участь у миротворчих акціях за кордоном України, або в інших випадках, передбачених законодавством.

4.11. Кабінетом Міністрів України 02.03.2022 прийнято постанову №178 «Деякі питання обкладення податком на додану вартість за нульовою ставкою у період воєнного стану», якою, з метою виконання мобілізаційних завдань в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, визначено категорії установ, операції з постачання яким товарів для заправки (дозаправки) або будь-яких інших товарів, що використовуються для забезпечення транспорту (інші паливно-мастильні матеріали, запасні частини, комплектуючі, охолоджуючі рідини, інструменти та додаткове обладнання, визначені відповідними нормативними та технічними документами) для потреб забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, оподатковуються за нульовою ставкою податку на додану вартість.

4.12. Так, відповідно до пунктів 1, 2 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України до припинення чи скасування воєнного стану операції з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення транспорту Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Міністерства внутрішніх справ, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, інших утворених відповідно до законів військових формувань, їх з`єднань, військових частин, підрозділів, установ або організацій, що утримуються за рахунок коштів державного бюджету, для потреб забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави обкладаються податком на додану вартість за нульовою ставкою. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 02.2022. У постанові Кабінету Міністрів України № 178 зазначено, що її прийняття обумовлене виконанням мобілізаційних завдань в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 "Про введення воєнного стану в Україні".

4.13. Постанова Кабінету Міністрів України № 178 від 02.03.2022 передбачає посилання на підпункт "г" пп. 195.1.2 п. 195.1 ст. 195 Податкового кодексу України.

4.14. Згідно з наданою індивідуальною податковою консультацією Державної податкової служби України від 08.07.2022 нульова ставка податку на додану вартість, відповідно до підпункту «г» підпункту 195.1.2 пункту 195.1 статті 195 розділу V Кодексу та Постанови №178, застосовується як до операцій з постачання пального, так і до операцій з постачання будь-яких інших товарів, що використовуються для забезпечення транспорту, в тому числі автошин, при умові, що такі операції з постачання здійснюються категоріями суб`єктів, що визначені Постановою №178.

4.15. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що при реалізації товару за договором, нарахуванні та сплаті ПДВ керувався Податковим кодексом України, а ціна договору запропонована та погоджена позивачем.

4.16. З такими аргументами відповідача суд не погоджується, оскільки норми Податкового кодексу не передбачають можливості для платників податку - постачальників здійснювати вибір щодо застосування чи незастосування нульової ставки податку, оскільки застосування установленої діючим законодавством ставки податку є обов`язковим, а не правом платника податку.

4.17. Хоча ПДВ й включається до ціни товару, однак не є умовою про ціну в розумінні цивільного та господарського законодавства, оскільки не може встановлюватися (погоджуватися чи змінюватися) сторонами за домовленістю, тобто у договірному порядку (подібний за змістом правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 916/2478/20 та від 03.12.2021 по справі №910/12764/20).

4.18. Отже на момент укладення договору сторони у п. 1.2. визначили загальну суму договору з урахуванням 20% ПДВ - 32 345, 04 грн, що суперечить положенням постанови Кабінету Міністрів України №178 від 02.03.2022, прийнятій відповідно до підпункту "г" підпункту 195.1.2 пункту 195.1 статті 195 Податкового кодексу України щодо застосування під час воєнного стану для операції з постачання товарів для забезпечення транспорту Державної служби з надзвичайних ситуацій, їх підрозділів (а відповідач відповідно до п.1.1. Статуту є підрозділом ДСНС), що утримуються за рахунок коштів державного бюджету, для потреб захисту безпеки населення та інтересів держави нульової ставки ПДВ.

4.19. Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

4.20. Згідно з ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

4.21. Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

4.22. Частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

4.23. Статтею 217 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

4.24. Відповідно до ч.1 ст. 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

4.25. З урахуванням висновків суду, викладених у п. 4.18 мотивувальної частини рішення, п. 1.2. договору поставки № 164-22 від 08.06.2022 є недійсним в частині включення до договірної ціни податку на додану вартість. Тому позовні вимога про визнання недійсним п. 1.2 договору є такою, що підлягає задоволенню.

4.26. Водночас суд звертає увагу сторін, що в межах спору у цій справі суд не надає оцінку поведінці сторін, зокрема покупця, щодо реалізації права на відшкодування ПДВ, оскільки завданням суду в межах цієї справи є оцінка правомірності включення до договору умови про нарахування ПДВ на суму товарів, що постачались, та відповідно підстав сплати такої суми покупцем.

4.27. Щодо вимоги позивача про стягнення 32 345, 04 грн надмірно сплаченої суми податку на додану вартість суд зазначає таке.

4.28. Відповідно до положень ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Отже, зобов`язання з повернення безпідставно набутого майна виникає відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України за умови набуття або збереження особою майна за рахунок іншої особи, а також відсутності достатньої правової підстави для такого набуття (збереження), зокрема у разі, коли відповідні підстави згодом відпали.

4.29. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

4.30. У випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

4.31. Положення глави 83 Цивільного кодексу України «Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави» застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.08.2022 у справі № 903/357/21).

4.32. Отже, суд, встановивши недійсність п. 1.2. договору поставки №164-22 від 08.06.2022 в частині включення до договірної ціни податку на додану вартість, погоджується з аргументами позивача про те, що сплата відповідачу за автошини з урахуванням 32 345, 04 грн суми ПДВ в цій частині здійснена безпідставно, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума ПДВ у розмірі 32 345, 04 грн.

4.33. Водночас щодо вимоги позивача про стягнення 1 831, 70 грн 3% річних, 5 500, 82 інфляційних втрат суд зазначає таке.

4.34. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

4.35. Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

4.36. Позивач здійснює нарахування 3% річних та інфляційних втрат за прострочення відповідачем обов`язку з повернення 32 345, 04 грн суми ПДВ (оплачено 08.06.2022) та визначає період прострочення 11.06.2022- 29.04.2024.

4.37. Однак суд не погоджується з такими нарахуваннями, оскільки вважає, що відсутні підстави для застосування положень ст. 625 Цивільного кодексу України щодо застосування відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання.

4.38. Велика палата Верховного Суду у постанові від 7 лютого 2024 року у справі № 910/3831/22 відступила від правового висновку Касаційного цивільного суду та Касаційного господарського суду Верховного Суду щодо моменту виникнення прострочення виконання зобов`язання з повернення безпідставно набутого майна на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України, визначивши, що зобов`язання повернути безпідставно набуте майно виникає в особи безпосередньо з норми статті 1212 Цивільного кодексу України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна (коштів) згодом. Виконати таке зобов`язання особа повинна відразу після того, як безпідставно отримала майно або як підстава такого отримання відпала. З цього моменту виникає передбачений частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Норма частини другої статті 530 Цивільного кодексу України щодо обов`язку боржника виконати зобов`язання у семиденний строк від пред`явлення кредитором йому вимоги до недоговірних зобов`язань з повернення безпідставно набутого майна згідно зі статтею 1212 Цивільного кодексу України не застосовується.

4.39. Підстава для повернення відповідачем позивачу 32 345, 04 грн суми ПДВ виникає з моменту набрання законної сили рішенням у справі про визнання недійсним пункту договору, яким включено у ціну товару суму ПДВ, а не з моменту здійснення позивачем оплати вартості товару з урахуванням ПДВ чи з моменту пред`явлення вимоги про повернення сплаченої суми ПДВ.

4.40. Підсумовуючи, позовні вимоги підлягають задоволенню в частині вимог про визнання недійсним п. 1.2 договору поставки №164-22 від 08.06.2022 в частині включення до договірної ціни податку на додану вартість та стягнення 32 345, 04 грн надмірно сплаченої суми податку на додану вартість. У задоволенні вимоги про стягнення 1 831, 70 грн 3% річних, 5 500, 82 інфляційних втрат суд відмовляє.

4.41. Судовий збір відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 74, 76-80, 129, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Визнати недійсним п.1.2. договору поставки №164-22 від 08.06.2022 в частині включення до договірної ціни податку на додану вартість.

3. Стягути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно логістичний центр» (81795, Львівська область, Жидачівський район, село Зарічне, вулиця Першотравнева, будинок 29, ідентифікаційний код 37828712) на користь Аварійно рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області (79037, Львівська область, місто Львів, вулиця Земельна, будинок 19, ідентифікаційний код 08588837) сплачену за договором суму податку на додану вартість у розмірі 32 345, 04 грн та 5 496, 42 грн в рахунок відшкодування витрат на оплату судового збору.

4. У задоволенні вимог про стягнення 1 831, 70 грн 3% річних, 5 500, 82 інфляційних втрат відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 01.07.2024.

Суддя Матвіїв Р.І.