УХВАЛА

м. Київ

02.07.2024Справа № 910/1093/24

За заявою Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом";

про відстрочення виконання рішення суду.

За позовом Приватного підприємства "Євро грін солюшинс";

до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом";

про стягнення 328 069,22 грн.

Суддя Мандриченко О.В.

Секретар судового засідання Рябий І. П.

Представники:

Від позивача: не з`явилися;

Від відповідача: не з`явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "Євро грін солюшинс" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом, в якому просить стягнути з Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" грошові кошти в розмірі 328 069,22 грн за договором поставки №53-122-01-23-13467 від 24.05.2023, з яких основна заборгованість у розмірі 322 388,87 грн, 3% річних у розмірі 2 414,89 грн, інфляційні втрати у розмірі 3 265,46 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.05.2024 позов задоволено повністю.

13.06.2024 до господарського суду надійшла заява Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", в якому просить відстрочити виконання рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2024 у справі № 910/1093/24 до 04.12.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.06.2024 розгляд заяви Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" призначено на 02.07.2024.

25.06.2024 Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" подало до господарського суду заяву про розгляд справи без участі його представника.

Приватне підприємство "Євро грін солюшинс" 01.07.2024 подало до господарського суду заяву про розгляд справи без участі його представника.

У судове засідання 02.07.2024 представники сторін не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялися судом належним чином.

Розглянувши заяву Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", надавши оцінку доводам заявника та наявним в матеріалах справи документам, суд дійшов висновку, що заява про розстрочення виконання рішення суду у справі № 910/1093/24 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з ч. 1 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч. 3, 4 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України).

Вищезазначені норми визначають процесуальну можливість вирішення питань, пов`язаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду.

Таким чином, ухвала про відстрочення виконання судового рішення може бути винесена судом лише у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його виконання неможливим.

При цьому, такі виняткові обставини визначаються судом з огляду на матеріали справи, у тому числі подані стороною докази на обґрунтування такої заяви.

Суд оцінює докази, які підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України і лише за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, господарський суд має право відстрочити виконання рішення чи постанови.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 16-рп/2009 від 30.06.2009, виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Суд відзначає, що Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.12. Конституційного суду України по справі № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.12. Конституційного суду України по справі № 11-рп/2012). Аналогічну позицію наведено в рішенні від 26.06.13. Конституційного Суду України по справі № 1 7/2013.

Виходячи з того, що згідно із ст. 1 Конституції України, Україна є правовою державою, то обов`язковість виконання судових рішень є обов`язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду".

У рішенні від 17.05.2005 по справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог Конституції України судове рішення у справі № 910/1093/24, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання та має бути виконане.

Частина 2 ст. 617 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.

Окрім того, статтею 1 Цивільного кодексу України визначено, що однією із ознак майнових відносин є юридична рівність їх учасників, в тому числі й органів державної влади.

На обґрунтування заяви про відстрочення виконання рішення суду відповідач вказав, що опинився в складному фінансовому становищі внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України та введення воєнного стану з 24.02.2022.

При цьому, як вказує заявник, його дохід більше ніж на 99 % складається з виручки від реалізації електричної енергії, що виробляється відокремленими підрозділами відповідача - атомними електростанціями.

Водночас, наразі відповідачем втрачено значну частину виробничих потужностей, що вплинуло на фінансовий стан відповідача.

Разом із цим, не є безумовною підставою для надання відстрочки у виконанні судового рішення введення 24.02.2022 на території України воєнного стану, оскільки Акціонерним товариством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" не доведено наявності причинно-наслідкового зв`язку між введенням в Україні воєнного стану та неможливістю своєчасного виконання своїх договірних зобов`язань.

При цьому, відповідач просив суд відстрочити виконання рішення у справі до 04.12.2024, проте заявником не обґрунтовано та не надано жодних доказів на підтвердження того, що після спливу цього строку рішення суду буде виконано.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.10.2011 у справі "Агрокомплекс проти України" зазначив, що існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підгрунтя для "законного сподівання" на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи у зазначеній статті 1 Першого протоколу.

Таким чином, постановлення на користь позивача в даній справі судового рішення про стягнення з відповідача грошових коштів у незалежності від правової природи цих коштів, становить "майно" позивача, на отримання якого позивач має легітимні сподівання.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже, сама можливість надання відстрочки/розстрочки виконання судового акта повинна носити виключний характер.

Отже, наведені відповідачем підстави для відстрочення виконання судового рішення не є тими виключними обставинами, які давали б підстави для відстрочення виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена (ч. 7 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2024 у справі № 910/1093/24.

Керуючись ст. 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2024 у справі № 910/1093/24 відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 03.07.2024.

Суддя О.В. Мандриченко