ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про зупинення провадження у справі

02 липня 2024 року м. ОдесаСправа № 915/1342/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран,

секретар судового засідання І.С. Мисько,

за участю представників сторін:

від позивача: С.О. Галицький

від відповідачів:

1)Місцевого благодійного фонду «Захист труда»: не з`явився

2)Миколаївської обласної організації Комуністичної партії України: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства юстиції України

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.01.2024 (суддя А.П. Алексєєв, м.Миколаїв, повний текст складено 22.01.2024)

у справі №915/1342/23

за позовом Міністерства юстиції України

до відповідачів:

1)Місцевого благодійного фонду «Захист труда»;

2)Миколаївської обласної організації Комуністичної партії України

про визнання недійсним договору дарування нерухомого майна та скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Міністерство юстиції України звернулося до Господарського суду Миколаївської області до Місцевого благодійного фонду «Захист труда» та Миколаївської обласної організації Комуністичної партії України із позовною заявою, в якій просило:

-визнати недійсним договір дарування нерухомого майна - адмінприміщення з гаражем загальною площею 32,6 кв.м, що знаходиться за адресою: вул. Ювілейна, 99/4, м.Баштанка, Миколаївська область, який 27.08.2015 був укладений між відповідачами та посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Душейко О.М. і зареєстрований за №1703;

-скасувати державну реєстрацію прав Місцевого благодійного фонду «Захист труда» на зазначене нерухоме майно.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що у 2014 році Міністерство юстиції України звернулося до суду із позовом про заборону діяльності Комуністичної партії України у зв`язку з порушенням партією статті 5 Закону України «Про політичні партії в Україні». Вказана справа розглядалась понад 8 років та рішенням Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2022 у справі №826/9751/14, яке набрало законної сили 27.07.2022, позов Міністерства юстиції України задоволено, заборонено діяльність Комуністичної партії України. Майно, кошти та інші активи партії, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень передано у власність держави.

Надалі, як вказував позивач, при виконанні рішення суду від 05.07.2022 в частині передачі майна партії у власність державі ним було встановлено, що 27.08.2015, тобто після звернення із позовом до суду, Миколаївською обласною організацією Комуністичної партії України було відчужене майно Місцевому благодійному фонду «Захист труда» на підставі спірного договору, який на переконання позивача, є фіктивним, і на підставі цього підлягає визнанню недійсним.

Враховуючи, що на позивача законодавством покладені повноваження щодо вжиття заходів з розшуку майна заборонених політичних партій, складення та затвердження переліку майна політичних партій, переданого у власність держави, то саме позивач є заінтересованою особою у спірних правовідносинах з визнання договору дарування недійсним, скасування державної реєстрації прав на майно для подальшого забезпечення його передачі державі.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 09.01.2024 у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що:

-наведені у позові обставини, що у 2014 році мало місце звернення позивача до суду із позовом про заборону діяльності Комуністичної партії України, а також, що 05.07.2022 року рішенням Восьмого апеляційного адміністративного суду заборонено діяльність Комуністичної партії України з передачею майна, коштів та інших активів партії, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень у власність держави, приєднаними до позову доказами не підтверджені, а обставина про те, що майно Комуністичної партії України з 27.07.2022 переходить у власність держави у зв`язку із забороною партії, не є загальновідомою і, таким чином, підлягає доказуванню;

-на дату укладення оспорюваного договору дарування ані Закон України «Про політичні партії в Україні», ані інші Закони України не містили норм, які передбачали передачу державі майна політичної партії за наслідками заборони діяльності партії, а відтак, положення статті 21 Закону України «Про політичні партії в Україні» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони політичних партій», на які посилається позивач при обґрунтуванні позову, не підлягають застосуванню до правовідносин з приводу володіння, користування та розпорядження майном, які виникли на підставі договору дарування адмінприміщення із гаражем від 27.08.2015.

Не погодившись з ухваленим рішенням суду, Міністерство юстиції України звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просило рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.01.2024 у справі №915/1342/23 скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт наполягав на тому, що перехід права власності на спірне майно від обласної організації до благодійного фонду внаслідок укладання спірного договору мало на меті приховування справжніх намірів учасників правочину, а саме, уникнення застосування наслідків заборони діяльності Комуністичної партії України та, відповідно, Миколаївської обласної організації Комуністичної партії України, навіть до набрання чинності відповідними змінами у законодавстві та прийняття рішення у справі №826/9751/14, адже укладення спірного договору було спрямоване на завдання шкоди інтересам кредиторів, їх майновим правам, оскільки правочин відбувся після відкриття провадження у справі №826/9751/14 та був спрямований на зменшення свого майна з метою приховування його від звернення стягнення кредиторів.

Таким чином, скаржник зазначив, що укладення спірного договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків та є фраудаторним правочином, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 Цивільного кодексу України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 Цивільного кодексу України. Жодну з цих суттєвих обставин суд першої інстанції не дослідив, що призвело в результаті до ухвалення помилкового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.02.2024 відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою, а ухвалою суду від 19.03.2024 розгляд справи №915/1342/23 призначено на 16.04.2024 о 12:00 год.

Протокольною ухвалою суду апеляційної інстанції, постановленою у судовому засіданні 16.04.2024, відкладено розгляд справи №915/1342/23 на 28.05.2024 о 12:30 год.

З метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи, а також з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, ухвалою суду від 16.04.2024 вирішено розглянути апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.01.2024 у справі №915/1342/23 поза межами строку, встановленого частиною першою статті 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк.

У судовому засіданні, яке відбулось 28.05.2024, протокольною ухвалою суду оголошено перерву до 02.07.2024 о 10:30 год.

Дослідивши обставини справи, предмет та підстави позову, оскаржуване рішення суду першої інстанції та підстави його оскарження, судова колегія дійшла висновку про зупинення провадження у справі.

Колегією суддів з`ясовано, що 07.05.2024 колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду передала на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу №924/971/23, предметом оскарження в якій є договір дарування офісу, укладений між Комуністичною партією України та Благодійною організацією «Благодійний фонд «Відродження Хмельниччини», і державна реєстрація прав останньої на нього. Підстави оскарження договору у справі №924/971/23 аналогічні підставам оскарження договору дарування адмінприміщення з гаражем у справі, що розглядається.

За змістом вказаної ухвали, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вважає за необхідне вирішити питання щодо належності способу захисту інтересів держави Мін`юстом у подібних правовідносинах. Колегією суддів враховано, що на розгляді в судах усіх інстанцій, як господарської юрисдикції, так і в судах загальної юрисдикції перебуває численна кількість аналогічних справ за позовами Мін`юсту щодо визнання недійсними договорів дарування та скасування державної реєстрації прав. Зазначене також підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень, зокрема справа №915/1342/23.

Ухвалою Верховного Суду від 26.06.2024 прийнято до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справу №924/971/23.

Суд апеляційної інстанції бере до уваги, що справа №924/971/23 була передана Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду на розгляд Великої Палати Верховного Суду стосовно застосування норм права щодо обставин, які підлягають дослідженню також і в межах цього апеляційного провадження.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що справи №924/971/23 та №915/1342/23 є подібними, а тому висновок Великої Палати Верховного Суду за результатами розгляду справи №924/971/23 має значення для правильного вирішення спору у справі № 915/1342/23.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

За змістом названої норми, вирішення питання про зупинення провадження у справі обумовлено необхідністю досягнення правової визначеності у правозастосуванні відносно конкретної категорії справ.

У такому випадку згідно з приписами пункту 11 частини першої статті 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку іншої справи.

Ураховуючи вищевикладене, з метою дотримання єдності судової практики та зважаючи на предмет та підстави позову, колегія суддів дійшла висновку про зупинення апеляційного провадження у справі №915/1342/23 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №924/971/23.

Керуючись п.7 ч.1 ст.228, 229, 232 235, 281 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

Зупинити апеляційне провадження у справі №915/1342/23, відкрите за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.01.2024, до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №924/971/23.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її оголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 03.07.2024.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя К.В. Богатир

Суддя С.В. Таран