РІШЕННЯ

25 червня 2024 року м. Чернігівсправа № 927/335/24
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Фесюри М.В., за участю секретаря судового засідання Ткачової А.Ю., розглянувши матеріали справи

за позовом: Приватного підприємства "Мар`янівське-2014",

вул. Миру, 14, с. Мар`янівка, Гребенівський район, Полтавська область, 37412,

,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Краншип",

проспект Перемоги, буд. 139, офіс 413, м. Чернігів, 14013, ,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю багатопрофільне виробничо-комерційне підприємство "Азалія", вул. Магістрацька, 64, м. Гребінка, Полтавська область, 37400, ,

про визнання частково відсутнім зобов`язання

представники сторін:

від позивача: не прибув,

від відповідача: Богданцева І.В.,

від третьої особи: не прибув.

встановив:

Приватне підприємство "Мар`янівське-2014" звернулося до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Краншип" про визнання відсутнім у Приватного підприємства «Мар`янівське-2014» обов`язку зі сплати Товариству з обмеженою відповідальності «Краншип» у межах договору позики від 28.09.2020 року № 28/09-01 пені у розмірі 134 257, 72 грн., інфляційних втрат в розмірі 147 656, 12 грн.

Ухвалою від 11.04.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначив на 29.04.2024, 09:30. Встановив сторонам строки для подання письмових заяв.

29.04.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому ТОВ "Краншип" зазначає про повернення сторін договору позики №28/09-01 від 28.09.2020 у первинний стан за фактом ухвалення постанови Верховного Суду від 05.09.2023 у справі №917/1283/21, якою залишено рішення Господарського суду Полтавської області від 23.12.2021 в силі. ПП "Мар`янівське-2014" повинно було погасити заборгованість за договором у розмірі 2 574 419,22 гривень. Через непогашення заборгованості ТОВ «Краншип» нарахував пеню, 3% річних та інфляційні втрати на суму боргу. ТОВ "Краншип" вважає, що зі скасуванням державної реєстрації права власності на іпотеку, сума коштів, що дорівнює вартості іпотечного майна, повернулися у статус боргу за договором позики № 28/09-01 від 28.09.2020 за фактом повернення сторін договору у первинний стан договірних зобов`язань та на умовах, встановлених договором позики.

29.04.2024 суд відклав підготовче засідання на 23.05.2024, 10:00.

15.05.2024 від ТОВ Багатопрофільне виробничо-комерційне підприємство "Азалія" до суду надійшла заява про вступ у справу в якості третьої особи. В обґрунтування заяви заявник зазначив про те, що договір позики №28/09-01 від 28.09.2020 року забезпечений договором іпотеки, стороною якого є ТОВ Багатопрофільне виробничо-комерційне підприємство "Азалія", а отже, рішення у даній справі може вплинути на права та обов`язки останнього.

У підготовчому засіданні 23.05.2024 суд постановив ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 календарних днів та відкладення підготовчого засідання до 13.06.2024, 12:00; та про залучення до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю багатопрофільне виробничо-комерційне підприємство "Азалія".

05.06.2024 від позивача надійшла відповідь, у якій зазначає про те, що ПП «Мар`янівське-2014» не визнає зазначені ТОВ «Краншип» у відзиві доводи щодо періоду нарахування санкцій за невчасне виконання договору позики від 28.09.2020 року та відповідно не визнає нараховані за вказаний період суми пені, 3% річних та інфляційних втрат частково, а саме в частині періодів нарахування. За наданими до відповіді на відзив розрахунками ПП «Мар`янівське-2014» сума пені в такому випадку складе 1 287 694, 39 грн. Розмір 3% річних складає - 228 626, 58 грн., інфляційні втрати - 1 052 554, 88 грн. За розрахунком ПП «Мар`янівське-2014» обов`язок перед ТОВ «Краншип» є частково відсутнім, а саме: з оплати пені у розмірі 134 257, 72 грн. (різниця між 1 421 952,11 грн - 1 287 694, 39 грн.) з оплати інфляційних втрат у розмірі в розмірі 147 656, 12 грн. (різниця між 1 200 211, 0 грн. - 1 052 554, 88 грн.)

12.06.2024 від третьої особи надійшли пояснення у справі, у яких останній просить поновити строк для подання пояснень, яка судом задоволена. ТОВ багатопрофільне виробничо-комерційне підприємство "Азалія" зазначило про те, що 14.12.2020 ПП "Мар`янівське-2014" здійснено платіж за № 710 на загальну суму 4800 000 грн за реквізитами ТОВ "Краншип" з призначенням платежу: повернення поворотної фінансової позики згідно договору № 28/09-01 від 28.09.2020. Факт виконання договору позики від 28.09.2020 № 28/09-01 шляхом сплати 4 80 0000 грн на рахунок ТОВ "Краншип" встановлено рішенням Господарського суду Полтавської області від 23.12.2021, залишеним в силі постановою Верховного Суду від 05.09.2020, що має преюдиціальне значення в межах розгляду справи за позовом ПП "Мар`янівське-2014".

У підготовчому засіданні 13.06.2024 під час участі представника позивача у судовому засіданні 13.06.2024 в режимі відеоконференції, у сторони виникли технічні проблеми, що унеможливили подальшу участь особи у судовому засіданні, у зв`язку з чим, за наслідками підготовчого засідання 13.06.2024 суд постановив із занесенням до протоколу судового засідання від 13.06.2024: про задоволення клопотання третьої особи про поновлення строку на подання пояснень; про оголошення перерви у підготовчому засіданні до 19 червня 2024 р. до 11:30.

18.06.2024 клопотання ТОВ «Краншип», в якому заявник повідомляє про те, що звернувся до судового експерта з метою проведення експертного дослідження з приводу належного відображення в бухгалтерському обліку операцій з виконання договору позики від 28.09.2020 №28/09-01. На думку заявника, експертне дослідження в межах даної справи підтвердить факт наявності боргових зобов`язань ПП «Мар`янівське» перед ТОВ «Краншип» за вказаним договором позики та відповідно право нарахування санкцій за неналежне виконання вказаного договору. У зв`язку з вищевикладеним просить суд надати час для подання зазначеного доказу.

У підготовчому засіданні 19.06.2024 суд зазначив про те, що у разі подання відповідачем у наступному судовому засіданні відповідного клопотання із зазначенням поважних причин неможливості своєчасного подання результатів експертного дослідження у якості доказу, судом буде розглянуто зазначене клопотання.

19.06.2024 суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 25.06.2024 на 10:30 та про проведення наступного судового засідання за участю представника позивача Потапенко А.М. та представника відповідача Богданцевої І.В. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

24.06.2024 від відповідача до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії договору на виконання експертизи від 19.06.2024 у підтвердження факту надання в подальшому експертного висновку в якості доказу у справі. Суд відмовив у задоволенні зазначеного клопотання представника, оскільки відповідно до норм ст.165 Господарського процесуального кодексу України, відповідач має збирати та подавати докази у строк, визначений судом для подання відзиву на позов, у разі неможливості подання певного доказу у встановлений судом строк, відповідач повинен зазначити про це у відзиві на позов та заявити відповідне клопотання про встановлення додаткового строку для подання зазначеного доказу, однак відповідач у строк, встановлений судом для подання відзиву, зазначеного не зробив.

25.06.2024 від відповідача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких заперечує проти доводів третьої особи, викладених у поясненнях.

25.06.2024 від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з відключенням світла в місті Гребінка Полтавської області (місцезнаходження позивача) 25.06.2024 з 10.00. Суд відмовив у задоволенні клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, оскільки ризик технічної неможливості участі у відеоконференцзв"язку покладається на сторону, яка виявила бажання взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Крім того, позивачем не надано доказів, які підтверджують відключення електроенергії (повідомлення про відключення, графік відключень тощо).

Аналогічне за змістом клопотання надійшло 25.06.2024 на електронну пошту суду, не підписане електронним підписом, а тому судом залишено без розгляду.

У судове засідання прибув представник відповідача.

Після виходу суду з нарадчої кімнати на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України суд оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

28.09.2020 між ТОВ "Краншип" (Позикодавець) та ПП «Мар`янівське-2014» (Позичальник) укладено договір позики № 28/09-01 (далі Договір).

За умовами п.1.1 Договору позики позичальник зайняв у позикодавця суму у розмірі 4800 000,00грн, без ПДВ - позику.

Згідно пункту 2.1. Договору позичальник зобов`язується повернути згадану суму не пізніше 31.03.2021 року.

У пункті 3.2. Договору сторони передбачили, що у разі несвоєчасної або неповної оплати боргу позичальник сплачує пеню з розрахунку 0,1% від несплаченої суми, але не більше подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

За твердженням позивача, 02.10.2020 між ТОВ "Краншип" (Іпотекодержателем) та ТОВ БВКП "Азалія" (Іпотекодавцем) укладено договір іпотеки в забезпечення виконання зобов`язань позичальника - ПП "Мар`янівське-2014", за договором позики № 28/09-01 від 28.09.2200, на підставі якого іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: контору/адмінбудинок, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Гребінківський район, м. Гребінка, вул. Магістральна (колишня назва вул. Петровського), б.64, що складається вцілому з нежитлової будівлі А1. Загальна площа нерухомості 115,2 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08; будівлі та споруди, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Гребінківський район, м. Гребінка, вул. Магістральна (колишня назва вул. Петровського), будинок 64. Загальна площа нерухомості 780,3 кв. м. Реєстраційний номер нерухомого майна 00.

Платіжною інструкцією №729 від 02.10.2020 року ТОВ «Краншип» перерахувало ПП «Мар`янівське-2014» кошти в сумі 4 800 000 грн., в якості позики.

ПП «Мар`янівське» платіжним дорученням № 714 від 09.12.2021 повернуло ТОВ «Краншип» кошти в сумі 2225580,78 грн, в якості повернення поворотної фінансової позики згідно договору позики №8/09-01 від 28.09.202. без ПДВ.

04.04.2024 року ПП «Мар`янівське-2014» отримало претензію №28/03-01 від 28.03.2024 від ТОВ «Краншип», у якій ТОВ «Краншип» висунув вимогу щодо погашення заборгованості за договором позики від 28.09.2020 року у розмірі 2 574 419, 22 грн. та нарахованих сум пені за невчасне погашення заборгованості в розмірі 1 421 952,11 грн., 3% річних в розмірі 227 082, 09 грн., інфляційних втрат в розмірі 1 200 211,00 грн.

За твердженням позивача, ПП «Мар`янівське-2014», погашаючи 2 225 580, 78 грн. розцінював вказану суму як залишок боргу, адже у результаті звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 02.10.2020 року було погашено частину боргу за рахунок вартості предмета іпотеки в розмірі 2 574 419,22 грн.

У процедурі звернення стягнення на предмет іпотеки ТОВ «Краншип» застосував право на переведення прав власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя, що було передбачено умовами договору іпотеки від 02.10.2020 року, укладеного між ТОВ «Краншип» та ТОВ БВКП «Азалія».

За результатом звернення стягнення за ТОВ «Краншип» в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, державним реєстратором відділу «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Гребенівської міської ради 03.06.2021 року були прийняті рішення про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за ТОВ «Краншип»:

- номер запису про право власності 42373949 на об`єкт нерухомого майна: нежитлова будівля за адресою: Полтавська область, Гребінківський район, м. Гребінка, вул. Магістральна, 64, загальна площа нерухомості 115,2 кв. м, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 58608264 від 08.06.2021;

- номер запису про право власності 42374587 на об`єкт нерухомого майна: будівлі та споруди за адресою: Полтавська область, Гребінківський район, м. Гребінка, вул. Магістральна, 64, загальна площа нерухомості 780,3 кв. м, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №58609027 від 08.06.2021.

Згідно оцінки предмета іпотеки при зверненні стягнення оціночна вартість вказаного майна була визначена у розмірі 2 574 419,22 грн.

За рахунок звернення стягнення між ПП «Мар`янівським-2014» та ТОВ «Краншип» було підписано акт звірки, згідно якого суму боргу у розмірі 2 574 419, 22 грн. було враховано як погашену 09.06.2021 року.

У подальшому, рішенням Господарського суду Полтавської області від 23.12.2021 року у справі №917/1283/21 скасовано державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна: номер запису про право власності 42373949, нежитлова будівля за адресою: Полтавська область, Гребінківський район, м. Гребінка, вул. Магістральна, 64, загальна площа нерухомості 115,2 кв. м; номеру запису про право власності 42374587: будівлі та споруди за адресою: Полтавська область, Гребінківський район, м. Гребінка, вул. Магістральна, 64, загальна площа нерухомості 780,3 кв, м.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 19.10.2022 рішення Господарського суду Полтавської області від 23.12.2021 скасовано та ухвалено нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Постановою Верховного Суду від 05.09.2023 року скасовано постанову Східного апеляційного господарського суду від 19.10.2022, а рішення Господарського суду Полтавської області від 23.12.2021 - залишено в силі.

За фактом скасування державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за рішенням Господарського суду Полтавської області від 23.12.2021 року та погашенням ПП «Мар`янівське-2014» частково суми боргу у розмірі 2 225 580, 78 грн. сума боргу в розмірі 2 574419, 22 грн., що дорівнювала вартості предмета іпотеки, залишилась залишком заборгованості за договором позики від 28.09.2020 року.

Саме вказану суму грошових коштів у розмірі 2 574 419, 22 грн. ПП «Мар`янівське- 2014» визнає як залишок боргу за договором позики від 28.09.2020 року.

Натомість ПП «Мар`янівське-2014» як боржник за договором позики від 28.09.2020 року вважає частково відсутнім обов`язок щодо сплати пені у розмірі 1 421 952,11 грн. та обов`язок щодо сплати 3% річних в розмірі 227 082, 09 грн., інфляційних втрат в розмірі 1 200 211,0 грн., не погоджуючись із визначеним ТОВ «Краншип» період нарахування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За вимогами частини другої статті 20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

За вимогами частин першої, другої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.10.2022 року у справі №910/14224/20, суд зазначив про те, що особливість спорів про захист інтересу у правовій визначеності при виконанні договірних зобов`язань полягає в тому, що позивач просить суд підтвердити (визнати) існуючий стан прав і обов`язків у договірних відносинах з іншою стороною для правової визначеності сторін договору в цих відносинах, однакового розуміння ними своїх прав та обов`язків за цим договором. У цій справі позивач звернувся до суду не за захистом свого права на припинення зобов`язання (як помилково вважає відповідач), а за захистом свого законного інтересу у правовій визначеності щодо прав і обов`язків у відносинах з відповідачем за Кредитним договором. Позивач стверджує, що йому недоступні інші можливості захисту його прав, тому заявляє до суду вимогу про захист охоронюваного законом інтересу у правовій визначеності на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України та статті 599 ЦК України як превентивний спосіб захисту в правовідносинах між позивачем і відповідачем, який має забезпечити, щоб обидві сторони могли знати свої права та обов`язки за Кредитним договором та діяти, не порушуючи їх. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Отже, зобов`язання містить дві нерозривно поєднані складові - обов`язок боржника вчинити дію або утриматись від її вчинення та право кредитора вимагати виконання цього від боржника. Виходячи з наведеного способами захисту інтересу особи у правовій визначеності при виконанні договірних зобов`язань можуть бути: 1) визнання права позивача; 2) визнання відсутнім (припиненим) обов`язку позивача; 3) визнання відсутнім (припиненим) права вимоги відповідача позивач стверджує, що йому недоступні інші можливості захисту його прав, тому заявляє до суду вимогу про захист охоронюваного законом інтересу у правовій визначеності на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України та статті 599 ЦК України як превентивний спосіб захисту в правовідносинах між позивачем і відповідачем, який має забезпечити, щоб обидві сторони могли знати свої права та обов`язки за Кредитним договором та діяти, не порушуючи їх».

Матеріалами справи, її фактичним обставинами підтверджено те, що 28.09.2020 між ТОВ "Краншип" (позикодавцем) та ПП "Мар`янівське-2014" (позичальником) укладено договір позики №28/09-01, згідно з яким позикодавець надав позичальнику грошову безпроцентну позику у розмірі 4 800 000,00 грн строком повернення до 31.03.2021.

02.10.2020 між ТОВ "Краншип" (Іпотекодержателем) та ТОВ БВКП "Азалія" (Іпотекодавцем) укладено договір іпотеки в забезпечення виконання зобов`язань ПП "Мар`янівське-2014" за договором позики № 28/09-01 від 28.09.2020, на підставі якого іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: контору/адмінбудинок, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Гребінківський район, м. Гребінка, вул. Магістральна (колишня назва вул. Петровського), б.64, що складається в цілому з нежитлової будівлі А1. Загальна площа нерухомості 115,2 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08; будівлі та споруди, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Гребінківський район, м. Гребінка, вул. Магістральна (колишня назва вул. Петровського), будинок 64. Загальна площа нерухомості 780,3 кв. м. Реєстраційний номер нерухомого майна 00.

Платіжним дорученням №729 від 02.10.2020 ТОВ «Краншип» перерахувало ПП «Мар`янівське» кошти в сумі 4 800 000,00 грн в якості позики.

09.12.2021 ПП «Мар`янівське» платіжним дорученням №714 від 09.12.2021 перерахувало ТОВ «Краншип» частину позики - кошти в сумі 2 225 580,78 грн., із призначенням платежу: «повернення поворотної фінансової допомоги згідно з договором позики №28/09-01 від 28.09.2020».

А решту позики було погашено шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 02.10.2020 в сумі 2 574 419,22 грн.

ТОВ «Краншип» застосував право на переведення прав власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя, що було передбачено умовами договору іпотеки від 02.10.2020 року, укладеного між ТОВ «Краншип» та ТОВ БВКП «Азалія».

За результатом звернення стягнення за ТОВ «Краншип» в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, державним реєстратором відділу «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Гребенівської міської ради 03.06.2021 року були прийняті рішення про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за ТОВ «Краншип»:

- номер запису про право власності 42373949 на об`єкт нерухомого майна: нежитлова будівля за адресою: Полтавська область, Гребінківський район, м. Гребінка, вул. Магістральна, 64, загальна площа нерухомості 115,2 кв. м, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 58608264 від 08.06.2021;

- номер запису про право власності 42374587 на об`єкт нерухомого майна: будівлі та споруди за адресою: Полтавська область, Гребінківський район, м. Гребінка, вул. Магістральна, 64, загальна площа нерухомості 780,3 кв. м, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №58609027 від 08.06.2021.

Згідно оцінки предмета іпотеки при зверненні стягнення оціночна вартість вказаного майна була визначена у розмірі 2 574 419,22 грн.

У подальшому, рішенням Господарського суду Полтавської області від 23.12.2021 року у справі № 917/1283/21 скасовано державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна: номер запису про право власності 42373949, нежитлова будівля за адресою: Полтавська область, Гребінківський район, м. Гребінка, вул. Магістральна, 64, загальна площа нерухомості 115,2 кв. м; номеру запису про право власності 42374587: будівлі та споруди за адресою: Полтавська область, Гребінківський район, м. Гребінка, вул. Магістральна, 64, загальна площа нерухомості 780,3 кв, м.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 19.10.2022 рішення Господарського суду Полтавської області від 23.12.2021 скасовано та ухвалено нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Постановою Верховного Суду від 05.09.2023 року скасовано постанову Східного апеляційного господарського суду від 19.10.2022, а рішення Господарського суду Полтавської області від 23.12.2021 - залишено в силі.

Після скасування державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за рішенням Господарського суду Полтавської області від 23.12.2021 року та погашенням ПП «Мар`янівське-2014» частково суми боргу у розмірі 2 225 580, 78 грн. сума боргу в розмірі 2 574419, 22 грн., що дорівнювала вартості предмета іпотеки, залишилась частиною заборгованості за ПП «Мар`янівське» за договором позики від 28.09.2020 року, що не заперечується сторонами, та визнається позивачем у даній справі.

На підставі п.3.1 Договору позики №28/09-01 від 28.09.2020 за несвоєчасне виконання зобов`язань зі сплати заборгованості ТОВ «Краншип» нарахувало ПП «Мар`янівське» пеню в сумі 1 421 952,11 грн за період з 31.03.2021 до 08.12.2021 на суму боргу 4 800 000,00грн та за період з 09.12.2021 до 25.03.2024 на суму боргу 2 574 419,22 грн.А за несвоєчасне виконання зобов`язань - три відсотки річних в сумі 227 082,09 грн та інфляційних втрат в сумі 1 200 211,00 грн - за аналогічний період.

З вимогою про сплату частини боргу та зазначених нарахувань ТОВ «Краншип» звернулося до ПП «Мар`янівське» з претензією від 28.03.2024 року.

Однак ПП «Мар`янівське» не погоджуючись з періодами нарахування пені в розмірі 134257,72грн та інфляційних втрат в сумі 147 656,12 грн і просить суд визнати обов`язок зі сплати зазначених нарахувань відсутнім.

З наданого ПП «Мар`янівське» розрахунку вбачається, що останнім здійснено перерахунок пені в сумі 1 287 694,39 грн, нарахованої на суму боргу 4 800 000,00 за період з 01.04.2021 до 08.06.2021, на суму боргу 2 225 580,78 за період з 09.06.2021 до 08.12.2021 та на суму боргу 2 574 419,22 грн за період з 24.01.2022 до 25.03.2024, та інфляційних втрат в сумі 1 052 554,88 грн, нарахованих на суму боргу 4 800 000,00 грн за період з 01.04.2021 до 08.06.2021, на суму боргу 2 225 580,78 за період з 09.06.2021 до 08.12.2021 та на суму боргу 2 574 419,22 грн за період з 24.01.2022 до 25.03.2024.

За твердженням позивача, різниця в нарахуваннях пені та інфляційних, здійснених ТОВ «Краншип» та ПП «Мар`янівське» у даній справі становить: пені - в сумі 134257,72 грн, а інфляційних - в сумі 147656,22 грн, що є предметом позову у даній справі.

Згідно із вимогами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що ПП «Мар`янівське» не повернуло кошти в сумі 4800 000,00 грн за договором позики №28/09-01 від 28.09.2020, у передбачений договором строк - до 31.03.2021, а зі скасуванням рішенням Господарського суду Полтавської області від 23.12.2021 кошти в сумі 2 574 419, 78 грн. набули статусу заборгованості за договором позики, наявні підстави для застосування відповідальності за порушення зобов`язання та нарахування пені, а також інфляційних втрат і трьох процентів річних.

Суд, дослідивши розрахунок позивача зазначає про те, що ПП «Мар`янівське» помилково нараховує на суму боргу 2 574 419,22 грн, інфляційні втрати та пеню з 24.01.2022 вважаючи її датою набрання законної сили рішенням Господарського суду Полтавської області від 23.12.2021, тоді як зазначене рішення набрало законної сили з 05.09.2023 постанови Верховного Суду у справі №917/1283/21.

Так, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до ст. 317 Господарського процесуального кодексу України постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Враховуючи те, що рішення Господарського Суду Полтавської області від 23.12.2021 було скасовано постановою Східного апеляційного господарського суду від 19.10.2022, проте залишене в силі постановою Верховного Суду від 05.09.2023, згадане рішення місцевого господарського суду набрало законної сили - 05.09.2023.

З урахуванням зазначеного, за розрахунком суду різниця в нарахуваннях інфляційних втрат становить 260630,70 грн, а пені - 269530,98 грн.

У відповідно до ч.1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак, суд розглядає справу в межах заявлених позивачем вимог. Зважаючи на те, що позивач просить визнати відсутнім у нього обов`язку щодо сплати пені в сумі 134257,72 грн та і, інфляційних в розмірі 147656,12 грн, суд доходить висновку про достатність підстав для задоволення позову в розмірі, визначених позивачем.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ПП "Мар`янівське-2014" до ТОВ "Краншип" про визнання частково відсутнім обов`язку зі сплати Товариству з обмеженою відповідальності «Краншип» у межах договору позики від 28.09.2020 року № 28/09-01 обов`язку щодо сплати пені в сумі 134257,72 грн та інфляційних в розмірі 147656,12 грн є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Стаття 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20 зазначено про те, що преюдиційне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що висновки Господарського суду Полтавської області у рішенні від 23.12.2021 року та висновки Верховного Суду у постанові від 05.09.2023 року щодо припинення зобов`язань за договором позики № 28/09-01 від 28.09.2020 та, відповідно, припинення іпотеки, встановленої договором іпотеки від 02.10.2020 є виключно правовою оцінкою обставин, встановлених у межах розгляду справи № 917/1283/21.

Таким чином, з`ясування фактичних обставин справи має здійснюватися судом із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених ст. 86 ГПК України щодо відсутності у доказів заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо та їх сукупності в цілому.

Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень, неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), який у рішенні від 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" зазначив, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Водночас вимога пункту 1 статті 6 названої Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітися як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

ЄСПЛ у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

ЄСПЛ зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).

З огляду на вищевикладене, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено обґрунтованість заявленого позову та наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Звертаючись до суду, позивач сплатив 3028 грн судового збору за подання позовної заяви.

Ціна позову це грошовий вираз майнових вимог позивача. Ціна позову визначається лише щодо майнових вимог, тобто тих вимог, які мають грошову оцінку.

Позивач, звертаючись до суду про визнання відсутнім визнання відсутнім у Приватного підприємства «Мар`янівське-2014» обов`язку зі сплати Товариству з обмеженою відповідальності «Краншип» у межах договору позики від 28.09.2020 року № 28/09-01 пені у розмірі 134 257, 72 грн., інфляційних втрат в розмірі 147 656, 12 грн, визначив позовну вимогу у грошовому виразі.

В даному випадку спір судовий збір становить 4228,71 грн.

Враховуючи, що судом позовні вимоги задоволені у повному обсязі, недоплачена суму судового збору в розмірі 1200,71 грн підлягає стягненню з відповідача до державного бюджету.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати відсутнім у Приватного підприємства "Мар`янівське-2014" (вул. Миру, 14, с. Мар`янівка, Гребенівський район, Полтавська область, 37412, ) обов`язок зі сплати Товариству з обмеженою відповідальністю "Краншип" (проспект Перемоги, буд. 139, офіс 413, м. Чернігів, 14013, ) у межах договору позики від 28.09.2020 року №28/09-1 пені в розмірі 134257,72 грн та інфляційних втрат в розмірі 147656,12 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Краншип" (проспект Перемоги, буд. 139, офіс 413, м. Чернігів, 14013, ) на користь Приватного підприємства "Мар`янівське-2014" (вул. Миру, 14, с. Мар`янівка, Гребенівський район, Полтавська область, 37412, ) судовий збір в сумі 3028 грн.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Краншип" (проспект Перемоги, буд. 139, офіс 413, м. Чернігів, 14013, ) до Державного бюджету України (код бюджетної класифікації 22030101) судовий збір в сумі 1200,71 грн.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 04.07.2024.

Суддя М.В Фесюра

Єдиний державний реєстр судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua