ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2024 р. Справа№ 910/18641/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

представники:

від позивача: Тищенко М.В. (керівник)

Швець Ю.В. (посвідчення адвоката № 1914/10 від 31.05.2001)

від відповідача-1: Геращенко В.І. (самопредставництво)

від відповідача-2: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.02.2024

у справі № 910/18641/23 (суддя Мандриченко О.В.)

за позовом Благодійного фонду сприяння розвитку гуманітарних та економічних наук "Міжнародний діловий центр"

до 1. Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

2. Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області

про визнання протиправною та скасування державної реєстрації, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Благодійний фонд сприяння розвитку гуманітарних та економічних наук "Міжнародний діловий центр" (позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача-1 Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та відповідача-2 Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області про:

- визнання протиправною та скасування державної реєстрації земельних ділянок, що утворились внаслідок поділу земельної ділянки за кадастровим номером :88:199:0010 за адресою: місто Київ, вулиця Івана Франка, 28, шляхом закриття поземельних книг, а саме: земельна ділянка № 1 (кадастровий номер 88:199:0090) площею 0,0172 га, земельна ділянка № 2 (кадастровий номер 88:199:0091) площею 0,0271 га, земельна ділянка № 3 (кадастровий номер 88:199:0092) площею 0,01001 га, земельна ділянка № 4 (кадастровий номер 88:199:0093) площею 0,0546 га;

- зобов`язання відповідача-2 скасувати записи про державну реєстрацію земельних ділянок: земельна ділянка № 1 (кадастровий номер 88:199:0090) площею 0,0172 га, земельна ділянка № 2 (кадастровий номер 88:199:0091) площею 0,0271 га, земельна ділянка № 3 (кадастровий номер 88:199:0092) площею 0,01001 га, земельна ділянка № 4 (кадастровий номер 88:199:0093) площею 0,0546 га;

- зобов`язання відповідача-2 відновити у Державному земельному кадастрі запис про земельну ділянку з кадастровим номером :88:199:0010, площею 0,1990 га, що розташована за адресою: місто Київ, вулиця Івана Франка, 28, шляхом поновлення запису в Поземельній книзі (Поземельної книги).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.12.2023 відкрито провадження у справі № 910/18641/23; вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Короткий зміст заяви про забезпечення позову

12.02.2024 до суду першої інстанції від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій останній просив суд заборонити будь-яким особам здійснювати дії направлені на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання, розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по всім земельним ділянкам за адресою: місто Київ, вулиця Івана Франка, 28 , змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання всіх земельних ділянок, розташовані за адресою: місто Київ, вулиця Івана Франка, 28 , в тому числі по земельним ділянкам: № 1 (кадастровий номер :88:199:0090) площею 0,0172 га; № 2 (кадастровий номер :88:199:0091) площею 0,0271 га; № 3 (кадастровий номер :88:199:0092) площею 0,01001 га; № 4 (кадастровий номер :88:199:0093) площею 0.0546 га; № 5 (кадастровий номер :88:199:0005) площею 0,0885 га; № 6 (кадастровий номер :88:199:0004) площею 0,0116 га.

Вказана заява позивача мотивована тим, що Київською міською радою 08.02.2024 було прийнято рішення щодо частини земельної ділянки, яка є предметом даного позову та на яку право постійного користування має позивач.

Відтак, на переконання позивача, таке рішення Київської міської ради зачіпає та прямо стосується прав та законних інтересів позивача, а також і предмету даної позовної заяви, тому на думку позивача, подальший поділ сформованих земельних ділянок, крім того зі зміною цільового призначення, може зробити в майбутньому неможливим виконання рішення суду в даній справі та зашкодить поновленню порушених прав позивача.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.02.2024 у справі № 910/18641/23 задоволено повністю заяву Благодійного фонду сприяння розвитку гуманітарних та економічних наук "Міжнародний діловий центр" про забезпечення позову.

Вирішено до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва забезпечити позов шляхом заборони будь-яким особам здійснювати дії направлені на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання, розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по всім земельним ділянкам за адресою: місто Київ, вулиця Івана Франка, 28 , змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання всіх земельних ділянок, розташовані за адресою: місто Київ, вулиця Івана Франка, 28 , в тому числі по земельним ділянкам: № 1 (кадастровий номер :88:199:0090) площею 0,0172 га; № 2 (кадастровий номер :88:199:0091) площею 0,0271 га; № 3 (кадастровий номер :88:199:0092) площею 0,01001 га; № 4 (кадастровий номер :88:199:0093) площею 0.0546 га; № 5 (кадастровий номер :88:199:0005) площею 0,0885 га; № 6 (кадастровий номер :88:199:0005) площею 0,0116 га.

Задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову, місцевий господарський суд виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав позивача, оскільки, останній не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2024 у справі № 910/18641/23 задоволено повністю заяву Благодійного фонду сприяння розвитку гуманітарних та економічних наук "Міжнародний діловий центр" про виправлення описки в ухвалі суду від 14.02.2024. Виправлено описку в ухвалі Господарського суду міста Києва від 14.02.2024 у справі № 910/18641/23, а саме вважати вірним кадастровим номером земельної ділянки № 6 площею 0,0116 га - :88:199:0004.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою від 14.02.2024, Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.02.2024 у справі № 910/18641/23.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Апеляційна скарга відповідача-1 мотивована тим, що прийнята судом першої інстанції оскаржувана ухвала не містить жодних мотивів з яких суд дійшов відповідних висновків, а позивачем не доведено наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

За таких обставин, на думку відповідача-1, вжитті судом першої інстанції заходи забезпечення позову не відповідають приписам процесуального законодавства, зокрема, вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін та за даних фактичних обставин справи є неспіврозмірними із заявленими вимогами у позові.

Короткий зміст відзиву позивача на апеляційну скаргу та узагальнення його доводів

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, позивач наголошує на тому, що вжитті місцевим господарським судом заходи забезпечення позову по даній справі відповідають нормам процесуального законодавства, а також вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, наявності зв`язку між конкретними заходами забезпечення позову і предметом позовних вимог, доведеності обставин щодо ймовірного ускладнення в майбутньому виконання виконання рішення суду у даній справі в разі невжиття таких заходів.

Також до Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшла заява щодо доповнень до відзиву.

Узагальнений виклад позиції відповідача-2

Відповідач-2 не скористався своїм правом подати письмовий відзив на апеляційну скаргу. Неподання письмового відзиву не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті, що насамперед узгоджується з ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно розпорядження Північного апеляційного господарського суду у справі № 910/18641/23 призначено повторний автоматизований розподіл справи. Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 910/18641/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Тищенко А.І., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.05.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.02.2024 у справі № 910/18641/23, колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., судді: Тищенко А.І., Михальської Ю.Б.; призначено до розгляду апеляційну скаргу на 12.06.2024.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2024 відмовлено у клопотанні позивача про закриття апеляційного провадження у справі № 910/18641/23 за апеляційною скаргою Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.02.2024; оголошено в судовому засіданні у справі № 910/18641/23 перерву на 18.06.2024. Зобов`язано учасників по справі надати докази щодо реєстрації права власності на спірні об`єкти нерухомого майна (за позивачем та/або іншими особами).

На виконання вимог ухвали суду від 12.06.2024, від позивача до суду апеляційної інстанції надійшов лист щодо надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, на підтвердження перебування нерухомого майна нежитлових будівель загальною площею 720,10 кв.м. за адресою: місто Київ, вулиця Івана Франка, 28 у власності позивача.

До Північного апеляційного господарського суду від відповідача-1 надійшов лист про долучення до матеріалів справи: інформаційної довідки від 14.06.2024 № 382989750 по реєстраційному номеру об`єкта нерухомого майна 91 за адресою: місто Київ, вулиця Івана Франка, 28, а саме не нежитлову будівлю загальною площею 720,10 кв.м., яка належить позивачу; договору про управління майном від 18.04.2018; постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.12.2021 у справі № 910/11673/20.

В судове засідання, яке відбулося, 18.06.2024, з`явилися представники позивача та відповідача-1, які підтримали свої правові позиції щодо апеляційної скарги.

Представник відповідача-2 у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Будь-яких клопотань про відкладення від відповідача-2 до суду апеляційної інстанції не надходило.

Враховуючи, що явка представника відповідача-2 у судове засідання судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами та за відсутності представника відповідача-2.

В судовому засіданні, судовою колегією долучено до матеріалів справи подану позивачем та відповідачем-1 інформації щодо реєстрації права власності на спірні об`єкти нерухомого майна за позивачем.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, які містяться у матеріалах справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача-1 не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Забезпечення позову полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення.

За змістом ст.ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову застосовується судом, зокрема, якщо їх невжиття може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Підставою для вжиття заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення про те, що невжиття заходів до забезпечення позову у подальшому утруднить або зробить неможливим виконання рішення господарського суду у разі задоволення заявлених вимог. Відтак, забезпечення позову у господарському процесі застосовується з метою забезпечення реального виконання судового рішення у справі.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Виходячи з положень ст.ст. 136, 137 Господарського процесуального України при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Такі правові висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.07.2020 у справі № 914/2157/19, від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/19, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Водночас, якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

Судова колегія зазначає, що оскільки у цьому випадку позивач звернувся до місцевого господарського суду з немайновими позовними вимогами, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову позивач посилався на те, що рішення Київської міської ради від 08.02.2024 зачіпає та прямо стосується прав та законних інтересів позивача, а також і предмету даної позовної заяви, тому на думку позивача, подальший поділ сформованих земельних ділянок, крім того зі зміною цільового призначення, може зробити в майбутньому неможливим виконання рішення суду в даній справі та зашкодить поновленню порушених прав позивача.

Зважаючи на наведені заявником обставини та докази в обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову, судом першої інстанції зазначено, що обставини, які покладені заявником в обґрунтування поданої заяви вказують на наявність дійсних та достатніх підстав для забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наведені заходи забезпечення позову є співмірними із предметом позову і відповідають критеріям розумності, обґрунтованості та адекватності. При цьому, забезпечено збалансованість інтересів сторін, а також інших осіб, які не є учасниками судового процесу, і наявний прямий зв`язок між обраним заявником заходами забезпечення позову і предметом позову, а саме обрані заходи забезпечення позову спроможні забезпечити ефективний захист прав та інтересів заявника. А у випадку невжиття заявлених заходів забезпечення позову та в разі задоволення його позову, обраний ним спосіб захисту і поновлення порушених прав та інтересів буде неефективним. Як наслідок, заявник не зможе захистити порушені права в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

При цьому, обрані позивачем заходи забезпечення позову не є тотожними заявленим позовним вимогам та їх вжиття не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване виключно на збереження існуючого становища позивача та недопущення негативних наслідків до вирішення спору по суті. Навпаки, у випадку невжиття заявлених заходів забезпечення позову, заявник може не захистити порушені права в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Відповідно до ст.ст. 73,74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Наведені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційних скарг відповідача-1.

В свою чергу, викладені позивачем у відзиві на апеляційну скаргу доводи є документально обґрунтованими та такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді даної справи.

Перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального права на підставі встановлених судом фактичних обставин справи та в межах наведених у апеляційній скарзі доводів, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав щодо скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 14.02.2024 у даній справі прийнята з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи та дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскаржуваного у даній справі судового рішення не вбачається.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.02.2024 у справі № 910/18641/23 - без змін.

Матеріали справи № 910/18641/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 03.07.2024.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська