ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2024 р. Справа№ 910/16943/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Тищенко А.І.

Шаптали Є.Ю.

без виклику сторін

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТ ТУ Ю"

на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2024

у справі № 910/16943/23 (суддя -Карабань Я.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТ ТУ Ю"

про стягнення 241 410, 00 грн,

Відповідно до ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімум для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в порядку ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТ ТУ Ю» (надалі - відповідач) про стягнення суми грошових коштів у розмірі 241 410,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.01.2024 позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТ ТУ Ю" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" 241 410, 00 грн основного боргу та 3 621, 15 грн судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, 28.02.2024 (згідно дати звернення до канцелярії суду) Товариство з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТ ТУ Ю" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2024 у справі № 910/16943/23, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2024 у справі № 910/16943/23 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТ ТУ Ю" суми заборгованості на підставі акту приймання-передачі надання послуг №45 від 28.02.2022 на суму 168 610, 00 грн та постановити нове рішення в цій частині про відмову у задоволенні позовної заяви.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив, що позивачем не виконані обов?язки, встановлені в п. 1.2. Договору, що вже є самостійною підставою для твердження про ненадання послуг.

Апелянт звертає увагу суду, що акт №45 від 28.02.2022 року не містить переліку кредитних договорів, а у відповідності до п. 2.1. Договору, послуги за Договором вважаються наданими лише щодо того укладеного позичальником кредитного договору, на підставі якого позичальнику було надано кредит.

Скаржник вказує, що як свідчать матеріали справи, акт №45 від 28.02.2022 року було підписано у сервісі вчасно (накладено ЕЦП) 03.01.2023 року, тобто, майже через рік, жодних кредитних справ Позичальників у відповідності до умов договору, не надавалося. Жодних інших доказів, які б підтверджували надання послуг, матеріали справи не містять.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2024, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Гончаров С.А., судді Тищенко О.В., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2024 1 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/16943/23 та відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТ ТУ Ю" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2024 до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

14.03.2024 від Господарського суду міста Києва до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи 910/16943/23.

У зв`язку з перебуванням судді Тищенко О.В., яка входила до складу суду, у відпустці, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2024, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Гончаров С.А., судді Тищенко А.І., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2024 прийнято справу № 910/16943/23 до провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТ ТУ Ю" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2024 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гончаров С.А., судді Тищенко А.І., Шаптала Є.Ю. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТ ТУ Ю" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2024 у справі № 910/16943/23 залишено без руху. Роз`яснено Товариству з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТ ТУ Ю", що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали особа має право усунути недоліки надавши суду апеляційної інстанції докази, що підтверджують сплату судового збору у встановленому законодавством розмірі та надати суду обґрунтоване клопотання із зазначенням обставин, що спричинили пропуск строку на апеляційне оскарження (з 20.02.2024 по 28.02.2024).

28.03.2024 (згідно дати звернення до канцелярії суду) від Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТ ТУ Ю" до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків на виконання вимог ухвали Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2024, а саме докази сплати судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією №945456 від 27.03.2024 на суму 4 026, 00 грн та клопотання із зазначенням обставин, що спричинили пропуск строку на апеляційне оскарження з 20.02.2024 по 28.02.2024.

Головуючий суддя Гончаров С.А. з 26.03.2024 по 30.03.2024 перебував у відрядженні, з 31.03.2024 по 13.04.2024 у відпустці та з 15.04.2024 по 26.04.2024 у відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2024 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТ ТУ Ю" пропущений строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2024 у справі № 910/16943/23. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТ ТУ Ю" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2024 у справі № 910/16943/23. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТ ТУ Ю" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2024 у справі № 910/16943/23 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників.

07.05.2024 (згідно дати звернення до канцелярії суду) від Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТ ТУ Ю" надійшли додаткові пояснення, які обґрунтовані тим, що акт № 45 від 28.02.2022 року підписаний самим Позивачем тільки 03.01.2023 року, на платформі «Вчасно», тобто майже через рік після звітної дати - закінчення місяця (а мав бути підписаний протягом 10 днів після завершення календарного місяця). Однак, дана обставина не досліджена судом, суд лише обмежився формально- горидичним: відповідач заперечує проти акту.

Відповідач у поясненнях зазначає, що у спірному акті повністю відсутні обов?язкові для заповнення поля, бо у зв?язку з відсутністю послуг (відсутністю кредитних договорів, за якими падавалися кредити і за що передбачена комісійна винагорода), в спірному акті просто неможливо обов?язкові поля заповнити, оскільки такої інформації фізично немає.

Пояснення також вмотивовані тим, що і ТОВ «ЦЕТР ФІАНСОВИХ РІШЕНЬ» і ТОВ «ФК «САНБ» самі задокументували факт відсутності кредитих справ позичальників, а також факт відсутності будь-яких документів, щоб підтверджували факт надання послуг.

Жодних доказів, які б підтверджували надання послуг, матеріали справи не містять, оскільки такі докази відсутні, крім того, ТОВ «КРЕДИТ ТУ Ю», як сторона відносин, заперечує факт надання послуг.

18.06.2024 (згідно дати звернення до системи «електронний суд») Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТ ТУ Ю" звернулось до суду з відзивом на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти доводів апеляційної скарги вважає її необґрунтованою та просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Зокрема, відзив вмотивовано тим, що апелянтом не наданого жодного доказу, як до суду першої інстанції так і в суд апеляційної інстанції, що з числа позичальників, які вказані в акті № 45 від 28.02.2022 року, було надіслано письмове повідомлення про відкликання своєї згоди на укладення кредитного договору, а отже ТОВ «ЦФР» було належним чином надано послуги за актом № 45 від 28.02.2022 року.

Позивач вказує, що апелянтом не наданого суду жодного доказу, що ТОВ «КРЕДИТ ТУ Ю» готувалася чи/або оформлялася звітність щодо неналежного виконання укладених ТОВ «ЦФР» протягом звітного місяця кредитних договорів відповідно до умов даного Договору та наданню її ТОВ «ЦФР», що є черговим свідченням того, що ТОВ «ЦФР» було належним чином надано послуги за актом № 45 від 28.02.2022 року.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 17.11.2017 між відповідачем (надалі - клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» (надалі - агент) було укладено агентський договір № 28112017/1 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, на встановлених цим договором умовах: агент зобов`язується надати клієнту послуги зі сприяння в укладені від іменні клієнта кредитних договорів, а клієнт зобов`язується прийняти надані послуги та виплатити агенту винагороду.

Пунктом 1.2. договору сторони визначили, що на виконання передбачених цим договором послуг агент зобов`язаний: надавати консультації позичальникам щодо правильності та порядку оформлення документів, пов`язаних з укладенням кредитних договорів; одержувати від позичальників документи, необхідні для укладення кредитних договорів; проводити ідентифікацію позичальників згідно з вимогами чинного законодавства України; передавати отриману від позичальників інформацію необхідну клієнту для прийняття рішення щодо можливості оформлення продукту (надалі - заявки) в електронному вигляді за допомогою програмного забезпечення, яким користується агент на підставі договору № 2016-07/17, що укладений 03.02.2016 агентом із ТОВ «СМАРТ-ФІНАНС» (далі - ресурс); за допомогою ресурсу формувати, роздруковувати і оформляти з позичальниками документи, необхідні для укладення кредитних договорів; передавати клієнту до 20 (двадцятого) числа наступного за звітним, за актом передання-приймання (за формою закріпленою додатком № 2 до даного договору) належним чином сформовані справи позичальників.

Відповідно до п. 1.3. договору, клієнт здійснює перевірку кредитних договорів та у разі наявності зауважень готує звіт по недолікам та направляє його до 10-го (десятого) числа другого місяця, що настає за звітним календарним місяцем на електронні адреси осіб, що відповідають за взаємодію та координацію дій від імені агента.

Згідно з п. 1.4. договору, до 5-го числа місяця, наступного за місяцем, в якому агентом було отримано звіт по недолікам забезпечити усунення виявлених у кредитній справі позичальника порушень відповідно до претензії клієнта та надати клієнту докази зазначеного усунення.

Послуги договором вважаються наданими лише щодо того укладеного позичальником кредитного договору, на підставі якого позичальнику було надано кредит та щодо якого агентом виконано обов`язки, встановлені п. 1.2. цього договору (п. 2.1. договору).

Відповідно до п. 2.2. договору, послуги за цим договором вважаються не наданими щодо того укладеного позичальником кредитного договору, у зв`язку з яким позичальником подано або надіслано письмове повідомлення про відкликання своєї згоди на укладення кредитного договору, протягом 14 (чотирнадцяти) днів з моменту передання позичальнику примірника кредитного договору.

Пунктом 2.3. договору сторони визначили, що послуги вважаються наданими від дня укладання сторонами акту передання-приймання наданих послуг за звітний календарний місяць (за формою, закріпленою додатком 3 до даного договору).

В актах передання-приймання наданих послуг зазначається перелік кредитних договорів, послуги сприяння в укладенні яких були надані агентом протягом звітного календарного місяця, та розмір винагороди, що належить до виплати агенту (п. 2.6. договору).

Відповідно до п. 2.7. договору, у випадку мотивованої відмови клієнта від укладення акту передання-приймання наданих послуг, сторони складають акт з переліком недоліків, що підлягають усуненню, та термінами їх усунення. Агент зобов`язаний усунути недоліки у терміни, визначені клієнтом.

Згідно з п. 3.1. договору, за надання послуг за цим договором, клієнт виплачує агентську винагороду, розмір якої визначається за критеріями, встановленими додатком 1 до цього договору.

Виплата агентської винагороди здійснюється на підставі укладеного акту передання-приймання наданих послуг наданих протягом звітного календарного місяця, у визначеному таким актом розмірі та протягом строку, встановленого додатком 3 до цього договору (п. 3.2 договору).

Відповідно до п. 3.5 договору, обов`язок підготовки статистичної звітності щодо неналежного виконання укладених агентом протягом звітного місяця кредитних договорів відповідно до умов даного договору та наданню її агенту, покладається на клієнта. Зазначена звітність надається клієнтом агенту не пізніше 5-го (п`ятого) числа 2-го (другого) календарного місяця, що слідує за місяцем надання послуг (звітним місяцем).

Згідно з п. 5.1. договору, цей договір є укладеним на невизначений строк.

Кожна із сторін може відмовитись від цього договору в будь-який час, письмово попередивши про це іншу сторону за 1 (один) місяць до передбачуваної дати припинення дії договору. Зі спливом зазначеного 1 (одного) місяця дія цього договору припиняється (п. 5.2. договору).

Відповідно до п. 5.3. договору, у разі, якщо за 30 (тридцять) календарних днів до закінчення терміну дії договору жодна із сторін письмово не повідомить про бажання припинити дію договору, термін його дії продовжується на тих самих умовах на кожен наступний рік.

Згідно з п. 5.5. договору, зобов`язання, що виникли з цього договору під час його дії, припиняються їх виконанням, проведеним належним чином, безвідносно до припинення дії цього договору.

Додатковими угодами № 1 від 01.09.2019, № 2 від 17.10.2019 та № 3 від 01.09.2020 до договору сторони дійшли згоди викласти додаток № 1 «Критерії визначення розміру винагороди» до договору в новій редакції. Решта умов договору, що не викладається в новій редакції, залишається без змін, та сторони підтверджують по ним свої зобов`язання.

Додатковою угодою № 4 від 01.11.2020 до договору сторони дійшли згоди:

- додати п. 2.8. до розділу 2 «Передання-приймання наданих послуг» договору: «п. 2.8. Порядок укладання актів прийому-передачі наданих послуг визначено додатком № 4 до договору»;

- викласти додаток № 1 «Критерії визначення розміру винагороди» до договору в новій редакції;

- додати до договору додаток № 4 «Визначення та порядок підписання електронних документів».

Так, відповідно до п. 2.1. додатку № 2 до додаткової угоди № 4 від 01.11.2020, додатку № 4 до договору «Визначення та порядок підписання електронних документів» (надалі - додаток № 4), сторони зобов`язуються до 01.12.2020 вжити всіх підготовчих та організаційних заходів для переходу на обмін E-документами, забезпечити виготовлення необхідних КЕП відповідальних співробітників.

Згідно з п. 2.2. додатку № 4, кожна сторона зобов`язана щоденно слідкувати за надходженням E-документів та своєчасно здійснювати їх приймання, перевірку, підписання з використанням КЕП та повернення іншій стороні.

Пунктом 2.3. додатку № 4 визначено, що E-документи вважаються підписаними і набирають чинності з моменту підписання з використанням КЕП стороною-одержувачем E-документа, отриманого від сторони-відправника з нанесеним нею КЕП.

У випадку, коли договором не встановлено строків підписання конкретних документів, сторони погодили, що строк підписання таких документів з використанням сторонами КЕП становить 10 (десять) робочих днів з дати їх отримання стороною-одержувачем (п. 2.4. додатку № 4).

Відповідно до п. 2.7. додатку № 4, сторони домовились, що E-документи, які відправлені, завірені КЕП, мають повну юридичну силу, породжують права та обов`язки для сторін, можуть бути представлені до суду в якості належних доказів та визначаються рівнозначними документам, що складаються на паперовому носії.

Згідно з актом № 44 прийому-передачі наданих послуг від 31.01.2022 агент (Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ») надав клієнту (відповідачу) послуги у сфері споживчого кредитування на загальну суму винагороди 72 800, 00 грн. Вказаний акт підписаний та скріплений печатками з обох сторін без зауважень та заперечень.

Також, згідно з актом № 45 прийому-передачі наданих послуг від 28.02.2022 агент надав клієнту (відповідачу) послуги у сфері споживчого кредитування на загальну суму винагороди 168 610, 00 грн. Вказаний акт підписаний та скріплений печаткою агента, та отриманий відповідачем 03.01.2023 на платформі програм для обміну електронними документами «Вчасно», що підтверджується матеріалами справи.

Разом з тим, 24.04.2023 між позивачем (надалі - фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» (надалі - клієнт) укладено договір факторингу № 24042023 (надалі - договір) відповідно до п. 1.1. якого, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників.

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі права вимоги, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору.

Згідно з п. 1.2. договору, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру права вимоги згідно додатку № 2. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру права вимоги - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Клієнт зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги, повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про фактора. Фактор має право звертатися з запитом до клієнта для отримання підтвердження виконання клієнтом свого обов`язку та повідомлення боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору (п. 1.3. договору).

Відповідно до п. 1.6. договору, права вимоги вважаються прийнятими фактором для здійснення факторингу шляхом підписання ним акту прийому-передачі реєстру права вимоги (додаток № 2).

Згідно з п. 3.2. та п. 3.3. договору, загальна сума прав вимоги, що відступаються за договором становить 383 098, 52 грн. Ціна продажу за договором становить 7 000, 00 грн без ПДВ.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін. Строк дії цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1. цього договору та закінчується виконанням сторонами всіх своїх зобов`язань (п. 8.1. та п. 8.2. договору).

Відповідно до реєстру права вимоги від 24.04.2023 до договору факторингу, боржником є відповідач за договором № 28112017/1 від 17.11.2017 з сумою заборгованості 274 410, 00 грн і загальною сумою заборгованості 383 098, 52 грн та оплатою права грошової вимоги в 7 000, 00 грн.

Згідно з актом прийому-передачі реєстру права вимоги від 24.04.2023, клієнт (Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ») передав, а фактор (позивач) прийняв реєстр права вимоги кількістю 4, після чого, з урахуванням п. 1.2. договору факторингу № 24042023 від 24.04.2023, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників. Загальна сума заборгованості складає 383 098, 52 грн.

Відповідно до платіжної інструкції від 26.04.2023 № 19627 позивач перерахував на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» грошові кошти в розмірі 7 000, 00 грн, із призначеннями платежу: «Плата за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № 24042023 від 24.04.2023. Без ПДВ».

26.04.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» направило на адресу відповідача, зазначену в агентському договорі повідомлення про відступлення прав вимоги за агентським договором за вих. № 159, в якому повідомило відповідача про те, що з 24.04.2023 всі права вимоги за договором № 28112017/1 від 17.11.2017 перейшли до позивача із заборгованістю, станом на 24.04.2023 в розмірі 241 410, 00 грн, що не заперечується відповідачем.

22.06.2023 позивач направив на адресу відповідача лист за вих. № ФК/1003 від 30.05.2023, в якому повідомив про необхідність оплати заборгованості в розмірі 241 410, 00 грн за вказаними реквізитами, що підтверджується списком відправлень та фіскальним чеком з номером відправлення № 393. Вказаний лист отриманий представником відповідача особисто 26.06.2023, що підтверджується інформацією з сайту «Укрпошта» за номером відправлення № 393 та не заперечується відповідачем.

05.07.2023 позивач направив на адресу відповідача повідомлення про відступлення права грошової вимоги за агентським договором за вих. № ФК/1064, в якому повідомив відповідача про необхідність погашення заборгованості за агентським договором № 28112017/1 від 17.11.2017 у розмірі 241 410, 00 грн за реквізитами, вказаними в повідомленні. Вказане повідомлення отримане представником відповідача 12.07.2023, про що свідчить особистий підпис останнього на рекомендованому повідомленню № 197, що також не заперечується відповідачем у відзиві на позов.

Спір у даній справі виник у зв`язку з тим, що відповідач належним чином не виконав своїх обов`язків за агентським договором № 28112017/1 від 17.11.2017, право вимоги за яким отримано позивачем на підставі договору факторингу № 24042023 від 24.04.2023, з огляду на що, позивач просить суд стягнути з відповідача суму грошових коштів у розмірі 241 410,00 грн.

Укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та відповідачем договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг, зокрема, агентським договором а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 63 Цивільного кодексу України та Глави 31 Господарського кодексу України.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків за агентським договором № 28112017/1 від 17.11.2017, право вимоги за яким отримано позивачем на підставі договору факторингу № 24042023 від 24.04.2023.

Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТ ТУ Ю", колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст. 6 та ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 295 Господарського кодексу України, комерційне посередництво (агентська діяльність) є підприємницькою діяльністю, що полягає в наданні комерційним агентом послуг суб`єктам господарювання при здійсненні ними господарської діяльності шляхом посередництва від імені, в інтересах, під контролем і за рахунок суб`єкта, якого він представляє.

За агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов`язується надати послуги другій стороні (суб`єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб`єкта і за його рахунок. Агентський договір повинен визначати сферу, характер і порядок виконання комерційним агентом посередницьких послуг, права та обов`язки сторін, умови і розмір винагороди комерційному агентові, строк дії договору, санкції у разі порушення сторонами умов договору, інші необхідні умови, визначені сторонами (ч. 1 та ч. 2 ст. 297 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 297 Господарського кодексу України за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов`язується надати послуги другій стороні (суб`єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб`єкта і за його рахунок.

Частинами 1, 2, 3 та 4 ст. 301 Господарського кодексу України встановлено, що відповідно до агентського договору комерційний агент одержує агентську винагороду за посередницькі операції, що здійснені ним в інтересах суб`єкта, якого він представляє, у розмірі, передбаченому договором. Агентська винагорода виплачується комерційному агенту після оплати третьою особою за угодою, укладеною з його посередництвом, якщо інше не передбачено договором сторін. Сторони можуть передбачити в договорі, що комерційному агенту сплачується додаткова винагорода у разі, якщо він бере на себе зобов`язання гарантувати виконання угоди, укладеної ним в інтересах суб`єкта, якого він представляє. Суб`єкт, якого представляє комерційний агент, розраховує винагороду, на яку має право комерційний агент, відповідно до розмірів і строків, передбачених договором сторін.

Згідно з ч. 6 ст. 301 Господарського кодексу України, умови виплати винагороди комерційному агенту за угоди, укладені після закінчення договірних відносин, а також інші умови, що стосуються розрахунків сторін, визначаються договором.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи документів, на підставі агентського договору, Товариством з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» були надані, а відповідачем прийняті послуги у сфері споживчого кредитування, за результатами надання яких, позивачем складено акти приймання-передачі надання послуг № 44 від 31.01.2022 на суму 72 800, 00 грн та № 45 від 28.02.2022 на суму 168 610, 00 грн на загальну суму 241 410, 00 грн.

Акт № 44 від 31.01.2022 підписаний та скріплений печатками з обох сторін без зауважень і заперечень та заборгованість за ним визнається відповідачем у відзиві на позов.

Однак, акт № 45 від 28.02.2022 зі сторони відповідача не підписаний та відповідачем заперечується факт надання послуг за даним актом.

Відповідно до п. 1.3. агентського договору, клієнт здійснює перевірку кредитних договорів та у разі наявності зауважень готує звіт по недолікам та направляє його до 10-го (десятого) числа другого місяця, що настає за звітним календарним місяцем на електронні адреси осіб, що відповідають за взаємодію та координацію дій від імені агента.

Згідно з п. 1.4. агентського договору, до 5-го числа місяця, наступного за місяцем, в якому агентом було отримано звіт по недолікам забезпечити усунення виявлених у кредитній справі позичальника порушень відповідно до претензії клієнта та надати клієнту докази зазначеного усунення.

Крім цього, згідно з п. 2.1. агентського договору, послуги договором вважаються наданими лише щодо того укладеного позичальником кредитного договору, на підставі якого позичальнику було надано кредит та щодо якого агентом виконано обов`язки, встановлені п. 1.2. цього договору.

Відповідно до п. 2.2. агентського договору, послуги за цим договором вважаються не наданими щодо того укладеного позичальником кредитного договору, у зв`язку з яким позичальником подано або надіслано письмове повідомлення про відкликання своєї згоди на укладення кредитного договору, протягом 14 (чотирнадцяти) днів з моменту передання позичальнику примірника кредитного договору.

Пунктом 2.3. агентського договору сторони визначили, що послуги вважаються наданими від дня укладання сторонами акту передання-приймання наданих послуг за звітний календарний місяць (за формою, закріпленою додатком 3 до даного договору).

В актах передання-приймання наданих послуг зазначається перелік кредитних договорів, послуги сприяння в укладенні яких були надані агентом протягом звітного календарного місяця, та розмір винагороди, що належить до виплати агенту (п. 2.6. агентського договору).

Відповідно до п. 2.7. агентського договору, у випадку мотивованої відмови клієнта від укладення акту передання-приймання наданих послуг, сторони складають акт з переліком недоліків, що підлягають усуненню, та термінами їх усунення. Агент зобов`язаний усунути недоліки у терміни, визначені клієнтом.

Також згідно з п. 3.1. договору, за надання послуг за цим договором, клієнт виплачує агентську винагороду, розмір якої визначається за критеріями, встановленими додатком 1 до цього договору.

Виплата агентської винагороди здійснюється на підставі укладеного акту передання-приймання наданих послуг наданих протягом звітного календарного місяця, у визначеному таким актом розмірі та протягом строку, встановленого додатком 3 до цього договору (п. 3.2 договору).

Відповідно до п. 3.5 договору, обов`язок підготовки статистичної звітності щодо неналежного виконання укладених агентом протягом звітного місяця кредитних договорів відповідно до умов даного договору та наданню її агенту, покладається на клієнта. Зазначена звітність надається клієнтом агенту не пізніше 5-го (п`ятого) числа 2-го (другого) календарного місяця, що слідує за місяцем надання послуг (звітним місяцем).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частини 1, 3 статті 74 цього Кодексу).

У пунктах 8.15-8.22 постанови Верховного Суду від 29.01.2021 у справі № 922/51/20 зазначено таке: « 8.15. Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Стандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були».

Як встановлено судом вище, акт № 45 був направлений відповідачу за допомогою програми для обміну електронними документами «Вчасно», що погоджено сторонами в додатку № 2 до додаткової угоди № 4 від 01.11.2020 та додатку № 4 до агентського договору.

Разом з тим, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, у порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, що він звертався до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» до 10.03.2022 із звітом по недолікам кредитних договорів за період надання послуг з 01.02.2022 по 28.08.2022, що з числа позичальників, які вказані в спірному акті було надіслано письмове повідомлення про відкликання своєї згоди на укладення кредитного договору, відтак в суду відсутні підстави вважати що послуги за агентським договором за період з 01.02.2022 по 28.08.2022 не були надані, а також докази того, що відповідач готував чи/або оформляв звітність щодо неналежного виконання укладених Товариством з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» протягом звітного місяця (за період з 01.02.2022 по 28.08.2022) кредитних договорів відповідно до умов агентського договору та наданню її останньому.

При цьому, суд першої інстанції правомірно відхиляє доводи відповідача про те, що позивач у порушення умов договору не надав відповідачу належним чином сформовані справи позичальників та в акті відсутній перелік кредитних договорів, оскільки в акті наявні прізвища ім`я по-батькові позичальників, їх ІПН, дати укладання кредитних договорів, суми грошового переказу, що свідчить про те, що кредитний договір можна ідентифікувати, а також доказів того, що відповідач намагався витребувати в позивача справи позичальників, в порядку передбаченому умовами договору, матеріали справи не містять.

У свою чергу доказів, які б підтверджували факт неналежного надання Товариством з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» послуг у сфері споживчого кредитування за період з 01.02.2022 по 28.02.2022 за актом № 45 від 28.02.2022, відповідачем не надано.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого та правомірного висновку, що послуги за актом № 45 прийому-передачі наданих послуг є такими, що прийняті відповідачем, а тому підлягають оплаті.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи зазначене, чуд першої інстанції дійшов правомірного та обґрунтованого висновку, що Товариством з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» (агентом) надано, а відповідачем (клієнтом) прийнято послуги на загальну суму 241 410, 00 грн, а тому такі послуги підлягають оплаті.

Отже, відповідач в порушення умов агентського договору не оплатив надані послуги та має заборгованість з оплати послуг за агентським договором у сумі 241 410, 00 грн.

Одночасно, як вже зазначалось, між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та позивачем укладено договір факторингу, відповідно до умов якого, до позивача перейшло право грошової вимоги за агентським договором № 28112017/1 від 17.11.2017, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та відповідачем.

Згідно з п. 1 ч. 1 та ч. 3 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 Цивільного кодексу України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до частини 1 ст. 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Отже, позивачем отримано право вимоги до відповідача за агентським договором на підставі договору факторингу.

22.06.2023 позивач направив на адресу відповідача лист за вих. № ФК/1003 від 30.05.2023, в якому повідомив відповідача про необхідність оплати заборгованості в розмірі 241 410, 00 грн за вказаними реквізитами, що підтверджується списком відправлень та фіскальним чеком з номером відправлення № 393.

Вказаний лист отриманий представником відповідача особисто 26.06.2023, що підтверджується інформацією з сайту «Укрпошта» за номером відправлення № 393 та не заперечується відповідачем.

05.07.2023 позивач направив на адресу відповідача повідомлення про відступлення права грошової вимоги за агентським договором за вих. № ФК/1064, в якому повідомив відповідача про необхідність погашення заборгованості за агентським договором № 28112017/1 від 17.11.2017 у розмірі 241 410, 00 грн за реквізитами, вказаними в повідомленні.

Вказане повідомлення отримане представником відповідача 12.07.2023, про що свідчить особистий підпис останнього на рекомендованому повідомленню № 197, що також не заперечується відповідачем у відзиві на позов.

Відповіді на вказані вище повідомлення та лист, а також доказів оплати суми заборгованості в розмірі 241 410, 00 грн матеріали справи не містять.

Отже, приймаючи до уваги, що сума заборгованості за надані послуги в розмірі 241 410, 00 грн станом на день прийняття рішення відповідачем не сплачена, розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, факт надання/отримання послуг документально підтверджено матеріалами справи, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості в розмірі 241 410, 00 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.5 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду по справах № 910/13407/17, № 915/370/16 та № 916/3545/15.

Інші доводи, на які посилалися сторони під час розгляду даної справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо задоволення позову.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Судом враховується, що Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Таким чином суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правомірно висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТ ТУ Ю" про 241 410, 00 грн основного боргу.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТ ТУ Ю" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2024 у справі №910/16943/23 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281 - 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТ ТУ Ю" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2024 у справі № 910/16943/23 - залишити без змін.

Судові витрати, за перегляд рішення у суді апеляційної інстанції, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТ ТУ Ю".

Матеріали справи повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді А.І. Тищенко

Є.Ю. Шаптала