ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2024 р. м. Київ Справа № 911/464/24

Господарський суд Київської області в складі

головуючого судді Христенко О.О.

за участю секретаря Любицької Д-М.О.

розглянувши справу № 911/464/24

за позовом Компанії «Byrass Consultants Limited», Cyprus, Nicosia

до Фізичної особи-підприємця Сало Романа Андрійовича, смт Глеваха Київської області

про стягнення 87 252,10 грн

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Компанія «Byrass Consultants Limited» (далі-позивач) звернулась до Господарського суду Київської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Сало Романа Андрійовича (далі-відповідач) про стягнення 87 252,10 грн.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов Договору оренди №08/03 від 01.08.2017 в частині своєчасної та повної оплати орендної плати, з зв`язку з чим, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 87 252,10 грн, що еквівалентно 2 299,23 доларам США, що за курсом долару НБУ станом на дату складання позову 16.02.2024 становить 37,9484 грн за 1 долар США.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.02.2024 відкрито провадження у справі № 911/464/24, розгляд справи в порядку загального позовного провадження призначений в підготовчому засіданні на 20.03.2024.

Ухвалами господарського суду від 20.03.2024 та 10.04.2024 підготовчі засідання у справі № 911/464/24 відкладались на 10.04.2024 та 01.05.2024 відповідно.

Ухвалою господарського суду від 01.05.2024 закрито підготовче провадження у справі № 911/464/24, справу призначено до розгляду по суті на 29.05.2024.

Ухвалою суду від 29.05.2024 розгляд справи по суті було відкладено на 19.06.2024.

В судовому засіданні 29.05.2024 представником позивача були підтримані позовні вимоги, вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові. В судові засідання 20.03.2024, 10.04.2024, 01.05.2024, 19.06.2024 представник позивача не з`явився, однак в матеріалах справи наявні заяви (вх. № 2808/24 від 15.03.2024, № 3819/24 від 10.04.2024, № 4685/24 від 01.05.2024, № 6457/24 від 17.06.2024), в яких позивач просить суд здійснювати розгляд справи за відсутності його повноважного представника.

Відповідач або його представник жодного разу в засідання суду не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, відзив на позов до суду відповідачем не наданий.

Суд відзначає про належне повідомлення відповідача про розгляд справи за його участі. Суд відзначає, що поштові конверти, разом з ухвалами суду від 26.02.2024, 20.03.2024, 10.04.2024 були повернуті на адресу суду з відміткою за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до ч.7 ст.120 Господарського процесуального кодексу України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з п.п.3, 4, 5 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.12.2020 у справі № 902/1025/19 Верховний Суд звернув увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Враховуючи вищевикладене та факт направлення судом ухвал на офіційну адресу відповідача у справі, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та повернення вказаних ухвал із відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання", суд доходить висновку про належне повідомлення відповідача у даній справі.

Суд зазначає, що сам лише факт неотримання відповідачем кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Також необхідно зазначити, що за змістом ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Ухвали Господарського суду Київської області від 26.02.2024, 20.03.2024, 10.04.2024, 01.05.2024, 29.05.2024 у справі № 911/464/24 оприлюднені на офіційному веб-порталі судової влади України. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Таким чином, судом всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

01.08.2017 між Компанією Byrass Consultans Limited (позивач, орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Сало Романом Андрійовичем (відповідач, орендар) укладено Договір оренди № 08/03, відповідно до умов п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове, строкове, платне користування нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 68,3 кв.м., житловою площею 44,5 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Підписанням цього договору, орендодавець надає орендареві право користування орендованим майном, відповідно до умов цього договору, у якості магазину протягом строку дії цього договору оренди.

Позивач є власником майна, на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 14.11.2001, посвідченого приватним нотаріусом Бородянського районного нотаріального округу Київської області Пікущою Г.Д. та зареєстрованого в реєстрі за № 4250, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 68887038 від 23.09.2016, виданого Магомедовою М.Г., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу (п. 1.2 договору).

Відповідно до п. 1.9 договору сторони погодили, що орендоване майно передається орендарю в нормальному технічному стані та придатному для використання з метою оренди на підставі Акту приймання-передавання орендованого майна, який є його невід`ємною частиною.

Згідно з п. 2.1 договору орендодавець протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня підписання даного договору передає, а орендар приймає у користування орендоване майно, що оформлюється Актом приймання-передавання орендованого майна, який підписується сторонами. З цього моменту починається обчислення строку оренди за цим договором.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 договору за користування орендованим майном орендар сплачує щомісячно орендодавцеві орендну плату в українській національній валюті - гривні по курсу долара США у відношенні до української гривні.

Протягом 5 банківських днів після дати підписання сторонами цього договору, орендар має сплатити орендодавцю орендну плату за перший місяць оренди, що складає суму в гривні, еквіваленту 230 доларам США по курсу долара США у відношенні до української гривні без ПДВ.

Крім того, протягом 5 банківських днів після дати підписання сторонами договору, орендар має сплатити орендодавцю гарантійний платіж, що складає суму в гривні, еквівалентну 230 доларам США по курсу долара США у відношенні до української гривні без ПДВ.

Протягом всього строку дії договору, сума гарантійного платежу орендаря має дорівнювати розміру орендної плати за 1 місяць строку оренди. У будь-якому випадку курс долара США у відношенні до української гривні не може бути меншим офіційного валютного курсу станом на день здійснення оплати.

Пунктом 3.3 договору сторони погодили, що гарантійний платіж, повністю внесений орендарем, зараховується в рахунок оплати орендної плати за останній місяць строку оренди по курсу долара США у відношенні до української гривні на момент виникнення зобов`язань у орендаря щодо оплати гарантійного платежу, при цьому сума орендної плати за останній місяць оренди, не покрита гарантійним платежем, підлягає оплаті в загальному порядку, передбаченому договором.

У випадку розірвання та/або припинення договору, гарантійний платіж або будь-яка решта такого підлягає зарахуванню в рахунок оплати орендної плати за останній місяць строку оренди.

У разі не внесення та/або не в повному розмірі внесення орендарем гарантійного платежу в порядку та строки, передбачені пунктом 3.2 даного договору, орендар сплачує орендодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми не сплаченого гарантійного платежу, за кожен день такого прострочення, а також орендодавець матиме право розірвати даний договір в односторонньому порядку відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 3.6 договору для уникнення непорозумінь сторони погодили, що гарантійний платіж жодним чином не обмежує відповідальності орендаря у випадку неналежного виконання орендарем своїх зобов`язань за даним договором.

Згідно з п. 3.7 договору загальна сума орендної плати в місяць за цим договором складає суму в гривні еквівалентну 230 доларам США по курсу долара США у відношенні до української гривні без ПДВ, і визначається згідно умовам цього Договору.

Орендна плата вноситься орендарем щомісячно шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок орендодавця в період з 01 по 05 числа поточного місяця (п. 3.13 договору).

Відповідно до п.п. 5.2, 5.3 договору цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Строк цього договору починає свій перебіг з моменту, визначеному у п. 5.2 цього договору та діє протягом 35 місяців.

Згідно з п. 7.1 договору сторони дійшли згоди, що договір є юридично дійсним, обов`язковим до виконання сторонами і при порушенні сторонами його умов може бути примусово виконаний на підставі рішення суду згідно діючого законодавства України.

Пунктом 10.1 договору передбачено, що усі спори, розходження чи вимоги, які виникають із договору чи у зв`язку із ним, у тому числі, які стосуються його виконання, порушення, припинення чи визнання недійсним, підлягають вирішенню у суді згідно діючого законодавства України.

Відповідно до Акту приймання-передавання орендованого майна від 01.08.2017 орендодавець передав, а орендар прийняв орендоване майно, а саме: квартиру загальною площею 68,3 кв.м., житловою площею 44,5 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Сторони погодили, що орендоване майно передається у належному стані разом із обладнанням (інвентарем), що визначений згідно переліку.

Разом з цим, позивач зазначає, що в порушення умов договору та взятих на себе зобов`язань, відповідач неналежним чином виконував умови договору щодо своєчасної оплати орендних платежів, орендна плата за період з 30.04.2018 по 25.04.2019 в сумі 2 299, 23 доларів США залишена відповідачем не сплаченою.

З метою досудового врегулювання спору, позивач неодноразово звертався до відповідача із претензіями (№ 241/2 від 07.08.2028, № 5/2 від 16.01.2019, № 14/2 від 02.04.2019, № 40/2 від 23.04.2019) з проханням перерахувати на поточний рахунок компанії заборгованість по орендній платі та звільнити приміщення.

Однак, претензії позивача залишені відповідачем без відповіді та задоволення.

Станом на час звернення позивача із відповідним позовом заборгованість відповідача перед позивачем лишається не сплаченою.

Статтею 73 Закону України "Про міжнародне приватне право" унормовано, що іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про міжнародне приватне право" визначено, що при визначенні права, що підлягає застосуванню, суд чи інший орган керується тлумаченням норм і понять відповідно до права України, якщо інше не передбачено законом.

Згідно вимог статті 74 Закону України "Про міжнародне приватне право" процесуальна правоздатність і дієздатність іноземних осіб в Україні визначаються відповідно до права України.

Відповідно до статті 365 ГПК України, іноземні особи мають такі самі процесуальні права і обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини 1 статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Кодексу України з процедур банкрутства, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності з ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 173-175 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір № 08/03 від 01.08.2017 за своїм змістом та правовою природою є договором оренди. Відтак, суд зазначає, що між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 ЦК України та Глави 30 ГК України.

Відповідно до статті 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з статтею 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до частини 1 статті 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частиною 5 статті 762 ЦК України унормовано, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем не виконано зобов`язання за договором щодо своєчасної та повної сплати орендних платежів за період користування приміщенням з 30.04.2018 по 25.04.2019 в сумі 2 299 доларів 23 центів США.

Відповідно до положень ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч.1 ст.79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставин, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач участі свого представника в судових засіданнях не забезпечив, доказів сплати орендних платежів до суду не надав.

Отже, перевіривши правомірність та правильність здійсненого позивачем розрахунку заборгованості за оренду приміщення, суд встановив, що відповідне нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства, умовам договору, встановленим обставинам справи, розрахунок є арифметично вірним, у зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення заборгованості за оренду приміщення у розмірі 87 252,10 грн., що еквівалентно 2 299,23 доларів США, з урахуванням курсу долару НБУ, який станом на дату складання позову 16.02.2024 становив 37,9484 грн. за 1 долар США визнається судом правомірною, обґрунтованою, підтвердженою матеріалами справи, а тому підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України, покладається судом на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 231, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Сало Романа Андрійовича ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь Компанії Byrass Consultans Limited (юридична адреса: 1660, Cyprus, Nicosia, Karpenisi str, 30; адреса для листування: 02125, м. Київ, бульвар Перова,15, 2) заборгованість за оренду приміщення у сумі 87 252 (вісімдесят сім тисяч двісті п`ятдесят дві) грн 10 коп, що еквівалентно 2 299 (дві тисячі двісті дев`яносто дев`яти) доларам США 23 центам, з урахуванням курсу долару НБУ станом на дату складання позову (16.02.2024) та 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп судового збору.

Видати наказ.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано - 01.07.2024.

Суддя О.О. Христенко