ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2024м. ХарківСправа № 922/1517/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Христенко І.С.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-промислова група "Альфа" (61024, м. Харків, вул. Григорія Сковороди, буд. 68);
до Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" (61202, м. Харків, вул. Ахсарова, 2),
про стягнення коштів у розмірі 1 439 927, 69 грн
за участю представників:

не з`явились

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгово-промислова група "Альфа", м. Харків, звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України", м. Харків, про стягнення заборгованості у розмірі 1 439 927, 69 грн за договором № 03ПАДП/11-23 поставки (купівлі-продажу) товару від 03.11.2023, підставою нарахування якої стало порушення відповідачем свого зобов`язання за договором в частині вчасної та у повному обсязі оплати за поставлений позивачем товар. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 06.05.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу № 922/1517/24 до розгляду в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 29 травня 2024 року об 11:45 год.

Позивачем надано до суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача (вх. № 13059).

15.05.2024 відповідачем надано до суду відзив на позов (вх. № 12620), в якому останній визнав позовні вимоги позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговопромислова група «Альфа» щодо стягнення заборгованості у розмірі 1 439 927, 69 грн за договором поставки (купівлі-продажу) товару № 03ПАДП/11- 23 від 03.11.2023 в повному обсязі. Також просив суд розгляд даного спору здійснювати за відсутності представника відповідача (вх. № 12617).

Ухвалою господарського суду від 29.05.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 26.06.2024 об 11:45 год.

У судове засідання представники сторін не з`явились, у матеріалах справи наявні клопотання сторін про розгляд даного спору за відсутності їх представників.

В ході розгляду даної справи господарським судом Харківської області, у відповідності до п.4 ч. 5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

В ході розгляду даної справи судом було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч. 1 ст. 210 ГПК України, а також з урахуванням положень ч. 2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п.1 ч.3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що неявка представників сторін не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи положення ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу по суті.

Відповідно до ст. 219 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 26.06.2024, відповідно до ст. 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх представників, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

03.11.23 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговопромислова група» «Альфа» (позивач, постачальник) та Дочірнім підприємством «Харківський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (відповідач, покупець) був укладений договір №03ПАДП/11-23 поставки (купівлі-продажу) товару (далі договір).

Згідно п. 1.1 договору постачальник зобов`язується постачати та передати у власність покупця дизельне паливо, а покупець зобов`язується оплатити товар на умовах договору.

Відповідно до п. 4.3 договору, покупець зобов`язується розрахуватися із постачальником за отриманий товар, протягом 90 календарних днів з моменту отримання документів (видаткова накладна, сертифікат якості, інші документи що свідчать про здійснення поставки).

Всі документи були передані відповідачу в день отримання товару дизельного палива, про що свідчить відповідний підпис уповноваженої особи на видаткових та товарно-транспортних накладних.

Таким чином, прострочення строку оплати наступає на 91 календарний день з моменту передачі дизельного палива та підписання видаткової та товаротранспортної накладних.

Згідно п. 6.1 та 6.1.1 договору покупець зобов`язаний в повному обсязі сплачувати за поставлені товари.

Так, позивачем за договором було здійснено три поставки товарів за видатковими накладними, строк виконання зобов`язання зі сплати грошових коштів за якими настав. За поставлений товар відповідач розрахувався частково.

10.11.23 позивачем відвантажено дизельне паливо згідно видатковій накладній № 388 від 10.11.2023 на суму 1 696 473,90 грн.

13.11.23 отримано від відповідача оплату згідно платіжній інструкції № 2341 від 13.11.2023 в розмірі 55 376, 35 грн.

16.11.23 отримано від відповідача оплату згідно платіжній інструкції № 2361 від 16.11.2023 в розмірі 1 000 000,00 грн.

18.11.23 позивачем відвантажено дизельне паливо згідно видатковій накладній № 417 від 18.11.2023 на суму 1 659 695, 04 грн.

20.11.23 отримано від відповідача оплату згідно платіжній інструкції № 2426 від 20.11.2023 в розмірі 760 000,00 грн.

05.12.23 отримано від відповідача оплату згідно платіжній інструкції № 2479 від 05.12.2023 в розмірі 1 000 000,00 грн.

06.12.23 отримано від відповідача оплату згідно платіжній інструкції № 2520 від 06.12.2023 в розмірі 400 000,00 грн.

06.12.23 позивачем відвантажено дизельне паливо згідно видатковій накладній № 436 від 06.12.2023 на суму 1 589 135, 10 грн.

08.12.23 отримано від відповідача оплату згідно платіжній інструкції № 2530 від 08.12.2023 в розмірі 290 000,00 грн.

Таким чином, разом по договору відвантажено відповідачу дизельного пального на суму 4 945 304, 04 грн., натомість отримано оплату в розмірі 3 505 376,35 грн.

За наведених обставин у відповідача перед позивачем існує борг у розмірі 1 439 927, 69 грн, що і стало підставою для звернення позивача до Господарського суду Харківської області за захистом свого порушеного права.

На час розгляду даного спору матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем даної суми заборгованості у добровільному порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності із ст. 173 ГК України та ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства; сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Ст. 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Ч. 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Так, відповідно до наданих до матеріалів справи видаткових накладних, відповідач (покупець) отримав від позивача товар на загальну суму 4 945 304, 04 грн. Проте, всупереч вимогам договору поставки №03ПАДП/11-23 від 03.11.2023, свої зобов`язання щодо своєчасної оплати за отриманий товар виконав частково в сумі 3 505 376, 35 грн, та не надав суду доказів на підтверження оплати суми боргу в розмірі 1 439 927, 69 грн.

Отже, враховуючи вищевикладене, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов`язання з оплати товару за договором поставки № 03ПАДП/11-23 від 03.11.2023.

Відповідно до ст. 191 ГПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення, у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем, суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що поданий відповідачем - Дочірнім підприємством "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" відзив про визнання позову, є таким, що відповідає змісту ст. 191 ГПК України.

Відповідно ст. 55 Конституції України, ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 73 ГПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи, що відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. 193, 198 ГК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи те, що відповідач визнав у повному обсязі заявлені позовні вимоги, суд визнає вимогу позивача щодо стягнення з відповідача 1 439 927, 69 грн заборгованості за договором поставки належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 129 ГПК України. Враховуючи задоволення позову у повному обсязі, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Натомість, відповідно до ст. 130 ГПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, на відповідача покладається судовий збір у розмірі 8 640, 00 грн, а судовий збір у розмірі 8 640, 00 грн підлягає поверненню позивачу з державного бюджету, на підставі ухвали суду, за клопотанням позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 61, 124, 129 Конституції України, ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 129, 130, 191, 236-238, 240, 241, 256 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (61202, м. Харків, вул. Асхарова, 2, код ЄДРПОУ 3194117) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова група» «Альфа» (61024, м. Харків, вул. Григорія Сковороди, буд. 68, ) заборгованість у сумі 1 439 927, 69 грн; судовий збір у розмірі 8 640, 00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова група» «Альфа» (61024, м. Харків, вул. Григорія Сковороди, буд. 68, );

Відповідач - Дочірнє підприємство «Харківський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (61202, м. Харків, вул. Асхарова, 2, код ЄДРПОУ 3194117).

Повне рішення складено 01.07.2024.

Суддя Р.М. Аюпова

справа № 922/1517/24