ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2024 р. Справа№ 910/16193/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Ткаченка Б.О.

при секретарі судового засідання : Шевченко Н.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Карасьова О.В.;

від відповідача: не з`явились;

від третьої особи: Керницька І.Р.

розглянувши апеляційні скарги Акціонерного товариства «Комінбанк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Стандард Ел Пі Джи»

на рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2024 року (повний текст рішення складено та підписано 05.03.2024 року)

у справі № 910/16193/23 (суддя Павленко Є.В.)

за позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»

до Акціонерного товариства «Комінбанк»

за участю третьої особи, яка не заяівляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Стандард Ел Пі Джи»

про стягнення 1 760 130, 36 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Акціонерного товариства «Комінбанк» 1 760 130,36 грн грошових коштів за банківською гарантією від 6 квітня 2023 року № G10951/23.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем покладених на нього зобов`язань за вищевказаною гарантією, виданою на забезпечення належного виконання Товариством з обмеженою відповідністю «Стандард Ел Пі Джи» умов договору поставки від 10 квітня 2023 року № 22-В-АМПУ-23, укладеного між позивачем та вказаною юридичною особою.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.02.2024 позов задоволено. Стягнуто з Акціонерного товариства «Комінбанк» на користь Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» 1 760 130 грн 36 коп. основної заборгованості та 21 121 грн 56 коп. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням місцевого господарського суду, Акціонерне товариство «Комінбанк» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2024 у справі №910/16193/23 скасувати та ухвалити нове рішення суду, яким позов залишити без задоволення.

Доводи і мотиви апеляційної скарги Акціонерного товариства «Комінбанк» зводяться до того, що вимога позивача не була належно представлена банку, а тому він правомірно відмовив у задоволенні вимоги позивача відповідно до ч. 1 ст. 565 ЦК України.

Крім того, скаржник зазначає, що з боку позивача мала місце поведінка, яка не відповідає принципам добросовісності, що полягала у затягуванні процесу оформлення необхідних документів для в`їзду автотранспорту третьої особи для поставки товару на режимну територію позивача (місце поставки товару).

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.03.2024 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Сулім В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Майданевич А.Г., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.03.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Комінбанк» та призначено до розгляду на 01.05.2024.

Також не погоджуючись з прийнятим рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Стандард Ел Пі Джи» звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2024 у справі №910/16193/23 та ухвалити нове рішення суду, яким відмовити в задоволенні позовних вимог Державного підприємства «Адміністрація морських портів України».

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необгрунтованим, оскільки ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Так, скаржник зазначає, що відвантаження поставленого товару понад строк, передбачений договором, мало місце виключно з вини позивача (недопущення ТОВ «Стандард Ел Пі Джи» до місця відвантаження товару у визначений строк), прострочення поставки з боку ТОВ «Стандард Ел Пі Джи» не відбулось, що виключає можливість застосування до останнього будь-якої відповідальності. Судом першої інстанції не було досліджено те, що запізнення поставки товару було зумовлене не виконанням позивачем своїх зобов`язань щодо надання дозвільних документів для відвантаження товару на території порту.

Крім того, апелянт вважає, що пред`явлення вимоги від 02.06.2023 № 1703/10-04-06/Вих на адресу банка-гаранта через банк бенефіціара - ПАТ АБ «Укргазбанк», листом засобами спеціального зв`язку, свідчить про те, що така вимога не була належним чином представлена.

Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 26.03.2024 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Суліму В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Майданевичу А.Г., Ткаченку Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.04.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Стандард Ел Пі Джи» та призначено до розгляду на 01.05.2024. Розгляд апеляційних скарг Акціонерного товариства «Комінбанк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Стандард Ел Пі Джи» об`єднано в одне провадження.

03.04.2024 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комінбанк», відповідно до якого останній просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Зокрема, позивач зазначив, що направлення ним вимоги через свій банк засобами спецзв`язку жодним чином не порушувало умов банківської гарантії щодо порядку надсилання спірної вимоги, а навпаки забезпечило додаткові гарантії безпеки збереження викладеної у ній інформації в умовах військового стану в Україні. Крім того, позивач вказує, що посилання на те, що вимога повинна бути направлена виключно бенефіціаром у гарантії відсутня.

Також позивач наголосив, що оскільки обов`язок банку, як гаранта за банківською гарантією, є безумовним, останній не повинен здійснювати аналіз відносин, які склалися між сторонами (бенефіціаром і принципалом) та встановлювати, з чиєї вини відбулось порушення забезпечуваного зобов`язання.

16.04.2024 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Стандард Ел Пі Джи», відповідно до якого останній просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

30.04.2024 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшли письмові пояснення по справі, відповідно до яких зазначив, що висновки суду першої інстанції, що у принципала змінилося найменування не відповідає дійсності. Так, в договорі від 10.04.2023 було помилково вказано первинну назву товариства як «Товариство з обмеженою відповідальністю «Стандарт Ел Пі Джи», однак під час виникнення обставин «неналежного» виконання товариством своїх зобов`язань останнє мало найменування в реєстрі юридичних осіб як «Стандарт Ел Пі Джи». Додатковою угодою до договору від 12.05.2023 № 1, було виправлено помилку, яка допущена під час укладення договору поставки. У зв`язку із цим, відповідач вважає, що зазначення у вимозі позивача не правильне найменування Товариства позбавляло банк можливості ідентифікувати особу принципала.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.05.2024 відкладено розгляд справи до 15.05.2024.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.05.2024 відкладено розгляд справи до 12.06.2024.

12.06.2024 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від третьої особи надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішення Господарського суду міста Києва у справі за позовом ТОВ «Стандард Ел Пі Джи» до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» та Акціонерного банку «Комінбанк» про визнання банківської гарантії № G10951/23 від 06.04.2023, яка видана Акціонерним товариством «Комінбанк» такою, що не підлягає виконанню.

У судовому засіданні 12.06.2024 оголошена перерва до 26.06.2024.

17.06.2024 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшли заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі, відповідно до яких зазначив, що взаємопов`язаність двох справ не свідчить про неможливість розгляду однієї справи до прийняття рішення в іншій справі. В то й же ча, підстави, на які посилається третя особа щодо зупинення провадження у справі, вже були досліджені судом першої інстанції та надана належна оцінка доказам, які були залучені сторонами до матеріалів справи.

26.06.2024 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду третя особа надала ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.06.2024 у справі № 910/7287/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Стандард Ел Пі Джи» до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» та Акціонерного банку «Комінбанк» про визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню.

У судовому засіданні 26.06.2024, колегія суддів розглянувши клопотання про зупинення провадження у справі, відмовила у його задоволенні, оскільки згідно із п. 5 ч.1 ст. 227 ГПК України обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду до вирішення іншої справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. При цьому, третьою особою необгрунтована неможливість розгляду даної справи до розгляду справи № 910/7287/24.

Крім того, колегія суддів наголошує, що апеляційний суд переглядає рішення місцевого господарського згідно обставин, які існували на час розгляду справи в суді першої інстанції.

У судовому засіданні 26.06.2024 оголошена перерва до 03.07.2024.

02.07.2024 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від третьої особи надійшли письмові дебати, відповідно до яких останній зазначив, що відвантаження поставленого товару понад строк, передбачений договором, мало місце виключно з вини позивача та порту, який є структурним підрозділом порту (недопущення товариства до місця відвантаження товару у визначений строк), прострочення поставки з боку ТОВ «Стандард Ел Пі Джи» не відбулось, що виключає можливість застосування до нього будь-якої відповідальності.

Представник позивача у судовому засіданні 03.07.2024 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача у судове засідання 03.07.2024 не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник третьої особи у судовому засіданні 03.07.2024 підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити. Рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, з огляду на викладені скаржниками доводи та вимоги апеляційних скарг, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається із матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 10.04.2023 року між Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» (надалі - покупець, Підприємство) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Стандарт Ел Пі Джи» (надалі - постачальник, Товариство) укладено договір поставки № 22-В-АМПУ-23, за умовами якого постачальник зобов`язалося поставити покупцю товар за кодом: ДК 021:20-9 «Нафта і дистиляти» (дизельне паливо наливом), а покупець - оплатити цей товар у порядку та на умовах, визначених вказаним договором.

Відповідно до пункту 1.2. договору найменування, кількість та ціна товару, що поставляється згідно з цим правочином, визначені в специфікації (додаток № 1 до договору), яка є його невід`ємною частиною.

За умовами пункту 3.1. договору (у редакції додаткової угоди від 12 травня 2023 року № 1) його ціна становить 33 398 487,24 грн з ПДВ.

Пунктами 4.1. та 4.2. вказаного правочину визначено, що оплата поставленої партії товару здійснюється у національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства. Розрахунки проводяться Підприємством через філію, яка фактично отримала товар, протягом 10-ти банківських днів з дати отримання оригіналів: належним чином оформленого рахунку на оплату партії поставленого товару, підписаних сторонами видаткової накладної та товарно-транспортної накладної на поставлену партію товару.

Поставка товару здійснюється окремими партіями на підставі замовлень Підприємства, отриманих Товариством протягом строку дії цього договору. Місця та спосіб поставки товару: Одеська область (місто Ізмаїл, місто Одеса, місто Чорноморськ; Ізмаїльський район, місто Вилкове; Ізмаїльський район, місто Кілія; місто Білгород-Дністровський; Ізмаїльський район, місто Рені; місто Южне) та Миколаївська область (місто Миколаїв), - на умовах поставки DDР (Інкотермс-2010), за адресами, які будуть зазначені в замовленні. Спосіб поставки Товару: "автоцистерна Товариства - акцизний склад Підприємства" та/або "автоцистерна Товариства - акцизний склад пересувний", та/або "автоцистерна Товариства - паливний бак судна Підприємства" та/або "автоцистерна Товариства - паливний бак обладнання чи пристрою Підприємства" (пункти 5.1. та 5.2. договору).

За умовами пунктів 5.6.1. та 5.6.2. договору поставка товару здійснюється окремими партіями протягом 5-ти робочих днів з дати отримання Товариством від позивача замовлення на відповідну партію товару. Датою поставки товару Підприємству є дата підписання сторонами відповідної видаткової накладної. До оригіналів видаткової накладної на поставлену партію товару Товариство обов`язково додає засвідчені належним чином копії паспорту якості та/або іншого документа про якість відповідно до вимог пунктів 5-9 "Технічного регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2013 № 927 (зі змінами).

Товариство за умовами пунктів 6.3.- 6.3.4., 6.3.8. вказаного правочину зобов`язалося: забезпечити поставку товару (партії товару) у строки та порядку, встановлені цим договором; надавати Підприємству документи на товар, передбачені пунктами 4.2.-4.3. договору; оформлювати необхідні документи (лист тощо) для в`їзду автотранспорту Товариства для поставки товару на режимну територію місця поставки товару за договором відповідно до норм/правил та постанов, діючих на відповідних режимних територіях Підприємства.

У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором, сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України та цим правочином (пункт 7.1. договору).

У пунктах 13.1.- 13.3. договору сторони передбачили, що не пізніше дати укладення цього правочину Товариство повинне надати забезпечення його виконання у розмірі 5 % договірної ціни, що складає 1 760 130,36 грн. Забезпечення виконання договору надається Товариством у вигляді безумовної банківської гарантії банківської установи на вищевказану суму. Банківська гарантія діє з моменту підписання цього договору до 30 червня 2023 року включно. Така банківська гарантія повинна містити зобов`язання банка-гаранта "сплатити за першою вимогою" Підприємства, тобто закріплювати обов`язок безумовного перерахування банком-гарантом коштів на поточний рахунок Підприємства за його письмовою вимогою. Умови банківської гарантії не можуть бути змінені й вона не може бути припинена або відкликана банком-гарантом, принципалом без письмової згоди на це бенефіціара. Вимоги за банківською гарантією задовольняються за першою вимогою бенефіціара без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов. Банківська гарантія повинна містити строк сплати коштів за гарантією, який не повинен перевищувати 20-ти банківських днів з дати отримання вимоги за гарантією від бенефіціара. Банківською гарантією забезпечуються зобов`язання Товариства щодо поставки товару, а також виконання ним умов пункту 13.8 цього правочину.

Відповідно до пункту 13.6. договору забезпечення його виконання не повертається Підприємством у разі відмови Товариства від виконання даного правочину в частині поставки товару та/або у разі затримки його поставки більш ніж на 10 календарних днів від строків, зазначених у договорі, додатках та додаткових угодах до нього, а також його дострокового припинення чи розірвання з вини Товариства. Кошти, що надійшли як забезпечення виконання цього договору (у разі, якщо вони не повертаються Товариству), перераховуються на рахунок Підприємства.

Цей договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками його сторін та скріплення печатками, якщо такі є, у випадках передбачених чинним законодавством України, і діє до 31 травня 2023 року включно, а в частині здійснення розрахунків за поставлений товар - до повного виконання зобов`язань (пункт 10.1. вказаного правочину).

У додатках 1-3 до договору (у редакції додаткової угоди від 12 травня 2023 року № 1) сторони погодили найменування, вимоги до якості, кількість та вартість товару, адреси відокремлених підрозділів Підприємства, на які повинна здійснюватися Товариством поставка обумовленого товару, форму замовлення, зокрема: паливо дизельне в кількості 624 479,00 кг, загальною вартістю 33 398 487,24 грн з ПДВ.

Як вірно встановлено судом першої інстанції Товариство з обмеженою відповідальністю «Стандард Ел Пі Джи» надало Державному підприємству «Адміністрація морських портів України» видану Акціонерним товариством «Комінбанк» гарантію від 6 квітня 2023 року № G10951/23 на забезпечення належного виконання зобов`язань за вищевказаним договором.

За умовами вказаної гарантії Банк зобов`язався безумовно та безвідклично за першою вимогою Підприємства протягом 20-ти банківських днів сплатити на користь останнього суму гарантії, що складає 1 760 130,36 грн, після одержання оригіналу письмової вимоги Підприємства, яка має бути підписана уповноваженими особами останнього, та містить твердження про те, що Товариство не виконало свої зобов`язання за договором із зазначенням переліку таких невиконаних зобов`язань. Письмова вимога Підприємства повинна бути направлена Банку рекомендованим листом або кур`єрською поштою. Відповідальність Банку перед Підприємством за цією банківською гарантію у будь-якому випадку обмежується сумою, на яку вона видана. Ця гарантія набирає чинності з дати її видачі та діє до 30 червня 2023 року включно. Будь-яка письмова вимога Підприємства має бути отримана Банком за адресою: Україна, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, 6, - не пізніше 16:00 години за київським часом цієї дати, отримувач - Управління документарних операцій, після чого зобов`язання Банку припиняються в будь-якому випадку, незважаючи на те, буде чи не буде повернено оригінал гарантії. Ця гарантія є безвідкличною та не може бути змінена чи відкликана Банком, самостійно або за заявою Підприємства без згоди Товариства.

На виконання умов вищевказаного договору позивач листом від 13.04.2023 року № 1113/10-03-12/Вих направив замовлення на поставку партії товару в кількості 25 000,00 кг, яке було отримано Товариством цього ж дня.

З матеріалів справи вбачається, що 08.05.2023 відповідно до видаткових накладних № 72, 73 був поставлений товар на суму 923 255, 54 грн та 09.05.2023 відповідно до видаткової накладної № 74 на суму 445 176, 86 грн.

Отже, Товариством з обмеженою відповідальністю «Стандард Ел Пі Джи» було прострочено поставку товару на 17 та 18 календарних днів відповідно.

Внаслідок неналежного виконання Товариством його зобов`язань за договором щодо своєчасної поставки обумовленого товару Підприємство 09.06.2023 року через його обслуговуючий банк - ПАТ АБ «Укргазбанк», направило кур`єрською поштою Одеського обласного вузла спецзв`язку Державного підприємства спеціального зв`язку на адресу відповідача вимогу від 2 червня 2023 року № 1703/10-04-06/Вих щодо стягнення коштів за гарантією від 6 квітня 2023 року № С10951/23 на суму 1 760 130,36 грн. Вказана вимога отримана Банком 13 червня 2023 року.

У відповідь на вищевказану вимогу Банк листом від 28 червня 2023 року (через 15 днів з моменту отримання спірної вимоги) відмовив у її задоволенні з підстав недотримання Підприємством умов належного представлення цієї вимоги, оскільки Підприємство направило вимогу через свій банк та невірно зазначило назву Товариства (у вимозі вказано найменування третьої особи: «Стандарт Ел Пі Джи» замість вірного - «Стандард Ел Пі Джи»).

Вважаючи відмову безпідставною, позивач повторно звернувся до відповідача з листом від 16.08.2023 року № 2626/10-04-06/Вих, у якому вимагав у найкоротшій термін (строк) сплатити суму за його вимогою у розмірі 1 760 130, 36 грн. Однак, Банк листом від 26.09.2023 року № 05.3.2/5660 відмовив у задоволенні цієї вимоги.

Враховуючи те, що Банк відмовив у задоволенні вимоги, Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» звернулося до суду із вимогою про стягнення банківської гарантії у сумі 1 760 130, 36 грн.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно з частиною 1 статті 509, статтею 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися гарантією.

Відповідно до частин 1, 2 статті 200 Господарського кодексу України (далі - ГК України) гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони.

За положеннями частини 4 статті 200 ГК України до відносин банківської гарантії у частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України.

Згідно зі статтею 560 ЦК України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Порядок, умови надання та отримання банками гарантій та їх виконання регулюються Положенням №639, згідно з пп.9 п.3 розд. І якого гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант бере на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром сплатити кошти в разі настання гарантійного випадку. Зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від базових відносин, які забезпечуються такою гарантією (їх припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на такі базові відносини безпосередньо міститься в тексті гарантії.

За змістом статті 561 ЦК України гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Гарантія є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше. Гарантія не може бути відкликана гарантом, якщо в ній не встановлено інше.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, згідно зі статтею 563 ЦК України гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.

Таким чином, у відносинах за гарантією беруть участь три суб`єкти: гарант, бенефіціар та принципал. Забезпечувальна функція гарантії полягає у тому, що вона (гарантія) забезпечує належне виконання принципалом його обов`язку перед бенефіціаром. Гарантія - це односторонній правочин, змістом якого є обов`язок гаранта сплатити кредитору - бенефіціару, грошову суму відповідно до умов гарантії в разі порушення боржником свого зобов`язання. Гарантія створює зобов`язання тільки для гаранта.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду: від 21.03.2019 року в справі № 910/5726/18, від 04.04.2019 року в справі № 910/5723/18.

Порядок, умови надання та отримання банками гарантій та їх виконання регулюються Положенням, відповідно до пункту 2 якого гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант (банк, який надає гарантію на користь бенефіціара) бере на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром (особа, на користь якої надається гарантія) сплатити кошти в разі настання гарантійного випадку. Зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від базових відносин, які забезпечуються такою гарантією (їх припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на такі базові відносини безпосередньо міститься в тексті гарантії.

Частинами 2- 4 статті 563 ЦК України передбачено, що вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією. Кредитор може пред`явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано.

Гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії (ч.1 ст.565 ЦК).

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, яка є загальною щодо спорів про стягнення боргу за гарантією, враховуючи приписи статей 560, 563, 565 ЦК, обов`язок гаранта сплатити бенефіціару грошову суму відповідно до умов гарантії настає за умови порушення принципалом зобов`язання, забезпеченого гарантією, та направлення бенефіціаром гаранту письмової вимоги разом із зазначеними в гарантії документами. За відсутності однієї із вказаних умов відповідальність гаранта не настає (постанови Верховного Суду від 18.10.2018 у справі №910/21641/17, від 20.06.2018 у справі №904/9536/17, від 02.03.2018 у справі №910/8297/17, від 14.11.2019 у справі №910/20326/17, від 18.06.2021 у справі №910/16898/19, від 07.12.2021 у справі №910/2831/20, 21.12.2021 у справі №910/17772/20 тощо).

У справі, що переглядається, Банк видав гарантію, що є безумовною і безвідкличною, тобто такою, за якою банк-гарант у разі порушення принципалом свого зобов`язання, забезпеченого гарантією, сплачує кошти бенефіціару за першою його вимогою без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов.

Відповідно до п.36 розд.V Положення №639 банк-гарант (резидент), отримавши від бенефіціара або банку бенефіціара, або іншого банку вимогу, перевіряє достовірність цієї вимоги, а також те, що вона становить належне представлення.

Вимога - лист або повідомлення з вимогою до банку-гаранта / банку-контргаранта сплатити кошти за гарантією / контргарантією. Вимога за гарантією складається бенефіціаром і подається у довільній формі, якщо інше не визначено умовами гарантії (у якій має зазначатися, у чому полягає порушення принципалом базових відносин, забезпечених гарантією), або надсилається у формі повідомлення банку-гаранту. Вимога за контргарантією складається банком-гарантом (або іншим банком-контргарантом) і подається за довільною, якщо інше не визначено умовами контргарантії, формою або надсилається у формі повідомлення банку-контргаранту (пп.7 п.2 розд.І Положення №639).

Відмова Банку в задоволенні вимоги Підприємства була мотивована неналежним представленням вимоги.

Відповідно до пп.11 п.2 розд. І Положення №639 належне представлення - представлення документів за гарантією / контргарантією, яке відповідає вимогам і умовам такої гарантії / контргарантії; вимогам правил, яким підпорядковується гарантія / контргарантія, а якщо немає відповідного положення в гарантії / контргарантії або правилах, - міжнародній стандартній практиці за гарантіями / контргарантіями.

При цьому для визначення належності представлення необхідно керуватись саме умовами виданої Банком банківської гарантії (подібний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 02.10.2020 у справі №904/1156/19).

Так, відмовляючи у задоволенні вимоги, Банк зазначив, що у вимозі принципалом визначено - Товариство з обмеженою відповідальністю «Стандарт Ел Пі Джи», натомість згідно умов наданої гарантії принципалом є Товариство з обмеженою відповідальністю «Стандард Ел Пі Джи».

Колегією суддів встановлено, що в договорі поставки № 22-В-АМПУ-23 від 10.04.2023 було помилково зазначено назву Товариства - «Стандарт Ел Пі Джи» замість правильно найменування - «Стандард Ел Пі Джи». Додатковою угодою № 1 від 12.05.2023 було виправлено вказану помилку та зазначено назву Товариства «Стандард Ел Пі Джи».

Натомість, як вбачається із гарантії виконання зобов`язань № G10951/23, було вказано вірне наменування принципала -Товариство з обмеженою відповідальністю «Стандард Ел Пі Джи».

Відповідно до п. 26 Положення № 639 визначено, що гарантія повинна містити такі реквізити: назву документа; повне найменування принципала - юридичної особи, для принципала - фізичної особи - прізвище, ім`я та по батькові (за наявності); код згідно з ЄДРПОУ - для принципала - юридичної особи-резидента; реєстраційний номер облікової картки платника податків - для принципала - фізичної особи-резидента або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків).

Відповідні реквізити Товариства були зазначені в гарантії Банку, на яку в своїй вимозі посилалося Підприємство.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що зазначення у вимозі Підприємства найменування Товариства - «Стандарт Ел Пі Джи», замість - «Стандард Ел Пі Джи», не позбавляло Банк можливості ідентифікувати особу принципала, оскільки реквізити відповідної банківської гарантії, а також ідентифікаційний код Товариства згідно з ЄДРПОУ - 44674470, були зазначені у вимозі позивача правильно і не змінювалися.

При цьому, апеляційний суд також погоджується із твердженнями відповідача, що суд першої інстанції необґрунтовано дійшов висновку про зміну найменування Товариства з обмеженою відповідальністю «Стандарт Ел Пі Джи» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Стандард Ел Пі Джи», оскільки матеріали справи не містять доказів в підтвердження вказаного.

Крім того, у відмові у задоволенні вимоги Банк зазначив, що як вбачається із умов гарантії, письмова вимога бенефіціара повинна бути направлена гаранту рекомендованим листом або кур`єрською поштою. Натомість, бенефіціар для отримання платежу за гарантією подав вимогу через банк бенефіціара, що не відповідає вимогам та умовам гарантії.

Пунктом 36 Положення № 639 передбачена можливість надсилання принципалом своєї вимоги як безпосередньо, так і через свій обслуговуючий банк.

Колегією суддів встановлено, що умовами банківської гарантії від 6 квітня 2023 року № G10951/23 не було передбачено якогось іншого порядку чи обмежень надсилання Підприємством своєї вимоги, а визначено лише форму такого надсилання: «на адресу Банку - рекомендованим листом або кур`єрською доставкою» (без зазначення конкретного оператора поштового зв`язку).

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи позивача про безпідставність тверджень апелянтів, що вимога повинна була бути направлена виключно бенефіціаром.

Стовно доводів апелянта, що за умовами гарантії Підприємство повинно було направити свою вимогу виключно рекомендованим листом або кур`єрською доставкою. Натомість, позивач направив Банку вимогу засобами спеціального зв`язку, що, на думку відповідача, не відповідало вищевказаним умовам гарантії, то колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про поштовий зв`язок" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) поштовий зв`язок спеціального призначення є складовою частиною поштового зв`язку України, призначеною для надання послуг поштового зв`язку окремим категоріям користувачів; кур`єрська послуга - послуга поштового зв`язку з пересилання поштового відправлення, приймання якого від відправника та/або вручення якого адресату здійснюється поза межами об`єкта поштового зв`язку; оператор поштового зв`язку - суб`єкт господарювання, що здійснює діяльність на території України та у встановленому законодавством порядку надає послуги поштового зв`язку; послуги поштового зв`язку - діяльність оператора поштового зв`язку з приймання, обробки, перевезення та доставки (вручення) поштових відправлень, у тому числі шляхом надання кур`єрських послуг, визначених цим Законом, виконання доручень користувачів щодо поштових переказів, спрямована на задоволення потреб користувачів.

Статтею 2 Закону України "Про поштовий зв`язок" визначено, що відносини у сфері надання послуг поштового зв`язку регулюються Конституцією України, цим Законом та іншими актами законодавства. Якщо міжнародним договором України встановлені інші правила, ніж ті, що передбачені цим Законом, застосовуються правила міжнародного договору. Діяльність у сфері надання послуг поштового зв`язку спеціального призначення, фельд`єгерського зв`язку (урядового фельд`єгерського зв`язку, відомчого фельд`єгерського зв`язку у складі Збройних Сил України) провадиться відповідно до законодавства.

За статтею 1 Закону України "Про Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України" спеціальний зв`язок - це зв`язок, що забезпечує передачу секретної та/або службової інформації шляхом застосування відповідних організаційних та технічних заходів.

Згідно з пунктом 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 27 (далі - Правила), вручення поштового відправлення, поштового переказу - це виробнича операція, яка полягає у видачі поштового відправлення, виплаті коштів за поштовим переказом одержувачу відповідно до технологічного процесу здійснення такої операції, що визначається оператором поштового зв`язку. Приймання поштового відправлення, поштового переказу - виробнича операція, яка полягає в отриманні від відправника поштового відправлення, поштового переказу для їх наступного пересилання оператором поштового зв`язку відповідно до технологічного процесу здійснення такої операції, що визначається оператором поштового зв`язку.

Пунктом 25 вказаних Правил встановлено, що під час приймання внутрішніх поштових відправлень оператор поштового зв`язку має право відмовити у прийманні до пересилання вкладень у разі, коли відповідно до інформації, що розміщена на сайті такого оператора чи в об`єкті поштового зв`язку, таким оператором не надаються послуги з пересилання відповідного виду вкладень.

Одеським обласним вузлом спецзв`язку Державного підприємства спеціального зв`язку, який є оператором поштового зв`язку в розмінні вищевказаних приписів законодавства, було здійснено відправлення вимоги Підприємства шляхом направлення відповідного поштового відправлення на адресу Банку поза межами об`єкта поштового зв`язку, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями реєстру ПАТ АБ "Укргазбанк" (банк Підприємства) від 7 червня 2023 року № 77 та квитанцією вказаного оператора поштового зв`язку від 9 червня 2023 року № 1745.

Враховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку про те, що засоби спецзв`язку є різновидом направлення владення рекомендованим листом та направлення вимоги засобами спецзв`язку жодним чином не порушувало умов банківської гарантії щодо порядку надсилання спірної вимоги, а навпаки забезпечило додаткові гарантії безпеки збереження викладеної у ній інформації в умовах військового стану в Україні при направленні відповідачу, з огляду на статус позивача, як державного підприємства та виконуваних ним функцій.

Щодо доводів апелянтів, що відвантаження поставленого товару понад строк, передбачений договором, мало місце виключно з вини позивача та працівників порту, які надали своєчасно допуск на територію порту, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 4 ст.512 ЦК боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Відповідно до ч.1 ст.613 ЦК кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Відповідно, у разі, якщо внаслідок невиконання позивачем як кредитором власних зобов`язань за договором, зокрема, третя особа не могла виконати передбачені таким договором обов`язки, тобто якщо настало прострочення кредитора, прострочення боржника не настає, а відтак, гарантійний випадок відсутній.

Позивач листом № 1113/10-03-12/Вих відповідно до умов договору направлено замовлення № 1113/10-03-12/Вих від 13.04.2023 на поставку партії товару (наливом) у кількості 25 000 кг. Зазначене замовлення отримано постачальником 13.04.2023.

Отже, згідно із п. 5.6.1 кінцевим строком поставки товару за замовленням від 13.04.2023 № 1113/10-03-12/Вих є 20.04.2023.

Як вбачається із матеріалів справи, листом № 5 від 18.04.2023 ТОВ «Стандард Ел Пі Джи» просило оформити перепустку на 19.04.2023 для поставлення дизельного палива. При цьому, докази направлення вказаного листа засобами поштового або електронного зв`язку в матеріалах справи відсутні.

25.04.2024 листом № 3 ТОВ «Стандард Ел Пі Джи» звернулося до начальника адміністрації Одеського морського порту з проханням погодити робочу технологічну карту з метою проведення бункерувальних операцій суден біля причалів Одеського порту.

27.04.2024 листом № 3 ТОВ «Стандард Ел Пі Джи» звернулося до начальника адміністрації Одеського морського порту з проханням укласти договір на отримання інформаційно-координаційних послуг.

28.04.2024 листом № 1 ТОВ «Стандард Ел Пі Джи» повідомило ДП «Адміністрація морських портів України», що намагається вирішити питання з оформленням всіх необхідних документів для поставки палива та зазначило, що лист на виготовлення робочої технологічної карти було відправлено 20.04.2023, а сама робоча технологічна карта виготовлена 27.04.2023.

03.05.2024 між ТОВ «Стандард Ел Пі Джи» та ДП «Адміністрація морських портів» укладено договір про допуск до об`єктів портової інфраструктури.

Колегією суддів встановлено, що згідно із п. 6.3.8 договору поставки № 22-В-АМПУ-23 постачальник зобов`язаний оформити необхідні (лист тощо) для в`їзду автотранспорту постачальника для поставки товару на режимну територію місця поставки товару за договором відповідно до норм/правил та постанов, діючих на відповідних режимних територіях.

Відповідно до п. 7.1 Правил надання послуг у морських портах України, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України № 348 від 05.06.2013 зазначено, що технологічні процеси, пов`язані із ввезенням (вивезенням) в (з) морський(ого) порт(у), а також переміщенням у межах морського порту вантажів, багажу, транспортних засобів та обслуговуванням пасажирів, визначаються технологічною схемою.

Технологічні схеми визначають процедури оформлення документів, в`їзду, прийому, зберігання, обробки, видачі, переміщення в межах морського порту та виїзду вантажів, багажу, транспортних засобів або пасажирів (п. 7.3 Правил).

Згідно із п. 8.1 Правил портові оператори (оператори термінала) здійснюють технологічні процеси вантажних операцій, що є сукупністю технологічних операцій, пов`язаних з передачею вантажів з одного виду транспорту на інший через склад, або минаючи його, на підставі такої робочої технологічної документації:

- робочі технологічні карти, які повинні регламентувати технологічні процеси вантажних операцій;

- тимчасових технологічних інструкцій перевантаження, що повинні бути розроблені портовим оператором (оператором терміналу) для експлуатаційної перевірки нових технологічних процесів;

- інструкцій із застосування типових способів і прийомів робіт, що регламентують способи і прийоми виконання окремих елементів технологічних операцій;

- інструкцій з обробки небезпечних вантажів;

- схем складування вантажів, безпечного руху транспорту та інших схем.

Отже, для отримання дозволу для в`їзду на режимну територію місця поставки ТОВ «Стандард Ел Пі Джи» повинна була погодити, зокрема робочу технологічну карту.

Як зазначалося вище та вбачається із матеріалів справи, ТОВ «Стандард Ел Пі Джи» звернулося до начальника адміністрації Одеського морського порту з проханням погодити робочу технологічну карту з метою проведення бункерувальних операцій суден біля причалів Одеського порту 25.04.2023, тобто після спливу строку поставки товару.

Доказів завчасного звернення (у строк поставки товару передбачений договором поставки) до адміністрації Одеського морського порту із вимогою погодити робочу технологічну карту третя особа суду не надала.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що добросовісність це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) ґрунтується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium міститься принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Водночас, з огляду на поданні до суду доказів, колегія суддів зазначає, що ТОВ «Стандард Ел Пі Джи» не доведено належними та допустимими доказами, що несвоєчасна поставка товару відбулась через недобросовісну поведінку позивача, зокрема у зв`язку із несвоєчасним наданням дозвільних документів для в`їзду на місце поставки.

Крім того, колегія суддів зазначає, що гарант не вправі робити власних висновків щодо наявності чи відсутності обов`язку принципала, а зобов`язаний сплатити за гарантією, якщо вимога та додані документи (якщо вони передбачені умовами гарантії) за зовнішніми ознаками відповідають умовам гарантії. Стаття 565 ЦК України визначає вичерпний перелік випадків, коли гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора. Цей перелік, зокрема, не містить такої підстави для відмови гаранта від платежу, які відсутність чи недоведення бенефіціаром порушення основного зобов`язання боржником.

Аналогічні висновки викладені в постанові ОП ВС від 17.05.2024 № 910/17772/20.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що вимога позивача від 2 червня 2023 року № 1703/10-04-06/Вих щодо стягнення коштів по гарантії від 6 квітня 2023 року № С10951/23 на суму 1 760 130,36 грн. відповідала всім умовам вказаної банківської гарантії щодо змісту та порядку представлення, у зв`язку з чим відмова Банку у її задоволенні є неправомірною та необґрунтованою.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги про стягнення 1 760 130, 36 грн заборгованості за банківською гарантією.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає інші посилання скаржників, викладені ними в апеляційних скаргах такими, що не можуть бути підставами для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржників не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

Саме лише прагнення скаржників ще раз розглянути та оцінити ті самі обставини справи і докази в ній не є достатньою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Отже, зазначені в апеляційних скаргах доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянти не подали жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86, 269 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянтів.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Акціонерного товариства «Комінбанк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Стандард Ел Пі Джи» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2024 у справі № 910/16193/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2024 у справі № 910/16193/23 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на скаржників.

4. Матеріали справи № 910/16193/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді А.Г. Майданевич

Б.О. Ткаченко

Дата складення повного тексту 04.07.2024