ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2024 р. Справа№ 920/530/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Хрипуна О.О.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання Польчен А.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 24.06.2024

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "А-МУССОН" на рішення Господарського суду Сумської області від 07.12.2023 (повний текст рішення підписано 18.12.2023)

у справі №920/530/23 (суддя Джепа Ю.А.)

за позовом Комунального підприємства "Сумижилкомсервіс" Сумської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "А-МУССОН"

про стягнення 308 522,79 грн,-

В судовому засіданні 24.06.2024 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Сумської області від 07.12.2023 по справі №920/530/23 закрито провадження в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «А-МУССОН» (40020, Сумська область, м. Суми, вул. Комарова, буд.2, ідентифікаційний код 30991664) на користь Комунального підприємства «Сумижилкомсервіс» Сумської міської ради (вул. Романа Атаманюка, буд. 49А, м. Суми, 40031, ідентифікаційний код 34328815) основного боргу в сумі 25 000 грн (двадцять п`ять тисяч гривень) на підставі пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Задоволено позовні вимоги в іншій частині.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «А-МУССОН» (40020, Сумська область, м. Суми, вул. Комарова, буд.2, ідентифікаційний код 30991664) на користь Комунального підприємства «Сумижилкомсервіс» Сумської міської ради (вул. Романа Атаманюка, буд. 49А, м. Суми, 40031, ідентифікаційний код 34328815) 211 151,11 грн (двісті одинадцять тисяч сто п`ятдесят одну гривню одинадцять копійок) основного боргу, 8 637,31 грн (вісім тисяч шістсот тридцять сім гривень тридцять одну копійку) 3% річних, 63 734, 37 грн (шістдесят три тисячі сімсот тридцять чотири гривні тридцять сім копійок) інфляційних втрат та відшкодування витрат зі сплати судового збору в сумі 4 252, 84 (чотири тисячі двісті п`ятдесят дві гривні вісімдесят чотири копійки).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач 26.01.2024 повторно звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати в задоволеній частині, рішення змінити та відмовити Комунальному підприємству "Сумижилкомсервіс" Сумської міської ради у стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю "А-МУССОН" 211 151,11 грн основного боргу, 8 637,31 грн 3% річних, 63734,37 грн інфляційних втрат.

Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить суд: стягнути з відповідача заборгованість за договорами про надання послуг із прийому та захоронення побутових відходів від 01.08.2019 № 190801-01, від 23.12.2020 № 201223-01 та від 02.01.2020 № 200102-02 в сумі 236 151,11 грн, 3% річних в сумі 8 637,31 грн, інфляційні втрати в сумі 63 734,37 грн; а також стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 4 896,40 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 07.12.2023 по справі №920/530/23 закрито провадження в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «А-МУССОН» (40020, Сумська область, м. Суми, вул. Комарова, буд.2, ідентифікаційний код 30991664) на користь Комунального підприємства «Сумижилкомсервіс» Сумської міської ради (вул. Романа Атаманюка, буд. 49А, м. Суми, 40031, ідентифікаційний код 34328815) основного боргу в сумі 25 000 грн (двадцять п`ять тисяч гривень) на підставі пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Задоволено позовні вимоги в іншій частині.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «А-МУССОН» (40020, Сумська область, м. Суми, вул. Комарова, буд.2, ідентифікаційний код 30991664) на користь Комунального підприємства «Сумижилкомсервіс» Сумської міської ради (вул. Романа Атаманюка, буд. 49А, м. Суми, 40031, ідентифікаційний код 34328815) 211 151,11 грн (двісті одинадцять тисяч сто п`ятдесят одну гривню одинадцять копійок) основного боргу, 8 637,31 грн (вісім тисяч шістсот тридцять сім гривень тридцять одну копійку) 3% річних, 63 734, 37 грн (шістдесят три тисячі сімсот тридцять чотири гривні тридцять сім копійок) інфляційних втрат та відшкодування витрат зі сплати судового збору в сумі 4 252, 84 (чотири тисячі двісті п`ятдесят дві гривні вісімдесят чотири копійки).

Суд першої інстанції виходив з того, що:

- враховуючи факт часткової сплати відповідачем заборгованості з оплати за надання послуг із прийому та захоронення побутових відходів в розмірі 25 000,00 грн, підлягає закриттю провадження у справі в цій частині за відсутністю предмету спору на підставі пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України, в іншій частині вимоги про стягнення основної заборгованості в розмірі 211 151,11 грн, 3% річних та інфляційних втрат є обгрунтованими.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Відповідач не погоджується з рішенням Господарського суду Сумської області від 07.12.2023 по справі №920/530/23 у частині стягнення 283522,79 грн., вважає його прийнятим при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та з порушенням норм процесуального права та при неправильному застосуванні норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

- надані позивачем акт звірки станом на 31.12.2021, акт звірки за період 01.01.2022 по 31.01.2022, акт звірки за період з 01.02.2022 по 28.02.2022 не є зведеними бухгалтерськими регістрами і первинними бухгалтерськими документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а тому не може використовуватися як письмова форма визнання боргу та не є належним і допустимим доказом, що підтверджує заборгованість у розумінні ст.76, 77 ГПК України;

- акт звірки за період 01.01.2022 по 31.01.2022, акт звірки за період з 01.02.2022 по 28.02.2022 не підписаний керівником ТОВ «А-МУССОН», а містить лише підпис бухгалтера, яка не є уповноваженою особою боржника;

- посилався на висновки Верховного Суду, викладені у постанові №916/499/20 від 21.12.2020, при дослідженні питання щодо використання акту звірки взаєморозрахунків, як доказу господарської операції.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача заперечує проти доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, зазначає, що у зв`язку з частковим виконанням договірних обов`язків по сплаті боргу, відповідачем була проведена фактична сплата коштів на рахунок позивача 25000,00 грн. основного боргу, що підтверджує оборотно-сальдова відомість по рахунку 3611 станом на 27.11.2023, дана обставина визначає не тільки фактичне зменшення позовних вимог позивача з 308522,79 грн. до 283522,79 грн., з яких основний борг - 211151,11 грн., 3% річних - 8637,31 грн., інфляційні витрати - 63734,37 грн., 4628,00 грн. - витрати по сплаті судового збору, а і підтвердження відповідачем боргового зобов`язання перед позивачем; вказує, що підписання акту звіряння, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу, тому бухгалтер, який підписав акт звіряння, має такі повноваження в межах здійснення ним бухгалтерського обліку та посадових обов`язків.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 31.01.2024 апеляційну скаргу передано на розгляд судді Скрипці І.М., а відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 31.01.2024 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Хрипун О.О., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2024 залишено апеляційну скаргу без руху з підстав неподання доказів наявності або відсутності електронного кабінету учасників справи та доказів надсилання копії апеляційної скарги до електронного кабінету позивача - Комунального підприємства "Сумижилкомсервіс" Сумської міської ради(за наявності).

27.02.2024 апелянтом до суду подано заяву, до якої долучено апеляційну скаргу з усуненими недоліками, у якій зазначені відомості про наявність або відсутність електронних кабінетів ЕСІТС учасників справи, відповідь №535065 за запитом про наявність зареєстрованого Електронного кабінету ЕСІТС в апелянта - Товариства з обмеженою відповідальністю "А-МУССОН" та докази надсилання копії апеляційної скарги позивачу листом з описом вкладення, оскільки в апелянта відсутні відомості про наявність або відсутність зареєстрованого електронного кабінету позивача - Комунального підприємства "Сумижилкомсервіс" Сумської міської ради.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2024 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «А-МУССОН» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Сумської області від 07.12.2023 у справі №920/530/23; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «А-МУССОН» на рішення Господарського суду Сумської області від 07.12.2023 у справі №920/530/23; призначено до розгляду справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «А-МУССОН» на рішення Господарського суду Сумської області від 07.12.2023 у справі №920/530/23 на 29.04.2024.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 29.04.2024 розгляд справи відкладено на 24.06.2024.

Явка представників сторін

Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Нормами статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачена можливість повідомлення сторін про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії шляхом направлення повідомлень на адресу електронної пошти та з використанням засобів мобільного зв`язку.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 24.06.2024 представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиі на апеляційну скаргу, прийняте у справі рішення просив залишити без змін.

В судове засідання апеляційної інстанції 24.06.2024 представник відповідача не з`явився; про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи положення ч.12 ст.270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка представника відповідача обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у його відсутність за наявними у справі матеріалами.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

Між комунальним підприємством «Сумижилкомсервіс» Сумської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «А-МУССОН» було укладено договір № 190801-01 від 01.08.2019 про надання послуг із прийому та захоронення побутових відходів; договір № 200102-02 від 02.01.2020 про надання послуг із прийому та захоронения побутових відходів та договір № 201223-01 від 23.12.2020 про надання послуг із прийому та захоронення побутових відходів.

Відповідно п. 1.1 вищевказаних договорів, їх предметом є те, що виконавець надає замовнику, який є надавачем послуг з поводження з побутовими відходами на території міста Суми, послуги з захоронення твердих побутових відходів на Полігоні для складування твердих побутових відходів на території В.Бобрицької ради Краснопільського району, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити такі послуги.

Згідно п. 2.2.1 вищезазначених договорів, замовник оплачує виконавцю послуги із захоронення побутових відходів, що утворені населенням багатоповерхових будинків міста Суми шляхом перерахування 21% від загальної суми платежу, отриманого банківською установою на користь замовника за врахування комісійної винагороди ТОВ «Міський єдиний інформаційно-розрахунковий центр» за надані послуги у розмірі 2% від суми платежу та комісійної винагороди банківських установ згідно тарифів банківських установ та поштових відділень зазначених у додатку 1 до договору. Оплата за надані послуги здійснюється на етапі надходження коштів від населення до банківських установ.

Згідно з умовами вказаних договорів Замовник оплачує Виконавцю послуги із захоронення побутових відходів, що утворені населенням багатоповерхових будинків міста Суми шляхом перерахування 21 % від загальної суми платежу, отриманого банківською установою на користь Замовника за вирахуванням комісійної винагороди ТОВ «Міський єдиний інформаційно- розрахунковий центр» за надані послуги у розмірі 2% від суми платежу та комісійної винагороди банківських установ.

Розрахунковим періодом для оплати послуг з захоронення побутових відходів прийнятих для перевезення Замовником від бюджетних організацій та інших Споживачів послуг з поводження з побутовими відходами є календарний місяць. Плата за ці Послуги вноситься Замовником не пізніше 10 числа наступного за розрахунковим, на підставі Акту наданих послуг підписаного уповноваженими представниками Сторін та рахунку, але у будь-якому випадку лише в межах коштів, отриманих від даної категорії Споживачів за послугу з поводження з відходами на розрахунковий рахунок Замовника (п. 2.3 договорів).

Відповідно до п. 2.4. договорів, виконавець зобов`язаний протягом п`яти робочих днів після закінчення календарного місяця, в якому здійснювалось надання послуг, надати замовнику для підписання належним чином оформлений (підписаний та скріплений печаткою) Акт наданих послуг у двох примірниках та рахунок на оплату наданих послуг (п. 2.4 Договорів).

На виконання вищезазначених договорів було підписано сторонами Акти звірки за 2021 рік, за січень-лютий 2022 року.

Відповідно до рішень Виконавчого комітету Сумської міської ради з кінця 2021 року позивач не надає послуги з поводження з побутовими відходами, однак перед позивачем у відповідача є не погашена заборгованість.

Комунальним підприємством «Сумижилкомсервіс» Сумської міської ради на адресу відповідача було направлено претензію № 0111/19 від 16.03.2023 з вимогою погасити наявну заборгованість перед позивачем у розмірі 236 151,11 грн в десятиденний строк з моменту отримання претензії.

Товариство з обмеженою відповідальністю «А-МУССОН» листом №437 від 24.03.2023 було надано відповідь на претензію, в якій зазначено, що між сторонами були досягнуті узгодженості про повне виконання обов`язків по Договорам, а тому дане питання потребує додаткового вирішення.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що рішення суду, яке переглядається, підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Рішення Господарського суду Сумської області від 07.12.2023 по справі №920/530/23 переглядається апеляційним судом в частині стягнення 283522,79 грн., оскільки в іншій частині не оскаржується апелянтом.

Відповідно до приписів статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, а як визначено приписами статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають із підстав встановлених вищевказаною правовою нормою.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання, або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Згідно із статтею 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених зазначеним Кодексом.

Стаття 526 Цивільного кодексу України визначає, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу України та частини сьомої статті 193 Господарського Кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Пунктом 1 частини першої статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вірно встановлено судом першої інстанції, матеріалами справи підтверджується й відповідачем не спростовано наявність заборгованості перед позивачем за надані послуги.

Відповідачем була сплачена заборгованість з оплати за надання послуг із прийому та захоронення побутових відходів в розмірі 25 000,00 грн, що сторонами не заперечується.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 09.11.2018 у справі №911/3685/17, до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, також можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Колегія суддів відхиляє доводи відповідача про підписання актів неуповноваженою особою, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 7 статті 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" головний бухгалтер або особа, на яку покладено ведення бухгалтерського обліку підприємства (далі - бухгалтер), зокрема забезпечує дотримання на підприємстві встановлених єдиних методологічних засад бухгалтерського обліку, складання і подання у встановлені строки фінансової звітності; організує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій; забезпечує перевірку стану бухгалтерського обліку у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах підприємства.

Отже, відповідно до вимог чинного законодавства бухгалтер, який підписав акт звірки, має такі повноваження в межах здійснення ним бухгалтерського обліку та посадових обов`язків.

При цьому, відповідач не надав доказів відсутності у бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю "А-МУССОН" повноважень на підписання актів звірки за період 01.01.2022 по 31.01.2022, за період з 01.02.2022 по 28.02.2022 та доказів того, що така особа не обіймала посаду бухгалтера або ж взагалі не працювала в Товаристві з обмеженою відповідальністю "А-МУССОН". Окрім того, зазначені акти звірки містять печатки Товариства з обмеженою відповідальністю "А-МУССОН".

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, про обґрунтованість позову в частині основної заборгованості в розмірі 211 151,11 грн.

Стаття 629 Цивільного кодексу України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним з наслідків порушення зобов`язання, передбачених статтею 611 цього ж Кодексу є сплата неустойки.

За змістом статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вказана норма є спеціальним видом цивільно-правової відповідальності за прострочення грошового зобов`язання. Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до наведеного позивачем розрахунку 3% річних складають 8 637, 31 грн, що нараховані за загальний період з 28.02.2022 по 18.05.2023; інфляційні збитки складають 63 734, 37 грн.

За висновками місцевого господарського суду, з чим погоджується колегія суддів, здійснений позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат є арифметично вірним, тому останні є обґрунтованими, правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують вірного по суті рішення суду, при ухваленні якого судом надано оцінку як кожному доказу окремо, так і в їх сукупності, вірно встановлено характер спірних правовідносин та в цілому правильно застосовано норми матеріального права, які їх регулюють.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди відповідача з висновками суду першої інстанції про задоволення позову в частині стягнення 283522,79 грн., а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що у апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б дійти висновку про помилковість висновків суду першої інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Твердження позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, доводи відповідача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про задоволення позовних вимог в частині стягнення 283522,79 грн.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "А-МУССОН" на рішення Господарського суду Сумської області від 07.12.2023 у справі №920/530/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 07.12.2023 у справі №920/530/23 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "А-МУССОН".

4. Матеріали справи №920/530/23 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови підписано 03.07.2024.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді О.О. Хрипун

А.О. Мальченко