РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.07.2024Справа № 910/4485/24
за позовом Державного підприємства "Антонов"

до Державного підприємства "Завод 410 ЦА"

про стягнення 10 603,55 грн.

Суддя: Людмила ШКУРДОВА.

Представники: без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа № 910/4485/24 за позовом Державного підприємства "Антонов" до Державного підприємства "Завод 410 ЦА" про стягнення штрафних санкцій у розмірі 10 603,55 грн за договором поставки № 22.1528.2021 від 22.10.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати поставленого позивачем товару за договором поставки № 22.1528.2021 від 22.10.2021, у зв`язку з чим позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3 492, 97 грн - інфляційних втрат, 585, 36 грн - 3% річних та 6 525,22 грн пені за порушення строків поставки товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/4485/24 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач заявив клопотання про зменшення нарахованих до стягнення санкцій, посилаючись на наявність форс-мажорних обставин в зв`язку з військовою агресією.

26.04.2024 від Державного підприємства "Антонов" надійшло клопотання про заміну сторони на його правонаступника, у зв`язку з реорганізацією Державного підприємства "Антонов" в Акціонерне товариство "Антонов".

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Між Державним підприємством «Антонов» та Державним підприємством "Завод 410 ЦА" укладено договір №22.1528.2021 від 22 жовтня 2021. Згідно пункту 1.1. договору продавець зобов`язується виготовити та поставити покупцеві продукцію, а покупець її прийняти і оплатити. Пунктом 3.1. Договору визначено, що ціни на товар, що поставляється за даним договором, дійсні тільки для даного договору та приймаються на умовах «EXW, склад продавця, відповідно до міжнародних правил класифікації «ІНКОТЕРМС», редакції 2010 з урахуванням вартості тари, пакування і маркування товару.

Відповідно до п. 3.1.1. договору вартість товару згідно з додатком № 1 до даного договору складає 46 245,34 (сорок шість тисяч двісті сорок п`ять) гривень та 34 коп., у тому числі ПДВ - 7 707,56 (сім тисяч сімсот сім) гривень та 56 коп. Згідно п. 3.2. Договору загальна сума даного договору згідно з додатком № 1 складає 46 245,34 (сорок шість тисяч двісті сорок п`ять) гривень та 34 коп., у тому числі ПДВ - 7 707,56 (сім тисяч сімсот сім) гривень та 56 коп. Розрахунки проводяться покупцем після пред`явлення продавцем рахунку на оплату товару, а саме: протягом 15 (п`ятнадцяти) банківських днів з дати отримання рахунку на оплату товару, покупець прямим банківським переказом на рахунок продавця проводить авансовий платіж у розмірі 30% від суми вказаної у додатку № 1 до даного договору, що складає 13 873,60 (тринадцять тисяч вісімсот сімдесят три) гривні та 60 коп., у тому числі ПДВ - 2 312,27 (дві тисячі триста дванадцять) гривень та 27 коп. (п. 4.1.1. договору).

Остаточний платіж у розмірі 70% від суми, що вказана у додатку №1 до даного договору, переводиться покупцем протягом 10 (десяти) банківських днів після отримання повідомлення від продавця про готовність товару до відвантаження, а саме 32 371,74 (тридцять дві тисячі триста сімдесят одну) гривень та 74 коп., у тому числі ПДВ - 5 395,29 (п`ять тисяч триста дев`яносто п`ять) гривень та 29 коп. (п. 4.1.2. Договору).

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною першою ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина друга ст. 712 Цивільного кодексу України).

На виконання п.4.1.1. Договору продавець виставив покупцю рахунок № 11-71 від 25.01.2022, який було отримано останнім 31.01.2022. Так, за умовами договору покупець мав здійснити авансовий платіж у розмірі 13 873,60 грн, в тому числі ПДВ - 2 312,27 грн, у період з 01.02.2022 по 21.02.2022 (включно). Разом з тим, відповідач здійснив платіж - 04.10.2022, що підтверджується випискою по особовому рахунку продавця за 04.10.2022, чим прострочив період з 22.02.2022 по 03.10.2022. На виконання п. 4.1.2. договору покупцю направлено рахунок № 11-71/1 від 17.01.2023, який отримано останнім 25.01.2023, відповідно до якого покупець мав сплатити остаточний платіж у розмірі 32 371,74 грн, в тому числі ПДВ - 5 395,29грн, з 26.01.2023 по 08.02.2023 (включно), однак здійснив платіж лише 04.10.2022, тобто із простроченням. Продавець виконав умови договору в повному обсязі, що підтверджується наказом накладною № 17 на відпуск ТМЦ на сторону від 21.06.2023.

13.06.2023 відповідачем було здійснено повну оплату основної заборгованості по договору у розмірі 32 371,74 грн.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна норма закріплена у статті 193 Господарського кодексу України, згідно з якою, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Положенням статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно пункту 8.2. Договору - у разі порушення термінів платежів, що обумовлені в п. 4.1. даного договору покупець сплачує продавцю пеню у розмірі 0,1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день затримки.

Позивачем за порушення строків здійснення оплати за договором нараховано інфляційних втрат у розмірі 3 492,97 грн (2 545,45 грн + 947,52 грн), 3% річних у розмірі 585,36 грн (255,43 грн + 329,93 грн), пені у розмірі 6 525,22 грн (2 511,12 грн + 4 014,10 грн).

Відповідач заявив клопотання про зменшення нарахованих до стягнення санкцій, посилаючись на наявність форс-мажорних обставин в зв`язку з військовою агресією.

Виходячи з того, що інфляційні нарахування і 3% річних не є санкціями в розумінні цивільного законодавста, а є компенсацією матеріальних втрат в зв`язку з наявністю інфляційних процесів, вимоги про зменшення суми стягнення в цій частині задоволенню не підлягають. Щодо зменшення пені за прострочку платежів, то враховуючи фінансовий стан боржника, а також те, що строк виконання договору співпав з початком повномасштабного вторгнення агресора, суд вважає за можливе зменшити підлягаючу до стягнення пеню до 3 262,61 грн.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.74, 76-80, 129, 236 - 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з з Державного підприємства «Завод 410 ЦА» ( 03151, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 94, ) на користь Акціонерного товариства «Антонов» ( 03062, м. Київ, вул. Мрії, буд. 1, 2) 3 492,97 грн (три тисячі чотириста дев`яносто дві) грн 97 коп інфляційних втрат, 585,36 грн ( п`ятсот вісімдесят п`ять) грн 36 коп 3% (три проценти) річних, 3 262,61 грн (три тисячі двісті шістдесят дві) грн 61 коп пені та 2 422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. витрат зі сплати судового збору.

3.Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Людмила ШКУРДОВА