СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року м. Харків Справа № 922/3722/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Тихий П.В., суддя Плахов О.В. , суддя Терещенко О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Комунального підприємства "АКВА" Шевченківської селищної ради (вх.№2368Х/1-43) на рішення господарського суду Харківської області від 20.10.2023 (суддя П.В.Хотенець, повне рішення складено 20.10.2023) у справі №922/3722/23

за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут", м. Харків;

до Комунального підприємства "АКВА" Шевченківської селищної ради, смт. Шевченкове;

про стягнення 64770,77 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Комунального підприємства "АКВА" Шевченківської селищної ради, в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість за електричну енергію за листопад 2022 в сумі 59659,60 грн, пеню за період з 03.03.2023 по 30.04. 2023 в сумі 4822,07 грн, 3% річних за період з 03.03.2023 по 30.04.2023 у сумі 289,10 грн за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 65-248 від 04.04.2022. Просить покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору. Також просить розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Рішенням господарського суду Харківської області від 20.10.2023 у справі №922/3722/23 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Комунального підприємства "АКВА" Шевченківської селищної ради на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" заборгованості за електричну енергію за листопад 2022 року в сумі 59659,60 грн за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №065-248 від 04 квітня 2022 року на поточний рахунок із спеціальним режимом використання НОМЕР_1 в Філії ХОУ АТ "Ощадбанк", МФО 351823, .

Стягнуто з Комунального підприємства "АКВА" Шевченківської селищної ради на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" пеню за період з 03 березня 2023 року по 30 квітня 2023 року включно у сумі 4822,07 грн, 3% річних за період з 03 березня 2023 року по 30 квітня 2023 року включно в сумі 289,10 грн за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №065-248 від 04 квітня 2022 року, а також судовий збір у сумі 2684,00 грн на поточний рахунок НОМЕР_2 в Філії ХОУ АТ "Ощадбанк", МФО 351823, .

Комунальне підприємство "АКВА" Шевченківської селищної ради не погодившись з рішенням, ухваленим господарським судом першої інстанції, звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 20.10.2023 у справі №922/3722/23, застосувати ч.3 статті 551 ЦК України та відмовити в позові в частині стягнення 3% річних та пені. Судові витрати покласти на позивача.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що позивачем не було вчасно виставлено платіжні документи, а саме за квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, тобто, за ці календарні місяці розрахунки позивач для оплати відповідачу не надав. Позивач надав рахунок, лише за листопад 2022 одним платіжним документом за вісім місяців, по ціні встановленій для листопада 2022. Тобто, на думку відповідача, позивач всупереч умовам Договору № 65-248, надав платіжні документи не за належним розрахунковим періодом.

Відповідачем наголошує, що з метою врегулювання питання розбіжностей у кількості спожитої електроенергії за листопад 2022, а також з метою уникнення судових спорів, було направлено позивачу лист №29 від 07.03.2023 з проханням здійснити перерахунок вартості електроенергії за квітень-листопад 2022 з розбивкою на відповідні періоди часу (помісячно), з урахуванням цін, зазначених на сайті ПpAT Харківенергозбут. Але відповіді не отримано.

Тобто, відповідач не погоджується із розрахунком заборгованості, виконаний у листопаді 2022, в якому ПpAT «Харківенергозбут» за період з квітня по листопад 2022 за використані KП «Аква» кВт*год здійснило нарахування за період квітень - листопад 2022 одним платіжним документом.

З апеляційної скарги вбачається, що відповідач визнає існування заборгованості за спожиту електроенергію перед відповідачем, при цьому, вважає, що її розмір заявлений до стягнення ПрАТ «Харківенергозбут» таким, що не відповідає дійсності.

Одночасно в апеляційній скарзі відповідач зазначає, що територія Шевченківської селищної територіальної громади з 26.02.2022 була окупована та деокупована українськими військами 05.09.2022, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграціі тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309. Введення воєнного стану в Україні, окупація, а також понесені від військової агресії збитки та зважаючи на матеріальний стан, в якому опинився відповідач, обґрунтовано підтверджують наявність виняткових обставин, існування яких дає підстави для застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України та відмови у позові в частині стягнення пені та 3% річних.

Також апелянт наголошує, що враховуючи положення п.п. 4 п. 3 Прикінцевих положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби від 17.03.2020 та п. 16 постанови НКРЕКП від 25.02.2022, яка є чинною та обов`язковою для суб`єктів спірних правовідносин, відсутні правові підстави для нарахування пені.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.11.2023 у справі №922/3722/23 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Тихий П.В., суддя Плахов О.В., суддя Терещенко О.І.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.11.2023, зокрема, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "АКВА" Шевченківської селищної ради на рішення господарського суду Харківської області від 20.10.2023 у справі №922/3722/23. Витребувано з господарського суду Харківської області матеріали справи №922/3722/23. Ухвалено здійснювати розгляд апеляційної скарги Комунального підприємства "АКВА" Шевченківської селищної ради на рішення господарського суду Харківської області від 20.10.2023 у справі №922/3722/23 порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Встановлено позивачу встановити строк - не пізніше 10 днів з моменту вручення даної ухвали, протягом якого він має право подати відзив на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам ч.2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України.

14.11.2023 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №922/3722/23.

13.12.2023 від "АКВА" Шевченківської селищної ради надійшло клопотання про зупинення провадження у справі (вх.№15448).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.12.2023 задоволено клопотання Комунального підприємства "АКВА" Шевченківської селищної ради про зупинення провадження у справі №922/3722/23. Зупинено провадження у справі №922/3722/23 до набрання законної сили рішенням Господарського суду Харківської області у справі №922/4903/23. Учасникам справи ухвалено повідомити Східний апеляційний господарський суд про набрання законної сили рішенням Господарського суду Харківської області у справі №922/4903/23.

27.12.2023 від Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№16207), в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В обґрунтування своїх заперечень вказує на те, що розрахунки за спожиту електроенергію зі споживачем ПрАТ Харківенергозбут проводить на підставі переданих від оператора системи розподілу АТ Харківобленерго показів приладу обліку у відповідності до наведених вимог згідно з умовами договору. Визначення обсягу спожитої електричної енергії не відноситься до компетенції ПрАТ Харківенергозбут, а відноситься до ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії, що затверджені Постановою НКРЕКП від 27.12.2017 № 1470 (пп.2 п.2.3. Розділ 2).

23.02.2023 відповідачу надіслано засобами поштового зв`язку рахунок електричної енергії та акт приймання-передачі (докази містяться в додатках до позовної заяви). Відповідно до п.4 Комерційної пропозиції № 1 В разі неотримання Споживачем рахунків Постачальник направляє поштовим зв`язком. У такому разі рахунки вважаються отриманими Споживачем з дня їх відправлення. Відповідач отримав рахунок за листопад 2022, що містить обсяги спожитої електричної енергії згідно з переданими оператором системи розподілу даними та відповідно до акту приймання-передачі за листопад 2022 та витягу з реєстру обсягів електричної енергії по споживачу.

Стосовно нарахування 3% річних, позивач, посилаючись на правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 №703/2718/16-ц, зазначає, що нарахування відсотків річних мають компенсаційних характер, а тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, щодо їх нарахування на основну суму боргу.

Також зауважує, що відповідачем не доведено наявність виняткових обставин, існування яких давало б підстави для зменшення розміру нарахованих пені та 3% річних.

23.05.2024 до канцелярії апеляційного суду від Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" надійшло клопотання про поновлення провадження у справі №922/3722/23 у зв`язку із набрання законної сили рішенням Господарського суду Харківської області у справі №922/4903/23 від 26.03.2024 (вх.№7174). Копію рішення додано до клопотання.

Ухвалою східного апеляційного господарського суду від 25.05.2024 поновлено провадження у справі №№922/3722/23; розгляд апеляційної скарги Комунального підприємства "АКВА" Шевченківської селищної ради на рішення господарського суду Харківської області від 20.10.2023 у справі №922/3722/23 ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

29.05.2024 від "АКВА" Шевченківської селищної ради надійшло клопотання про зупинення провадження у справі (вх.№7425).

В обґрунтування клопотання зазначає, що ухвалою від 22.04.2024 позовну заяву Комунального підприємства «АКВА» до Акціонерного товариства «Харківобленерго» про зобов`язання вчинити певні дії прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №922/1334/24. В даному позові КП "АКВА" просить суд зобов`язати відповідача АТ «Харківобленерго» визначити щомісячні обсяги спожитої позивачем КП «АКВА» електричної енергії за розрахункові місяці, а саме: за квітень, жовтень та листопад 2022 року, за середньодобовим обсягом споживання, який розраховується на основі зафіксованих двох останніх послідовно зчитаних показів лічильника(ів) та кількості днів між цими зчитуваннями (без урахування днів, коли відбувались перерви в електропостачанні споживача) по договору № 65-248. Відповідно до визначеного об`єму АТ «Харківобленерго», ПрАТ «Харківенергозбут» розраховує плату за використану електричну енергію.

Заявник вважає, що у зв`язку з тим, що існує спір про об`єм використаної (спожитої) електричної енергії в листопаді 2022, який вирішується в судовому порядку, існує необхідність зупинення провадження по справі №922/3722/23 до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 922/1334/24.

30.05.2024 від Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" надійшли додаткові письмові пояснення (вх.№7466) та заперечення проти клопотання про зупинення провадження у справі (вх.№7534 від 31.05.2024). Позивач вважає, що відсутні підстави для зупинення провадження в даній справі, так як у суду, який розглядає цю справу, наявна можливість самостійно встановити обставини, які мають значення для її правильного вирішення, а клопотання відповідача про зупинення провадження у справі вказує на бажання затягувати її розгляд.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.06.2024 у задоволенні клопотання Комунального підприємства "АКВА" Шевченківської селищної ради про зупинення провадження у справі №922/3722/23 (вх.№7534 від 31.05.2024) відмовлено з огляду на те, що матеріали даної справи містять усі необхідні документи для встановлення обставин (фактів), які є предметом судового розгляду, та можуть бути в повному обсязі самостійно встановлені судом у даній справі.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що сторони належним чином повідомлені про розгляд скарги в порядку спрощеного позовного провадження.

Заперечень проти розгляду скарги в порядку спрощеного провадження від учасників справи не надходило.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила таке.

У зв`язку з відокремленням функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України Про ринок електричної енергії від 13.04.2017 (далі - Закон), з 01.01.2019 ПрАТ "Харківенергозбут" є постачальником електричної енергії за вільними цінами на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП, Регулятор) від 19.06.2018 № 505 та постачальником універсальних послуг на території Харківської області у відповідності до Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 №1268.

ПрАТ Харківенергозбут, як постачальник електричної енергії за вільними цінами здійснює постачання електричної енергії з 01.01.2019 в порядку, визначеному Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312 (надалі - Правила) та на умовах договору постачання електричної енергії споживачу.

На виконання пункту 13 розділу XVII Закону України Про ринок електричної енергії, під час здійснення заходів з відокремлення було створено електропостачальника ПрАТ Харківенергозбут, а АТ Харківобленерго виконує функції з розподілу електричної енергії на території Харківської області та є оператором системи розподілу.

Відповідно до статті 4 Закону України Про ринок електричної енергії учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Згідно з частиною 2 статті 56 Закону України Про ринок електричної енергії, постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

В пункті 1.1.1. Правил роздрібного ринку електричної енергії (надалі - Правила) затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.08.2018 №312 (надалі Постанова №312) зазначено, що ці Правила регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами.

Учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби. Ці Правила є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку.

Згідно з пунктами 4.12 та 4.13 розділу IV Правил, розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Згідно з пунктом 10 Постанови № 312, до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний оператор системи розподілу.

У відповідності до пункту 4.3 Правил дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

За вимогами пункту 9.1.1 Розділу IX Кодексу комерційного обліку, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №311, обмін даними між адміністратором комерційного обліку, постачальником послуг комерційного обліку та учасниками ринку здійснюється на договірних засадах у вигляді електронних документів.

Отже, у відповідності до встановлених норм чинного законодавства, оператор системи розподілу - АТ Харківобленерго адмініструє точки комерційного обліку електричної енергії, отримує від споживача або зчитує самостійно покази засобів комерційного обліку електричної енергії, визначає обсяги електричної енергії спожитої споживачем та надає цю інформацію постачальнику електричної енергії, на підставі чого ПрАТ Харківенергозбут проводить розрахунки із споживачем (відповідачем) згідно з умовами договору.

Таким чином, розрахунки за спожиту електроенергію зі споживачем, ПрАТ Харківенергозбут проводить на підставі переданих від оператора системи розподілу - АТ Харківобленерго показів приладу обліку у відповідності до наведених вимог згідно з умовами договору.

Договір між електропостачальником та споживачем укладається шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником.

Публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним та розміщений на офіційному сайті ПрАТ "Харківенергозбут": zbutenergo.kharkov.ua.

Комунальне підприємство Аква Шевченківської селищної ради приєдналося до умов договору № 65-248 з 04.04.2022 шляхом підписання заяви-приєднання на умовах комерційної пропозиції.

Порядок розрахунків за договором визначається відповідно до комерційної пропозиції № 1, яка є невід`ємним додатком до договору.

Відповідно до п. 2.1 договору, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору.

Згідно з п. 5.8 договору, розрахунковим періодом є календарний місяць.

Пунктом 5.9 та п. 5.13 договору передбачено, що оплата вартості електричної енергії здійснюється споживачем шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника, споживач здійснює оплату за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії через постачальника.

Відповідно до п. 5.10 договору, оплата рахунку постачальника має бути здійснена споживачем у строк, визначений в комерційній пропозиції (публічній), яка є додатком 3 до договору.

За умовами п.1 Комерційної пропозиції №1 (Додаток 3 до Договору №65-248 ) - (далі Комерційна пропозиція) сума коштів, яку має оплатити споживач за спожиту в розрахунковому періоді електричну енергію, визначається як добуток фактичного обсягу спожитої електричної енергії на діючу ціну у розрахунковому періоді.

Пунктом 3 Комерційної пропозиції визначено, що розрахунковим періодом є календарний місяць.

Оплата електричної енергії, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, здійснюється Споживачем у формі попередньої оплати визначеної на основі фактичного обсягу відпущеної електричної енергії за відповідний попередній період. Якщо авансовий платіж розраховується для споживача, фактичний обсяг відпущеної електричної енергії якого за попередній період дорівнює 0 (або для нових споживачів), сума попередньої оплати визначається на основі розрахункових значень обсягу електричної енергії на наступний період.

Розрахунок суми попередньої оплати здійснюється Споживачем шляхом множення чинної у розрахунковому періоді ціни на електричну енергію, що включає в себе ціну на постачання електричної енергії і розподіл електричної енергії на фактичний обсяг відпущеної електроенергії за відповідний попередній період. Попередня оплата здійснюється Споживачем самостійно до початку найближчого наступного розрахункового періоду.

Остаточний розрахунок споживача за електричну енергію за розрахунковий період здійснюється відповідно до фактичного обсягу електричної енергії визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка Споживачу Постачальником, в якому зазначаються суми до сплати за використану електричну енергію в тому числі за послугу з розподілу електричної енергії.

У разі відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності в платіжному документі в реквізиті Призначення платежу посилань на період за який здійснюється оплата, або перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані Споживачем за електричну енергію, Постачальник має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості Споживача з найдавнішим терміном її виникнення.

У разі зміни тарифу надлишок (передплата) оплаченої, але не спожитої електричної енергії, зараховується Споживачу на його особовий рахунок, як авансовий платіж за новими тарифами в наступному розрахунковому періоді.

Укладення сторонами та дотримання споживачем узгодженого графіка погашення заборгованості не звільняє споживача від оплати поточного споживання електричної енергії поточного періоду.

Відповідно до п. 4 Публічної комерційної пропозиції №1 рахунок за спожиту електричну енергію надається Споживачу протягом 5 робочих днів від дня закінчення розрахункового періоду. Рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 5-ти робочих днів від дня отримання рахунка Споживачем.

Рахунки на оплату надаються Споживачу у відповідних структурних підрозділах Постачальника. В разі неотримання Споживачем рахунків Постачальник направляє рахунки Споживачу поштовим зв`язком. У такому разі рахунки вважаються отриманими Споживачем з дня їх відправлення.

Оплата вартості електричної енергії, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії здійснюється Споживачем на поточний рахунок із спеціальним режимом використання.

Відповідно до п. 6.2 Договору Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до переданих операторами системи розподілу даними, Приватним акціонерним товариством "Харківенергозбут" для Комунального підприємства "АКВА" Шевченківської селищної ради було сформовано рахунки за електричну енергію: за листопад 2022 на суму 49716,33 грн, ПДВ 20 % 9943,27 грн, всього разом з ПДВ 20 % - 59659,60 грн. 23.02.2023 відповідачу було надіслано засобами поштового зв`язку рахунок електричної енергії та акт приймання-передачі.

Відповідач отримав рахунок за листопад 2022, що містить обсяги спожитої електричної енергії згідно з переданими оператором системи розподілу даними та відповідно до акту приймання-передачі за листопад 2022 року та витягу з реєстру обсягів електричної енергії по споживачу.

Станом на 01.05.2023 у відповідача перед позивачем наявна заборгованість за договором № 65-248 від 04.04.2022 за листопад 2022 у сумі 59659,60 грн, яка залишилась відповідачем не сплаченою.

Вказані вище обставини стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду Харківської області, в якому останній просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за електричну енергію за листопад 2022 в сумі 59659,60 грн, пеню за період з 03.03.2023 по 30.04. 2023 в сумі 4822,07 грн, 3% річних за період з 03.03.2023 по 30.04.2023 у сумі 289,10 грн за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 65-248 від 04.04.2022.

20.10.2023 господарським судом Харківської області ухвалено рішення про задоволення позовних вимог з підстав викладених вище.

При перегляді рішення місцевого господарського суду із врахуванням меж апеляційного перегляду згідно положень ст. 269 ГПК України, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з такого.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України). За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України (надалі ГК України), в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 714 ЦК України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Згідно ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" встановлено, що постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Відповідно до ст.ст. 526, 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок та зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Як було зазначено вище, згідно з переданими даними від АТ Харківобленерго, ПрАТ Харківенергозбут, як постачальником, було проведено відповідачу (споживачу) відповідне нарахування та за результатами розрахункового періоду сформовано та виставлено рахунок за спожиту електричну енергію: за листопад 2022 на суму 49716,33 грн, ПДВ 20 % 9943,27 грн, всього разом з ПДВ 20 % - 59659,60 грн., який відповідачу було надіслано засобами поштового зв`язку рахунок електричної енергії та акт приймання-передачі.

Відповідач отримав рахунок за листопад 2022, що містить обсяги спожитої електричної енергії згідно з переданими оператором системи розподілу даними та відповідно до акту приймання-передачі за листопад 2022 та витягу з реєстру обсягів електричної енергії по споживачу. Так, відповідачем (споживачем) за листопад 2022 фактично спожито 9774 кВт*год, що підтверджується витягом з реєстру фактичних обсягів електричної енергії та не заперечується відповідачем.

Колегія суддів наголошує, що визначення обсягу спожитої електричної енергії не відноситься до компетенції ПрАТ Харківенергозбут, а відноситься до Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії, що затверджені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 27.12.2017 № 1470 (підпункт 2 пункту 2.3. Розділу 2 Ліцензійних умов).

Таким чином, витяг з реєстру фактичних обсягів електричної енергії за 11/2022 року, (передані оператором системи розподілу - АТ Харківобленерго) відповідно до якого позивачем було виставлено рахунок, свідчить про те, що ПрАТ Харківенергозбут, як постачальник, виконало свої зобов`язання по договору належним чином та в повному обсязі щодо поставки електричної енергії споживачу (відповідачу) - Комунальному підприємству Аква Шевченківської селищної ради.

А отже, посилання апелянта, на те, що позивач надав єдиний рахунок за 8 (вісім) місяців, без розриву на відповідні періоди часу, а саме за кожен місяць окремо та здійснив нарахування за період квітень - листопад 2022 одним платіжним документом, є безпідставними.

Приймаючи до уваги викладені обставини щодо доведеності з боку позивача факту порушення відповідачем умов договору та діючого законодавства, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про постачання електричної енергії споживачу №65-248 від 04.04.2022 за листопад 2022 у розмірі 59659,60 грн.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що ПрАТ "Харківенергозбут" не погоджується з оскаржуваним рішення місцевого господарського суду в частині стягнення 3% річних та пені.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у сумі 289,10 грн судова колегія зазначає наступне.

Пунктом 7 Комерційної пропозиції №1 визначено, що у разі порушення Споживачем строків оплати електричної енергії в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, передбачених п. 4 комерційної пропозиції Постачальник проводить нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюються нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочки; 3% річних з простроченої суми. При цьому сума грошового зобов`язання за договором повинна бути оплачена Споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Суми пені, 3% річних, інфляційних зазначаються у розрахунковому документі окремим рядком, та повинні бути сплачені протягом 5 робочих днів від дня його отримання Споживачем. Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частина 2 статті 625 Цивільного кодексу України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3% річних від простроченої суми.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07.04.2020 у справі №910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3 % річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019р. у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019р. у справі № 922/3095/18, від 18.03.2020р. у справі № 902/417/18.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у відповідній частині та стягненні з відповідача на користь позивача 3% річних в сумі 289,10 грн за період з 03.03.2023 по 30.04.2023.

Аргументи апелянта на те, що введення в Україні воєнного стану, окупація, а також понесені від військової агресії збитки та зважаючи на матеріальний стан, в якому опинився відповідач, обґрунтовано підтверджують наявність виняткових обставин, існування яких дає підстави для застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України та відмови у позові в частині стягнення 3% річних, не приймаються, з огляду на таке.

Так, апелянт вказує на те, що Шевченківська селищна територіальна громада Куп`янського району Харківської області, на території якої розташоване КП "Аква" Шевченківської селищної ради, з перших днів опинилася під окупацією ворожих військ, частина території громади знаходилася в зоні активних бойових дій; по сьогоднішній день територія Шевченківської селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області входить до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309; відповідач здійснює забезпечення життєдіяльності всієї Шевченківської селищної територіальної громади, основними завданнями є: водопостачання, водовідведення, теплопостачання; у порівнянні з довоєнним періодом у декілька разів збільшилась кількість аварійних ситуацій на мережах, пориви трубопроводів, зокрема пов`язаних з ракетними ударами; працівники відповідача працювали в окупації та працюють зараз, ризикуючи своїм життям у різних ситуаціях; відповідач на сьогодні обслуговує населення у кількості 14-16 тис. чол. громади та 1341 чол. переселенців з Куп`янського району; з дня деокупації по сьогоднішній день відповідач поступово відновлює свою статутну діяльність, відновлює усі дані по підприємству, відновлює комп`ютерну базу, що також дещо ускладнює господарську діяльність підприємства.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно зі ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені. При застосуванні правил про зменшення неустойки суди не мають якогось усталеного механізму зменшення розміру неустойки, тому кожного разу потрібно оцінювати обставини та наслідки порушення зобов`язання на предмет наявності виняткових обставин на стороні боржника.

Висновок суду щодо необхідності зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

При вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд має дати належну оцінку правовідносинам сторін з точки зору винятковості випадку.

За змістом ст. ст. 546, 549 ЦК України, ст. 230 ГК України неустойка має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є, в першу чергу, захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Суд не може визнати достатніми для зменшення розміру неустойки аргументи відповідача, які покладено в обґрунтування клопотання про зменшення штрафних санкцій, оскільки, зобов`язання мають бути виконані належним чином.

Відповідно до статті 42 ГК України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно зі ст. 44 ГК України підприємництво здійснюється на основі, зокрема, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утримання від) таких дій (аналогічні правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 910/15484/17).

Військові дії та введення воєнного стану є виключними важкими обставинами, які у рівній мірі впливають на обидві сторони.

При цьому, слід також врахувати, що заявлений до стягнення розмір 3% у сумі 289,10 грн не є надмірним, у зв`язку з чим відсутні підстави, з якими пов`язується визначене у статтях 551 ЦК України та 233 ГК України право суду на зменшення розміру 3% річних.

Отже, відсутні правові підстави для зменшення розміру 3% річних, заявлених до стягнення з відповідача.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3 % річних у сумі 289,10 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Зміст оскаржуваного рішення свідчить про те, що суд першої інстанції також дійшов висновку щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 4822,07 грн пені за період з 03.03.2023 по 30.04.2023.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується із вищенаведеним висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для стягнення пені в розмірі 4822,07 грн, з огляду на таке.

Відповідно до ст.ст 216 218 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" унормовано, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Правовий статус НКРЕКП, її завдання, функції, повноваження та порядок їх здійснення визначає Закон України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг".

Відповідно до ст. 1 вказаного Закону Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України. Особливості спеціального статусу Регулятора обумовлюються його завданнями і повноваженнями та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливостях організації та порядку діяльності Регулятора, в особливому порядку призначення членів Регулятора та припинення ними повноважень, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Регулятора та гарантії незалежності в прийнятті ним рішень у межах повноважень, визначених законом, встановленні умов оплати праці членів та працівників Регулятора.

Згідно з ч. 1 ст. 3 цього Закону Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 6 Закону України "Про ринок електричної енергії" до повноважень Регулятора на ринку електричної енергії належать, зокрема, затвердження правил ринку, правил ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку, кодексу системи передачі, кодексу систем розподілу, кодексу комерційного обліку, правил роздрібного ринку, порядку розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів, який включає в тому числі положення щодо особливостей розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів з третіми державами, інших нормативно-правових актів та нормативних документів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 6 Закону України "Про ринок електричної енергії" Регулятор має право приймати рішення, що є обов`язковими до виконання учасниками ринку.

Пунктом 3 ч. 4 ст. 14 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" визначено, що Регулятор на своїх засіданнях приймає нормативно-правові акти з питань, що належать до його компетенції. Згідно частини 5 цієї статті рішення Регулятора оформлюються постановами, крім рішень щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення контролю, які оформлюються розпорядженнями. Рішення Регулятора підписуються Головою.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 вказаного Закону для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор приймає обов`язкові до виконання рішення з питань, що належать до його компетенції.

Наведені вище положення свідчать про те, що НКРЕКП (Регулятор) здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, Регулятор на своїх засіданнях приймає нормативно-правові акти з питань, що належать до його компетенції та є обов`язкові до виконання.

Пунктом 5 постанови НКРЕКП №332 від 25.02.2022 (в редакції від 27.02.2022) рекомендовано учасникам ринку електричної енергії на період дії особливого періоду зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії".

Підпунктом 16 п. 1 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг № 332 від 25.02.2022 надано настанови зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" між учасниками ринку електричної енергії на період воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування.

Отже, підпункт 16 пункту 1 постанови НКРЕКП №332 від 25.02.2022 встановлює заборону нарахування та стягнення штрафних санкцій.

Колегія суддів зазначає, що незважаючи на те, що постанова НКРЕКП №332 від 25.02.2022 має нижчу юридичну силу порівняно з ЦК України та ГК України, втім її норми є обов`язковими до виконання всіма учасниками ринку та мають застосовуватись останніми у своїй господарській діяльності на ринку електроенергії, зокрема, які уклали між собою двосторонні договори відповідно до ст. 66 Закону України "Про ринок електричної енергії", що також обумовлено положеннями ст. 179 ГК України, яка встановлює нормативне обмеження вільного розсуду сторін господарського договору при визначенні його умов у разі укладання типового договору.

Аналогічного висновку дійшла Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 19.04.2024 у справі №911/1359/22.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення пені за період з 03 березня 2023 року по 30 квітня 2023 року у сумі 4822,07 грн. А отже, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з підстав невірного застосування норм матеріального права. З прийняттям нового рішення в цій частині про відмову в позові.

Згідно положень статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку щодо часткового задоволення апеляційної скарги, скасування рішення господарського суду першої інстанції в частині стягнення пені в сумі 4822,07 грн та судового збору в сумі 199,82 грн та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову в позові щодо стягнення пені у розмірі 4822,07 грн, залишивши в решті оскаржуване рішення місцевого господарського суду без змін та розподіливши судові витрати відповідно до ст. 129 ГПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 269, п. 2 ч.1 ст.275, п.4 ч.1 ст. 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Аква" Шевченківської селищної ради задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Харківської області від 20.10.2023 у справі №922/3722/23 скасувати в частині стягнення пені в сумі 4822,07 грн та судового збору в сумі 199,82 грн.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким у стягнення пені в сумі 4822,07 грн відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 126, код ЄДРПОУ ) на користь Комунального підприємства "Аква" Шевченківської селищної ради (63601, Харківська обл., смт. Шевченкове, пров. Ломоносова, б. 5, ) 199,82 грн судового збору за подання позову та 299,73 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Видати наказ.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту до Верховного суду у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя П.В. Тихий

Суддя О.В. Плахов

Суддя О.І. Терещенко