ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року м. ОдесаСправа № 916/2583/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Аленіна А.Ю., Філінюка І.Г.

секретар судового засідання: Кратковський Р.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Тодирець А.В., довіреність №27-101/5022 від 01.05.2024р.;

від відповідача: Явченко Д.В., в порядку самопредставництва;

від третьої особи: не з`явився;

від органу ДВС: не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської міської ради

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 29.01.2024, повний текст складено та підписано 05.02.2024 про часткове задоволення скарги на дії органів ДВС

у справі №916/2583/21

за позовом Акціонерного товариства АТ «УкрСиббанк»

до Територіальної громади в особі Одеської міської ради

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 ,

про стягнення 50 000,00 дол. США шляхом звернення стягнення на нерухоме майно,

за участю Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)

головуючий суддя - Гут С.Ф.

місце прийняття ухвали: Господарський суд Одеської області

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

В судовому засіданні 04.07.2024 р. згідно ст. 233 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом Одеської області розглядалася справа №916/2583/21 за позовом Акціонерного товариства АТ «УкрСиббанк» до Територіальної громади в особі Ради про стягнення з відповідача 50 000,00 доларів США шляхом звернення стягнення на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та на праві власності належить Територіальній громаді в особі Ради як відумерла спадщина після смерті ОСОБА_2 , в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 25.09.2007 № 0, шляхом продажу з прилюдних торгів за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням господарського суду Одеської області від 18.04.2023 зі справи, яке залишено без змін згідно з постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.09.2023, позов задоволено повністю: стягнуто на користь АТ «УкрСиббанк» з Територіальної громади в особі Ради 50 000 доларів США шляхом звернення стягнення на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та на праві власності належить Територіальній громаді в особі Ради як відумерла спадщина після смерті ОСОБА_2 , в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 25.09.2007 № 0, шляхом продажу з прилюдних торгів за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Стягнуто з відповідача на користь позивача 20 006,40 грн. витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви, 30 009,60 грн. судового збору за подання апеляційної скарги, 40 012,80 грн. витрат зі сплати судового збору за подання касаційної скарги

05.10.2023 р. Господарським судом Одеської області видано накази про примусове виконання рішення.

Постановою Верховного Суду від 07.12.2023 р. рішення Господарського суду Одеської області від 18.04.2023р. та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.09.2023 р. залишено без змін.

18.01.2024 р. Акціонерне товариство ,,УКРСИББАНК" звернулося до Господарського суду Одеської області зі скаргою на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щеглової Євгенії Віталіївни в якій просило:

-визнати незаконними та протиправними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щеглової Евгенії Віталіївни, здійснені під час повернення АТ «УкрСиббанк» виконавчого документу наказу по справі № 916/2583/21 від 05.10.2023 р. що видав Господарський суд Одеської області про стягнення на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» з територіальної громади в особі Одеської міської ради 50 000 доларів 00 центів США шляхом звернення стягнення на нерухоме майно, щодо повернення без прийняття до виконання;

-зобов`язати головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щеглову Евгенію Віталіївну ухвалити постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого документу наказу по справі № 916/2583/21 від 05.10.2023 р. що видав Господарський суд Одеської області про стягнення на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» з територіальної громади в особі Одеської міської ради 50 000 доларів 00 центів США шляхом звернення стягнення на нерухоме майно.

В обґрунтування даної скарги позивач посилається на норми статей 447, 448, 449 Цивільного процесуального кодексу України, зазначає про порушення державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження» та безпідставне застосування приписів Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників.

Зокрема заявник вказує, що державний виконавець правильно встановив обставини, що мають значення, надав їм належну правову оцінку, але помилково застосував норму права, зокрема Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, внаслідок чого повернув виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання посилаючись на те, що виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.01.2024 по справі №916/2583/21 скаргу (від 18.01.2024 р. за вх. № 2-81/24) Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на дії Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задоволено частково; визнано незаконними та протиправними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щеглової Евгенії Віталіївни, здійснені під час повернення «УкрСиббанк» виконавчого документу наказу по справі № 916/2583/21 від 05.10.2023 р. що видав: Господарський суд Одеської області про стягнення на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» з територіальної громади в особі Одеської міської ради 50 000 доларів 00 центів США шляхом звернення стягнення на нерухоме майно, щодо повернення без прийняття до виконання. У задоволені решти скарги відмовлено.

В мотивах оскаржуваної ухвали суд першої інстанції зазначив, що рішенням Господарського суду Одеської області передбачено стягнення коштів з територіальної громади в особі Одеської міської ради шляхом звернення стягнення на нерухоме майно шляхом продажу з прилюдних торгів, виконання якого в силу приписів статті 41 Закону України «Про іпотеку» передбачено в межах процедури виконавчого провадження, визначеної Законом України "Про виконавче провадження", оскільки іншого не передбачено рішенням суду, останній дійшов до висновку про помилкове посилання державного виконавця на приписи Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, який не регулює вказані правовідносини, під час ухвалення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Разом з тим, господарський суд відмовив у задоволені скарги в частині вимог про зобов`язаня головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щеглову Евгенію Віталіївну ухвалити постанову про відкриття виконавчого провадження, оскільки ГПК України не наділяє суд повноваженнями зобов`язати державного виконавця ухвалювати постанови.

Не погодившись із даною ухвалою до Південно-західного апеляційного господарського суду звернулася Одеська міська рада з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 29.01.2024 у справі №916/2583/21 в частині задоволення скарги Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щеглової Євгенії Віталіївни та прийняте нове рішення, яким відмовити у задоволені скарги Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щеглової Євгенії Віталіївни, в іншій частині ухвалу Господарського суду Одеської області від 29.01.2024 у справі №916/2583/21 залишити без змін.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, незаконною, прийнятою з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а також такою, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Так, апелянт зазначає, що відповідно до вимог чинного законодавства державний виконавець не наділений повноваженнями щодо виконання рішення суду про стягнення коштів з Одеської міської ради, як з органу місцевого самоврядування, який фінансується з місцевого бюджету. В свою чергу виконання таких рішень здійснюється органом, який здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Отже, як на тому наполягає скаржник, боржником у даній справі є бюджетна установа - Одеська міська рада, з урахуванням чого рішення підлягають виконанню в порядку безспірного списання коштів органами Казначейства та не можуть виконуватися в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження» органами державної виконавчої служби.

Таким чином, державний виконавець правомірно повернув виконавчий документ АТ «УкрСиббанк» без прийняття до виконання.

При цьому, як стверджує апелянт, позиція суду першої інстанції у даній справі суперечить висновкам Верховного Суду з цього приводу, викладеним у постановах при розгляді аналогічних правовідносин, зокрема у наступних постановах Верховного суду: 21.07.2021 у справі №910/6471/19, від 16.05.2019 у справі №908/54/17, від 06.03.2019 у справі №199/7250/17.

Водночас оскаржувана ухвала Господарського суду Одеської області від 29.01.2024 року не ґрунтується на нормах законодавства, нівелює встановлений законом порядок виконання рішень суду та не відповідає висновкам Верховного Суду, а тому підлягає обов`язковому скасуванню.

Наголошує скаржник й на тому, що скарга АТ «УкрСиббанк» повністю обґрунтована нормами ЦПК України. Втім, дана справа відноситься до господарської юрисдикції, а отже і обгрунтування скарги повинно відбуватись відповідно до норм ГПК України, на що суд першої інстанції взагалі не звернув уваги про розгляді справи.

Скаржник також зазначає, що судом першої інстанції не було сповіщено належним чином інших учасників справи, а саме третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, що свідчить про порушення норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.03.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Одеської міської ради на ухвалу Господарського суду Одеської області від 29.01.2024, повний текст складено та підписано 05.02.2024 про часткове задоволення скарги на дії органів ДВС у справі №916/2583/21; призначено розгляд апеляційної скарги Одеської міської ради на 18 квітня 2024 року о 10:30 год.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «УкрСиббанк» просило апеляційну скаргу Одеської міської ради на ухвалу Господарського суду Одеської області від 29.01.2024 залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 29.01.2024 без змін.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.04.2024 продовжено розгляд апеляційної скарги Одеської міської ради на ухвалу Господарського суду Одеської області від 29.01.2024, повний текст складено та підписано 05.02.2024 про часткове задоволення скарги на дії органів ДВС у справі №916/2583/21 на розумний строк. Призначено розгляд апеляційної скарги Одеської міської ради на 23 травня 2024 року о 12:30 год.,

Разом з тим, згідно наказу в.о. голови суду від 13.05.2024 №115-в головуючий суддя Колоколов С.І. з 13.05.2024 по 24.05.2024 перебував у відпустці, у зв`язку із чим судове засідання призначене на 23.05.2024 не відбулось.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.05.2024 повідомлено учасників справи про те, що розгляд апеляційної скарги у справі №916/2583/21 відбудеться 04 липня 2024 року о 12:30 год.

В судовому засіданні 04.07.2024 року представник скаржника просив задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі.

Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Представники Відділу примусового виконання рішень та третьої особи в судове засідання не з`явились, про розгляд апеляційної скарги повідомлені належним чином.

Оскільки явка представників сторін не визнавалась обов`язковою, судова колегія доходить висновку про можливість розгляду справи без участі вказаних представників.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Враховуючи, що ухвала суду першої інстанції оскаржується в частині вимог про визнання незаконними та протиправними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щеглової Евгенії Віталіївни, здійснені під час повернення АТ «УкрСиббанк» виконавчого документу наказу по справі № 916/2583/21 від 05.10.2023 р. що видав Господарський суд Одеської області про стягнення на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» з територіальної громади в особі Одеської міської ради 50 000 доларів 00 центів США шляхом звернення стягнення на нерухоме майно, щодо повернення без прийняття до виконання, колегія суддів переглядає зазначене судове рішення лише в межах цих вимог апеляційної скарги, відповідно до приписів частини першої статті 269 Господарського процесуального кодексу України.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, 05.10.2023 Господарським судом Одеської області було видано накази про примусове виконання рішення від 18.04.2023 по даній справі, якими серед іншого, було стягнуто на користь АТ «УкрСиббанк» з Територіальної громади в особі Ради 50 000 доларів США шляхом звернення стягнення на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та на праві власності належить Територіальній громаді в особі Ради як відумерла спадщина після смерті ОСОБА_2 , в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 25.09.2007 № 0, шляхом продажу з прилюдних торгів за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

01.01.2024 на адресу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла заява представника АТ «УкрСиббанк» Дюдіна Д.М. про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу № 916/2583/21, виданого 05.10.2023 Господарським судом Одеської області про стягнення на користь АТ «УкрСиббанк» з Територіальної громади в особі Ради 50 000 доларів США шляхом звернення стягнення на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та на праві власності належить Територіальній громаді в особі Ради як відумерла спадщина після смерті ОСОБА_2 , в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 25.09.2007 № 0, шляхом продажу з прилюдних торгів за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

03.01.2024 р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щегловою Е.В. винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі приписів частини 2 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» та пункту 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 р. № 845 (із змінами).

Зокрема, державним виконавцем зазначено, що відповідно до ч.2 ст. 6 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Пунктом 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845 встановлено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Таким чином, пославшись на п.9 ч. 4 ст. ЗУ «Про виконавче провадження», державним виконавцем було повернуто стягувачу вищевказаний виконавчий документ без прийняття до виконання.

Разом з цим, АТ «УкрСиббанк» звертаючись до суду першої інстанції зі скаргою на дії державного виконавця зазначило про порушення державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження» та безпідставне застосування приписів Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, оскільки поза увагою Виконавця було залишено те, що виконавчий документ також передбачає заходи примусового виконання рішення, а саме шляхом звернення стягнення на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , (шляхом продажу з прилюдних торгів).

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що скарга відповідача є обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню в оскаржуваній частині.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду з цього приводу зазначає таке.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Європейський суд наголосив, що відповідно до усталеного прецедентного права пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (§ 40 рішення від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції" (Case of Hornsby v. Greece) № 18357/91).

У відповідності до ст. 339 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 342 ГПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Положеннями ст. 343 ГПК України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовані Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» однією із засад виконавчого провадження є забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Державний виконавець, як працівник державної виконавчої служби відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", повинен здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, не розголошувати в будь-який спосіб професійну таємницю, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

За приписами статей 5, 18, 26 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Органи та установи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, не є органами примусового виконання (частина 4 статті 6 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з приписами пунктом 12 частини 1 статті 2 Бюджетного кодексу України бюджетними установами є органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими.

У відповідності до пункту 12 частини 1 статті 2 Бюджетного кодексу України бюджетними установами є органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими.

Статтею 25 Бюджетного кодексу України визначено, що Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 року №215 (далі - Положення), Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, коштів клієнтів відповідно до законодавства, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку: здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду (підпункт 3 пункту 4 Положення).

Казначейство здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (пункт 9 Положення).

Механізм виконання судових рішень про стягнення коштів з бюджетних установ визначається Законом України "Про виконавче провадження", Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 "Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників".

Згідно з пунктом 3 Порядку № 845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Отже, Держказначейство є встановленою Порядком №845 особою, що, зокрема, здійснює безспірне списання коштів за рішеннями судів, про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів.

Відповідно до пункту 24 Порядку стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник (відкриті рахунки), або за його місцезнаходженням документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.

Згідно з пунктом 9 Порядку орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачу у разі, коли боржник не має відкритих рахунків в органі Казначейства або в органі Казначейства відкрито боржнику лише рахунок із спеціальним режимом використання, крім випадків виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган згідно із Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

У даному випадку, боржником за наказами Господарського суду Одеської області від 05.10.2023 є Одеська міська рада, яка згідно відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб, підприємців та громадських формувань є органом місцевого самоврядування та у відповідності до приписів п.12 ч.1 ст. 2 Бюджетного кодексу України є бюджетною установою.

Отже, враховуючи приписи ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження", Бюджетного кодексу України, Порядку № 845 та Положення про Державну казначейську службу України, що виконавчий документ, боржником за яким є орган місцевого самоврядування, підлягає виконанню органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Подібний висновок щодо виконання органами казначейства виконавчих документів, в яких боржниками є органи місцевого самоврядування викладено, зокрема, в постановах Верховного Суду від 02.07.2018 у справі № 233/1979/17, від 06.03.2019 у справі № 199/7250/17, від 16.04.2020 у справі № 804/5950/17, від 30.11.2020 у справі № 52/125, від 13.04.2023 по справі №910/13367/19 (910/13951/21).

Разом з тим, положення статті 41 Закону України «Про іпотеку» передбачають, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Поряд з цим Розділом VII «Порядок звернення стягнення на майно боржника» Закону України «Про виконавче провадження» наведено відповідний перелік дій, які мають бити вчинено виконавцем.

У той же час, пунктом 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 р. № 845 (із змінами), передбачено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Як вже зазначалось вище, рішенням Господарського суду Одеської області від 18.04.2023 р. стягнуто на користь Акціонерного товариства "УКРСИББАНК" з територіальної громади в особі Одеської міської ради 50000/п`ятдесят тисяч/доларів 00 центів США шляхом звернення стягнення на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та на праві власності належить територіальній громаді в особі Одеської міської ради як відумерла спадщина після смерті ОСОБА_2 , в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 25.09.2007 року, шляхом продажу з прилюдних торгів за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Враховуючи викладене, та те, що рішенням Господарського суду Одеської області передбачено стягнення коштів з територіальної громади в особі Одеської міської ради шляхом звернення стягнення на нерухоме майно шляхом продажу з прилюдних торгів, виконання якого в силу приписів статті 41 Закону України «Про іпотеку» передбачено в межах процедури виконавчого провадження, визначеної Законом України "Про виконавче провадження", оскільки іншого не передбачено рішенням суду, колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції про часткове задоволення скарги Акціонерного товариства "УКРСИББАНК" та помилкове посилання державного виконавця та Одеської міської ради на приписи Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, який не регулює вказані правовідносини, під час ухвалення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

За таких обставин судова колегія вважає, що аргументи, викладені в апеляційній скарзі Одеської міської ради не знайшли своє підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали, у зв`язку з чим ухвала Господарського суду Одеської області від 29.01.2024 року у справі № 916/2583/21 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Доводи скаржника стосовно порушення Господарським судом Одеської області норм матеріального та процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали від 29.01.2024 у справі № 916/2583/21 не знайшли свого підтвердження, підстав для скасування зазначеного судового акта колегія суддів не вбачає.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу Одеської міської ради залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Одеської області від 29.01.2024 року у справі №916/2583/21 залишити без змін.

Відповідно до ст.284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів, які обчислюються у відповідності до ст.288 ГПК України.

Повний текст постанови

складено „08" липня 2024 року

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя І.Г. Філінюк