ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2024 р. Справа№ 911/2869/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Вовка І.В.

суддів: Палія В.В.

Сибіги О.М.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

за участі прокурора - Попельнюк В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської обласної прокуратури

на ухвалу Господарського суду Київської області від 31.01.2024

(про призначення експертизи та зупинення провадження у справі)

у справі № 911/2869/23 (суддя Карпечкін Т.П.)

за позовом Заступника керівника Київської обласної прокуратури

в інтересах держави в особі:

1. Фонду державного майна України,

2. Державного агентства меліорації та рибного господарства України,

3. Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України

до: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Сквираплемрибгосп",

2.Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях

про визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування майна, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2023 Заступник керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Фонду державного майна України, Державного агентства меліорації та рибного господарства України та Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СКВИРАПЛЕМРИБГОСП» та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях про визнання недійсним договору купівлі-продажу об`єкта державної власності, шляхом викупу, № 19/20 від 04.12.2020, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях і ТОВ «СКВИРАПЛЕМРИБГОСП» та прокурор просив повернути у власність держави спірне нерухоме майно- гідротехнічні споруди ставків у складі зазначених у позовній заяві, у позовній заяві посилаючи на положення Водного кодексу України, Закону України «Про аквакультуру», Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна».

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.09.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Ухвалою Господарського суду Київської області від 31.01.2024 у справі № 911/2869/23 призначено судову інженерно-технічну експертизу гідроспоруд. Проведення експертизи доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

На вирішення експертизи поставлено питання:

Чи відносяться гідроспоруди ставків за реєстраційними номерами об`єктів нерухомого майна : 240; 240; 240; 240; 240 за своїми технічними характеристиками та функціональним призначенням до захисних гідроспоруд загальнодержавного значення ?

Витрати на проведення експертизи та організаційні питання, пов`язані з її проведенням, на даній стадії розгляду справи покладено на Київську обласну прокуратуру.

Зупинено провадження у справі № 911/2869/23 на час проведення судової експертизи.

Суд першої інстанції з власної ініціативи призначив дану експертизу у справі, оскільки необхідні спеціальні знання неюридичного спрямування для встановлення фактів, на які позивач посилається в обґрунтування позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, Київська обласна прокуратура звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 31.01.2024 у справі № 911/2869/23 про призначення судової інженерно-технічної експертизи та зупинення провадження у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі скаржник вважає, що в суду першої інстанції відсутні підстави для призначення у даній справі експертизи, оскільки на думку скаржника, долучені до позову докази, а також надані суду матеріали приватизаційної справи оспорюваних об`єктів нерухомого майна, не потребують спеціальних знань.

Так, прокурор в апеляційній скарзі посилається на порушення вимог ст. ст. 99, 100 ГПК України та ст.1 Закону України "Про судову експертизу".

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2024, матеріали апеляційної скарги Київської обласної прокуратури у судовій справі № 911/2869/23 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Вовк І.В., судді: Сибіга О.М., Палій В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2024 витребувано з Господарського суду Київської області матеріали справи № 911/2869/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2024 повторно витребувано з Господарського суду Київської області матеріали справи № 911/2869/23.

24.04.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали господарської справи № 911/2869/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.04.2024 відкрито апеляційне провадження у справі № 911/2869/23 за апеляційною скаргою Київської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Київської області від 31.01.2024 та призначено до розгляду на 22 травня 2024 об 11 год. 40 хв.

22.05.2024 судове засідання у справі № 911/2869/23 не відбулось, в зв`язку з перебуванням головуючого судді ВОВКА Івана Володимировича на лікарняному.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2024 розгляд справи № 911/2869/23 за апеляційною скаргою Київської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Київської області від 31.01.2024 призначено на 26 червня 2024 об 11 год. 40 хв.

Позиції учасників справи

У відзиві Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу Господарського суду Київської області від 31.01.2024 у даній справі - без змін, яка таку що постановлена з урахуванням всіх обставин справи та додержанням норм матеріального і процесуального права.

У відзиві Фонд державного майна України просить скасувати оскаржувану ухвалу Господарського суду Київської області від 31.01.2024 у даній справі про призначення судової інженерно-технічної експертизи та зупинення провадження у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Інші сторони не скористались своїм правом та не подали до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційну скаргу.

Порядок розгляду апеляційної скарги

У судове засідання 26.06.2024 з`явився прокурор, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі. Проте, представники інших сторін не з`явилися, про час та місце проведення судового засідання були належним чином повідомлені.

Апеляційний господарський суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу та надані прокурором пояснення, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається із матеріалів справи, в ході підготовчого провадження у даній справі судом встановлено, що однією з підстав позовних вимог є посилання прокурора на порушення відповідачами положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», зокрема, щодо заборони приватизації гідротехнічних захисних споруд.

Судом встановлено, що прокурор у позовній заяві посилається на порушення відповідачами порядку приватизації спірного майна, як такого, що не увійшло до статутних фондів товариств у ході їх приватизації.

Із матеріалів справи вбачається та як встановлено судом, що прокурор посилається на обставини приватизації Сквирського сільськогосподарського-рибоводного господарства, яке за Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області від 12.08.1999 року № 5-25-7/15 перетворено у ВАТ «Сквирасільрибгосп», яке у подальшому реорганізовано у ТОВ «Сквираплемрибгосп», з яких вбачається, що згідно з Планом приватизації, затвердженим 11.08.1999 року начальником Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області від 11.08.1999 року визначено перелік основних засобів, які входили до складу майна господарства, однак які не підлягали приватизації відповідно до ст.ст. 3-6 Водного кодексу України (як штучно створені водні об`єкти, що мають загальнодержавне значення), до такого переліку належали і ставки, гідротехнічні споруди яких є предметом спору у справі.

При цьому, прокурор посилається на те, що водогосподарські об`єкти з розташованими на них гідротехнічними спорудами не увійшли до статутного фонду ВАТ «Сквирасільрибгосп» під час приватизації Сквирського сільськогосподарського-рибоводного господарства, тому відповідні гідроспоруди, які не увійшли до статутного фонду ВАТ «Сквирасільрибгосп», були передані на баланс ДП «Укрриба» (та частково до сфери управління Державної служби автомобільних доріг України), уповноваженим органом управління майном є Державне агентство меліорації та рибного господарства України.

Враховуючи наведене, судом першої інстанції встановлено, що заявлені вимоги та їх обґрунтування безпосередньо пов`язані з вищенаведеними фактами належності спірних гідроспоруд до наведеного в ч. 2 ст. 4 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» переліку об`єктів (гідротехнічних захисних споруд), приватизація яких заборонена та невходження спірних гідроспоруд до статутного фонду ВАТ «Сквирасільрибгосп» під час приватизації Сквирського сільськогосподарського-рибоводного господарства, відповідно і до статутного фонду ВАТ «Сквирасільрибгосп», через їх належність до штучно створених водних об`єктів, що мають загальнодержавне значення.

Отже, прокурор вважає, що відповідні гідроспоруди перебувають на балансі ДП «Укрриба» (частково до сфери управління Державної служби автомобільних доріг України) та належать до сфери управління Державного агентства меліорації та рибного господарства України, тому не могли бути приватизовані в оскаржувані у позові спосіб та порядок.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, ТОВ «Сквираплемрибгосп» заперечував, посилаючись на наявність у законі заборони на приватизацію саме гідротехнічних захисних споруд, до яких спірні об`єкти не належать, при цьому зазначав, що безпідставність тверджень щодо віднесення спірних гідроспоруд до майна господарства, яке не підлягало приватизації відповідно до ст.ст. 3-6 Водного кодексу України, оскільки у Плані приватизації, затвердженому 11.08.1999 року начальником Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області від 11.08.1999 року, мова йшла лише про водні об`єкти, вказане зазначено у відзиві відповідача - ТОВ «Сквираплемрибгосп».

З огляду на наведене, місцевий господарський суд встановив, що для повного та всебічного дослідження обставин і правильного вирішення даного спору між сторонами, необхідно дослідити питання щодо належності спірних об`єктів (гідроспоруд) до наведеного у ч. 2 ст. 4 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» переліку об`єктів, які не підлягають приватизації.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 98 ГПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Згідно з ч. 1 ст. 99 ГПК України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом (ч. 4 ст. 99 ГПК України).

За ч. 1 ст. 100 ГПК України передбачено, що про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Статтею 1 Закону України "Про судову експертизу" визначено, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення (така позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.10.2018 у справі № 910/9971/17).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» від 01.06.2006, яке відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судом як джерело права, зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що для отримання достовірної інформації щодо виду та функціонального призначення спірних гідроспоруд, а також чи відносяться гідроспоруди ставків за реєстраційними номерами об`єктів нерухомого майна: 240; 240; 240; 240; 240 за своїми технічними характеристиками та функціональним призначенням до гідротехнічних захисних споруд потрібні спеціальні знання у іншій сфері, зокрема, у інженерно-технічній,а тому обґрунтовано за власної ініціативи призначив у даній справі судову інженерно-технічну експертизу гідроспоруд, з таким висновком погоджується і апеляційний господарський суд.

Доводи прокурора по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування оскаржуваної ухвали господарського суду першої інстанції.

Суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідив та оцінив надані сторонами докази та правильно застосував норми права до спірних правовідносин, а тому ухвала Господарського суду Київської області від 31.01.2024 у даній справі законна і обґрунтована.

Згідно з ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду у даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для її скасування не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства щодо спростування висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Судові витрати

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Київської обласної прокуратури-залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 31.01.2024 у справі № 911/2869/23 - залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги розподіляється відповідно до ст.ст. 129 та 282 Господарського процесуального кодексу України.

4.Матеріали справи № 911/2869/23 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова складена та підписана 04.07.2024.

Головуючий суддя І.В. Вовк

Судді В.В. Палій

О.М. Сибіга