ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
25 червня 2024 року Справа № 926/17/24
За позовом ОСОБА_1 ; ОСОБА_2
до відповідача Релігійної організації Релігійна громада храму в ім`я Різдва Христового м. Чернівці Древлеправославної Церкви України
про визнання статуту недійсним
Суддя Проскурняк О.Г.
Секретар судового засідання Гончар А.Ю.
Представники сторін:
від позивача 1 адвокат Загарія О.Д.,
від позивача 2 ОСОБА_2
від відповідача адвокат Хованець А.І.
СУТЬ СПОРУ: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Господарського суду Чернівецької області із позовом до відповідача Релігійної організації Релігійна громада храму в ім`я Різдва Христового м. Чернівці Древлеправославної Церкви України про визнання статуту недійсним.
Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 11 червня 2024 року відмовлено у задоволенні позову.

При цьому, в рішення суду від 11 червня 2024 року не вирішено питання про судові витрати.

В той же час, у відзиві на позовну заяву адвокат відповідача вказував про орієнтовані витрати на правничу допомогу.

18 червня 2024 року адвокат відповідача через систему Електронний суд звернувся із заявою про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на правничу (правову) допомогу, яким стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 30 640,00 грн.

Ухвалою суду від 18 червня 2024 року розгляд заяви адвоката відповідача про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на правничу (правову) допомогу призначено в судовому засіданні на 25 червня 2024 року.

21 червня 2024 року адвокат позивача звернувся до суду з письмовими запереченнями на заяву про ухвалення додаткового рішення.

У вказаних заперечення адвокат вказує, що у договорі про надання правничої допомоги, актів виконаних робіт, рахунку та платіжній інструкції відсутня вказівка на надання правничої допомоги в конкретній справі.

Крім цього, на думку адвоката позивача рахунок № INV-000519 не є належним доказом наданих послуг у конкретній справі.

Адвокат позивача 1 в судовому засіданні 25 червня 2024 року заперечував щодо задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення з підстав викладених у запереченнях

Адвокат відповідача підтримав подану заяву про ухвалення додаткового рішення та проси її задовольнити.

Розглянувши подані представниками сторін заяви та заперечення, розрахунки та документи, оцінивши матеріали справи суд

В С Т А Н О В И В:

18 січня 2024 року між Релігійною громадою храму в ім`я Різдва Христового м. Чернівці Древлеправославної Церкви України (далі - Клієнт) та Адвокатським об`єднанням Юридична фірма ФОРС-МАЖОР (далі - Адвокатське об`єднання) укладено договір про надання правової допомоги № 167 (далі - Договір).

Актом виконання робіт № INV-000519 від 14 червня 2024 року до Договору № 167 Сторони договору підтвердили надання правничої допомоги за договором № 167 на суму 30 540,00 грн.

Клієнт підписанням цього Акту підтверджує, що всі зазначені послуги буди надані Адвокатом послуги у повному обсязі.

Крім цього, адвокатом відповідача надано розрахунок суми витрат, які відповідач поніс у зв`язку із розглядом справи № 926/17/24. Зазначений в розрахунку обсяг робіт збігається з обсягом робіт зазначеним у Акті виконаних робіт.

Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Право особи на отримання правової допомоги під час розгляду справи господарськими судами гарантоване у статті 131-2 Конституції України, статті 16 ГПК України, відповідних нормах Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

За нормативними приписами пункту 3 частини першої статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частин першої - третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною четвертою статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

За обставинами справи докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу подані відповідачем до суду в межах передбаченого законом строку.

Аналізуючи заявлену позивачем до стягнення суму витрат на професійну правничу допомогу у контексті зазначених правових критеріїв, суд приймає до уваги також статтю 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", згідно з якою гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 12.01.2023 у справі № 910/8342/21, визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У постанові від 20.11.2020 Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі № 910/13071/19 звернуто увагу на те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу "pacta sunt servanda" та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку задовольнити заяву адвоката відповідача про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись статтями 2, 4, 5, 123, 129, 236, 237, 238, 240, 241, 244, Господарського процесуального кодексу України суд,

В И Р І Ш И В :

1. Заяву адвоката відповідача про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на правничу (правову) допомогу - задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Релігійної організації Релігійна громада храму в ім`я Різдва Христового м. Чернівці Древлеправославної Церкви України (58029, м. Чернівці, вул. Криворучка Олега, буд 40, ) 15 320,00 грн. витрат за надання правової допомоги.

3. Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Релігійної організації Релігійна громада храму в ім`я Різдва Христового м. Чернівці Древлеправославної Церкви України (58029, м. Чернівці, вул. Криворучка Олега, буд 40, ) 15 320,00 грн. витрат за надання правової допомоги.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 28 червня 2024 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Західного апеляційного господарського суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.Г. Проскурняк