ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" травня 2024 р. м. Київ Справа № 911/3951/23

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши справу

за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз», Київська обл., Фастівський р-н., м. Боярка

до Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія», Київська обл., Броварський р-н., м. Бровари

про стягнення 37360255,17 грн.

секретар судового засідання: Самусь В.С.

За участю представників:

від позивача: Роговий М.В. (ордер серії АА № 1406873 від 12.02.2024 р.);

від відповідача: Голосій Т.А. (ордер серії АІ № 1526003 від 01.03.2024 р.).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» про стягнення 37360255,17 грн., з яких 30736978,88 грн. боргу, 474730,77 грн. 3 % річних, 356855,83 грн. інфляційних втрат та 5791689,69 грн. пені.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на невиконання відповідачем зобов`язань з оплати вартості наданих послуг з розподілу природного газу за період з січня по серпень 2023 року у строк, встановлений п. 6.6 укладеного між сторонами Договору № 09420DJRQDBT016 від 01.01.2016 р. розподілу природного газу, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у сумі 30736978,88 грн. Враховуючи наявну заборгованість відповідача, позивачем на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України нараховано 474730,77 грн. 3 % річних, 356855,83 грн. інфляційних втрат та на підставі п. 8.2 Договору нараховано 5791689,69 грн. пені.

Ухвалою господарського суду Київської області від 16.01.2024 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 08.02.2024 р.

04.03.2024 р. до господарського суду Київської області через систему «Електронний суд» від відповідача надійшли заперечення по справі, в яких він просить зменшити розмір пені, 3 % річних та інфляційних витрат на 99,9 %. Відповідач зазначає, що не заперечує обставини укладення договору № 09420DJRQDBT016 від 01.01.2016 р. та факти здійснення оплат на користь позивача в 2023 році на загальну суму 33830766,83 грн., однак заперечує обґрунтованість та правові підстави нарахування позивачем 5791589,69 грн пені, 474730,77 грн 3% річних та 356855,83 грн інфляційних втрат. Відповідач посилається на те, що відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій України № 327 від 10.12.2021 р. його внесено до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, однак станом на момент розгляду справи йому не компенсовано жодної копійки. Відповідач вказує, що такі обставини як мораторій на підвищення цін (тарифів) у сфері теплопостачання та мораторій на нарахування штрафних санкцій за неоплату житлово-комунальних послуг значно вплинули на можливість розрахунків перед постачальниками енергоносіїв.

У підготовчому засіданні 05.03.2024 р. судом оголошувалась перерва до 28.03.2024 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 05.03.2024 р. продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.

26.03.2024 р. до господарського суду Київської області через систему «Електронний суд» від відповідача надійшли додаткові пояснення по справі.

28.03.2024 р. до господарського суду Київської області через систему «Електронний суд» від позивача надійшли заперечення на додаткові пояснення. Позивач зазначає, що на підтвердження скрутного матеріального становища відповідач не надав доказів того, що його підприємство за період січень 2023 р. серпень 2023 р. є збитковим. Позивач вважає, що наявність заборгованості споживачів перед відповідачем не є підставою для звільнення останнього від відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язань перед позивачем.

Ухвалою господарського суду Київської області від 28.03.2024 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.04.2024 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 16.04.2024 р., яку суд постановив без виходу до нарадчої кімнати відповідно до ч. 5 ст. 233 ГПК України, відкладено розгляд справи на 02.05.2024 р.

Представник позивача у підготовчих та судових засіданнях позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у підготовчих та судових засіданнях просив зменшити розмір пені, 3 % річних та інфляційних витрат на 99,9 %.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

04.01.2016 р. Комунальним підприємством Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» (споживач) підписано заяву-приєднання № 09420DJRQDBT016 від 01.01.2016 р. до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим), яка є додатком № 2 до типового договору розподілу природного газу.

Правовідносини між споживачем та газорозподільною організацією (АТ «Київоблгаз») врегульовані Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 р. № 2494 (Кодекс ГРМ), постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу».

Відповідно до п. п. 3, 4 розділу 3 глави VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Типова форма договору розподілу природного газу затверджена постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2498 від 30.09.2015 р.

Отже, відповідач, підписавши заяву-приєднання № 09420DJRQDBT016, приєднався до умов типового публічного договору розподілу природного газу, затвердженого Постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015 р.

Цей Типовий договір розподілу природного газу (договір) є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 2.1. договору за цим договором Оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послуги з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Постановою НКРЕКП № 2080 від 07.10.2019 р. внесено зміни до Кодексу ГРМ та до Типового договору, відповідно до яких з 01.01.2020 р. запроваджується новий порядок розрахунків за послугу з розподілу природного газу, зокрема, змінено принцип визначення величини потужності для споживачів природного газу та здійснено перехід від приєднаної потужності до замовленої, яка розраховується відповідно до вимог Кодексу ГРМ, виходячи із об`ємів споживання об`єктів споживачів за попередній рік.

Згідно з п. 2.2 договору обов`язковою умовою надання споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у споживача об`єкта, підключеного у встановленому порядку та газорозподільної системи Оператора ГРМ.

Пунктом 3.1. договору зазначено, що наявність підтвердженого обсягу природного газу споживача (його постачальника) доводиться до відома Оператора ГРМ у встановленому законодавством порядку Оператором ГТС, а до відома споживача його постачальником.

Споживач, що не є побутовим, оплачує замовлену потужність виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднання, що є додатком до договору розподілу природного газу (п. 6.3. договору).

У заяві-приєднанні № 09420DJRQDBT016 до умов договору розподілу природного газу визначений персональний ЕІС-код як суб`єкта ринку природного газу 56ХQ0000DJRQD003.

Згідно з пунктом 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.

Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Отже починаючи з 01.01.2020 р., розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу здійснюються не на підставі визначених обсягів розподіленого (спожитого) природного газу за відповідний розрахунковий місяць, а виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача, яка визначається Оператором ГРМ, виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу.

Відповідно до абзацу 1 пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ, виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

Абзацом 4 пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ передбачено, що з 01 січня 2021 року річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ газовий рік - період часу, який розпочинається з першої газової доби жовтня поточного календарного року і триває до першої газової доби жовтня наступного календарного року.

На виконання вищезазначених вимог Кодексу ГРМ та договору позивачем здійснено розрахунок величини річної замовленої потужності сумарно по всіх об`єктах на розрахунковий календарний 2022 р. та 2023 рік, який відображено у акті приймання-передачі природного газу від 30.09.2022 р. № ОГ00105518, який підписаний обома сторонами та скріплений печатками сторін.

В акті № ОГ00105518 від 30.09.2022 р. зазначено, що величина річної замовленої потужності на 2023 рік становить 28894767,15 куб. м, величина потужності, що розрахована для місячної плати у 2023 році, складає 2407897,25 куб. м.

При цьому, відповідно до п. 5.3 договору при здійсненні обліку спожитого природного газу споживачем, що не є побутовим, за розрахункову одиницю розподіленого та спожитого природного газу береться один кубічний метр (м куб.) природного газу, приведений до стандартних умов згідно з вимогами, визначеними в Кодексі газорозподільних систем.

Оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем (п. 6.1 договору).

Постановою НКРЕКП «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT «Київоблгаз» від 22.12.2021 р. № 2752 установлено AT «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз»: тариф на послуги розподілу природного газу з 01.01.2022 у розмірі 1,49 грн. за 1 куб. м на місяць (без урахування ПДВ).

З урахуванням ПДВ тариф становить 1,788 грн за 1 куб. м на місяць.

Листом від 04.01.2023 р. № 14/45 відповідач повідомив позивача, що в нього відбулись зміни в переліку обладнання, а тому він просить позивача вилучити з переліку точок розподілу природного газу РЗП, а також опломбувати вхідну засувку вузла обліку газу, у зв`язку із підключенням будинку, що розташований за адресою вул. М. Лагунової, 18б, до мереж централізованого опалення.

Отже щомісячний платіж за 2023 рік за надання послуги розподілу природного газу з урахуванням зменшення точок обліку становить 4289496,49 грн ((28894767,15 куб. м 106200,10 куб. м) / 12 х 1, 788 грн за 1 куб. м).

Відповідно до п. 6.4. договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Згідно з п. 6.6 договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до 10 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем (п. 6.8 договору).

Згідно з п. 10 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ надання Оператором ГРМ послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується підписаним між ними актом наданих послуг. Оператор ГРМ до п`ятого числа місяця, наступного за звітним, надсилає споживачу два примірники оригіналу акта наданих послуг за звітний період, підписані уповноваженим представником Оператором ГРМ. Споживач протягом двох днів з дня одержання акта наданих послуг зобов`язаний повернути Оператору ГРМ один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню в порядку, встановленому законодавством. До вирішення спірних питань сума до сплати за надані послуги з розподілу природного газу ГРМ установлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

На виконання умов Типового договору позивач у період січня 2023 р. по серпень 2023 р. надав відповідачу послуги розподілу природного газу на загальну суму 34315971,94 грн, що підтверджується актами наданих послуг № ОГЯ83002868 від 31.01.2023 р. на суму 4289496,47 грн, № ОГЯ83006376 від 28.02.2023 р. на суму 4289496,59 грн, № ОГЯ83010493 від 31.03.2023 р. на суму 4289496,48 грн, № ОГЯ83014027 від 30.04.2023 р. на суму 4289496,41 грн, № ОГЯ83018393 від 31.05.2023 р. на суму 4289496,52 грн, № ОГЯ83022827 від 30.06.2023 р. на суму 4289496,59 грн, № ОГЯ83025532 від 31.07.2023 р. на суму 4289496,36 грн та № ОГЯ83029957 від 31.08.2023 р. на суму 4289496,52 грн.

Вказані акти наданих послуг підписані представниками сторін та скріплені печатками сторін.

Отже у відповідача відповідно до п. 6.6 договору виникло зобов`язання з оплати наданих послуг за актом надання послуг № ОГЯ83002868 від 31.01.2023 р. на суму 4289496,47 грн у строк до 10.02.2023 р., № ОГЯ83006376 від 28.02.2023 р. на суму 4289496,59 грн у строк до 10.03.2023 р., № ОГЯ83010493 від 31.03.2023 р. на суму 4289496,48 грн у строк до 10.04.2023 р., № ОГЯ83014027 від 30.04.2023 р. на суму 4289496,41 грн у строк до 10.05.2023 р., № ОГЯ83018393 від 31.05.2023 р. на суму 4289496,52 грн у строк до 12.06.2023 р. (10.06.2023 р., 11.06.2023 р. вихідні дні), № ОГЯ83022827 від 30.06.2023 р. на суму 4289496,59 грн у строк до 10.07.2023 р., № ОГЯ83025532 від 31.07.2023 р. на суму 4289496,36 грн у строк до 10.08.2023 р. та № ОГЯ83029957 від 31.08.2023 р. на суму 4289496,52 грн у строк до 11.09.2023 р. (10.09.2023 р. вихідний день).

Позивач вказує, що відповідачем за договором були здійснені оплати у період з 11.01.2023 р. по 23.05.2023 р. на загальну суму 33830766,83 грн.

Матеріали справи не містять доказів здійснення вказаних оплат за договором на загальну суму 33830766,83 грн, проте відповідачем вказана обставина не заперечується.

Відповідно до акта звіряння взаємних розрахунків за договором № 09420DJRQDBT016 від 01.01.2016 р. за період з січня 2023 р. по серпень 2023 р., який підписаний представниками сторін та скріплений печатками, борг відповідача на початок періоду становив 30251773,77 грн.

Грошові кошти, які сплачені відповідачем у період з 11.01.2023 р. по 23.05.2023 р. зараховані позивачем спочатку на погашення заборгованості за попередні періоди, у зв`язку з чим за надані послуги за період з січня 2023 р. по серпень 2023 р. відповідачем сплачено 3578993,06 грн (33830766,83 грн 30251773,77 грн).

Відповідно до п. 6.7 договору та п. 8 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ у разі відсутності графіка погашення заборгованості Оператор ГРМ має право грошові кошти, отримані від споживача в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості споживача відповідно до черговості її виникнення.

Отже відповідач в повному обсязі не розрахувався за надані позивачем у період з січня 2023 року по серпень 2023 року послуги з розподілу природного газу, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у сумі 30736978,88 грн (34315971,94 грн 3578993,06 грн).

Заперечуючи проти позову, відповідач посилається на те, що відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій України № 327 від 10.12.2021 р. його внесено до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, однак станом на момент розгляду справи йому не компенсовано жодної копійки. На підтвердження своїх доводів відповідачем надані, зокрема протоколи засідання територіальної комісії з питань узгодження обсягу заборгованості з різниці в тарифах.

Предметом позову у даній справі є стягнення заборгованості з оплати вартості наданих послуг з розподілу природного газу за період з січня 2023 року по серпень 2023 року за договором № 09420DJRQDBT016 від 01.01.2016 р. розподілу природного газу.

Наказом № 327 від 10.12.2021 р. Міністерства розвитку громад та територій України «Про внесення змін до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості» Комунальне підприємство Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» внесено до вказаного реєстру.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» договір про організацію взаєморозрахунків договір, який укладається учасниками процедури врегулювання заборгованості для погашення заборгованості та є підставою для проведення взаєморозрахунків відповідно до цього Закону.

Відповідачем не укладався договір про проведення взаєморозрахунків згідно зі ст. 4 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» або договір про реструктуризацію заборгованості згідно зі ст. 5 вказаного закону.

Затвердження суми різниці в тарифах, без укладання вищезазначених договорів, не призводить до автоматичного врегулювання заборгованості, а тому заперечення відповідача не спростовують наявності його зобов`язання зі сплати боргу.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже оскільки заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 30736978,88 грн за надані у період з січня 2023 року по серпень 2023 року послуги з розподілу природного газу на підставі договору № 09420DJRQDBT016 від 01.01.2016 р. розподілу природного газу на час прийняття рішення не погашена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, то позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 30736978,88 грн боргу підлягає задоволенню.

Позивач просить стягнути з відповідача 5791689,69 грн пені.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 8.2 договору встановлено, що у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Нарахування пені здійснюється починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку здійснення оплати за цим договором.

Позивач просить стягнути 5791689,69 грн пені, нарахованої на заборгованість відповідача за кожним актом окремо з урахуванням дат виникнення заборгованості за загальний період з 11.02.2023 р. по 12.12.2023 р.

Наданий позивачем розрахунок пені є неправильним. Позивачем неправильно визначено дату виникнення заборгованості відповідача за зобов`язаннями за травень 2023 р. та серпень 2023 р.

Як було встановлено судом, у відповідача відповідно до п. 6.6 договору виникло зобов`язання з оплати наданих послуг за актом надання послуг № ОГЯ83018393 від 31.05.2023 р. у строк до 12.06.2023 р. та за актом надання послуг № ОГЯ83029957 від 31.08.2023 р. у строк до 11.09.2023 р.

Отже, заборгованість за зобов`язаннями за травень 2023 р. у відповідача виникла 13.06.2023 р., а за серпень 2023 р. виникла 12.09.2023 р.

Також, позивачем неправильно визначено дату початку нарахування пені за порушення відповідачем строків оплати за зобов`язаннями за січень 2023 р. та лютий 2023 р.

Як було встановлено судом, у відповідача відповідно до п. 6.6 договору виникло зобов`язання з оплати наданих послуг за актом надання послуг № ОГЯ83002868 від 31.01.2023 р. у строк до 10.02.2023 р., за актом надання послуг № ОГЯ83006376 від 28.02.2023 р. у строк до 10.03.2023 р.

Отже, заборгованість за зобов`язанням за січень 2023 р. у відповідача виникла 11.02.2023 р., а за лютий 2023 р. виникла 11.03.2023 р., однак вказані дні є вихідними днями, а нарахування пені відповідно до п. 8.2 договору здійснюється починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку здійснення оплати, тобто з 13.02.2023 р. та 13.03.2023 р. відповідно.

Відповідно до правильного розрахунку, здійсненого судом, сума пені, нарахованої на заборгованість відповідача за загальний період з 13.02.2023 р. по 12.12.2023 р. з урахуванням правильних дат виникнення боргу, становить 5761068,11 грн.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 474730,77 грн 3 % річних та 356855,83 грн інфляційних втрат.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 474730,77 грн 3 % річних, нарахованих на заборгованість відповідача за загальний період з 11.02.2023 р. по 12.12.2023 р.

Як вже зазначалось, позивачем неправильно визначено дату виникнення заборгованості відповідача за зобов`язаннями за травень 2023 р. та серпень 2023 р.

Відповідно до правильного розрахунку, здійсненого судом, сума 3% річних нарахованих на заборгованість відповідача з урахуванням встановлених судом дат виникнення заборгованості, за загальний період з 11.02.2023 р. по 12.12.2023 р. складає 473673,08 грн.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 356855,83 грн інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість відповідача за загальний період з 11.02.2023 р. по 12.12.2023 р.

Оскільки наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат є арифметично вірним, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 356855,83 грн інфляційних втрат.

У запереченнях по справі відповідач просить зменшити розмір пені, 3 % річних та інфляційних витрат на 99,9 %.

Суд зазначає, що застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Згідно із частиною першою статті 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За частиною другою статті 233 Господарського кодексу України якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Подібні норми також містить частина третя статті 551 Цивільного кодексу України, яка визначає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Положення частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України надають суду право зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Тобто зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин (частина третя статті 551 ЦК України), господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Окрім того, у вирішенні судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки суду належить брати також до уваги ступінь виконання основного зобов`язання, поважність причин несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання, поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним всіх можливих заходів до виконання зобов`язання. Вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Наведена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.08.2023 р. у справі № 910/8725/22.

Водночас слід зазначити, що чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обґрунтовуючи клопотання про зменшення розміру пені, 3 % річних та інфляційних витрат на 99,9 %, відповідач посилається на те, що позивачем не надано підтверджень отримання збитків внаслідок надання послуг розподілу природного газу відповідачу за період, за який нараховані штрафні санкції, а пеня становить 18,8 % від основної заборгованості відповідача, що є значним розміром. Відповідач вважає, що прострочення оплати послуг позивача є прямим наслідком дій законодавчих норм, на які відповідач не в змозі впливати своїми діями. Відповідач вказує, що протягом січня травня 2023 року було сплачено позивачу 33830766,83 грн, що становить 98,60 % від суми за послугу розподілення природного газу за період з 01.01.2023 по 31.08.2023 року.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не заперечує свого обов`язку щодо сплати грошових коштів, окрім пені, 3 % річних та інфляційних втрат, але неможливість своєчасної оплати пов`язує, зокрема з мораторієм на підняття тарифів з житлово-комунальних послуг та відсутності законодавчо врегульованого механізму розрахунків з компенсації різниці в тарифах.

Судом встановлено, що позивач у період січня 2023 р. по серпень 2023 р. надав відповідачу послуги розподілу природного газу, які відповідачем оплачені лише частково. Останній платіж, який був здійснений відповідачем в рахунок погашення заборгованості відбувся 23.05.2023 р.

Судом враховано, що відповідач станом на час прийняття рішення вже майже рік не здійснював жодної оплати за послуги розподілу природного газу.

Суд зазначає, що відсутність у відповідача необхідних коштів, в тому числі у зв`язку із скрутним фінансовим станом та відсутністю компенсації різниці в тарифах з боку держави, не є безумовними підставами для зменшення розміру штрафних санкцій. Збитковість діяльності підприємства є результатом провадження господарської діяльності відповідача як самостійним суб`єктом господарювання, а тому вказані обставини не є самостійними та достатніми підставами для зменшення розміру штрафних санкцій.

Наведені відповідачем у запереченнях доводи не свідчать про виключність зазначених обставин та про вжиття будь-яких заходів відповідачем для недопущення порушення зі свого боку господарського зобов`язання з оплати вартості наданих послуг.

Таким чином, відповідачем не доведено наявності виняткових обставин, що можуть бути підставою для зменшення розміру пені.

Як вже зазначалось, частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 вказала, що відсотки річних, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника та не можуть розглядатися як спосіб отримання кредитором доходів.

У справі № 902/417/18 Велика Палата Верховного Суду допустила зменшення розміру відсотків річних з урахуванням конкретних обставин справи, а саме встановлення процентної ставки річних на рівні 40 % та 96 % і її явної невідповідності принципу справедливості.

В той же час, у цій справі позивачем до стягнення заявлено відсотки річних у розмірі, передбаченому законом (частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України) 3 %.

Позиції щодо відсутності можливості зменшення відсотків річних нижче 3%, встановлених чинним законодавством, дотримується Верховний Суд у постанові від 15.06.2023 у справі 921/94/21.

Щодо зменшення інфляційних втрат суд зазначає, що інфляційна складова боргу не підлягає зменшенню на підставі ст. 233 Господарського кодексу України та ст. 551 Цивільного кодексу України, оскільки інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Подібної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 07.09.2022 у справі № 910/9911/21.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню у сумі 473673,08 грн та 356855,83 грн відповідно.

Враховуючи вищевикладене, та той факт, що позивачем нараховано позивачу пеню за несвоєчасне погашення ним сум заборгованості, при цьому заявлена позивачем сума пені не є значною чи надмірно великою, виходячи із загальної суми вартості наданих послуг розподілу природного газу за договором, та враховуючи значний час прострочення належних до сплати сум, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру пені.

Отже позовна вимога в частині стягнення пені підлягає задоволенню у сумі 5761068,11 грн.

Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» (07400, Київська обл., Броварський р-н, місто Бровари, вул. Грушевського Михайла, будинок 3А, код 13711949) на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» (08150, Київська обл., Фастівський р-н, місто Боярка, вул.Шевченка Т., будинок 178, код 205788,88 грн (тридцять мільйонів сімсот тридцять шість тисяч дев`ятсот сімдесят вісім грн 88 коп.) боргу, 5761068,11 грн (п`ять мільйонів сімсот шістдесят одна тисяча шістдесят вісім грн 11 коп.) пені, 473673,08 грн (чотириста сімдесят три тисячі шістсот сімдесят три грн 08 коп.) 3 % річних, 356855,83 грн (триста п`ятдесят шість тисяч вісімсот п`ятдесят п`ять грн 83 коп.) інфляційних втрат та 447942,91 грн (чотириста сорок сім тисяч дев`ятсот сорок дві грн 91 коп.) судового збору.

2. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 28.06.2024 р.

Суддя О.О. Рябцева