ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2024 Справа № 914/3708/23(914/3119/23)

Господарський суд Львівської області у складі судді Чорній Л.З., за участю секретаря судового засідання Цурак У.Ю., розглянувши матеріали справи за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбудінвест-Торг», м. Покровськ Донецької області

до відповідача: Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», м. Львів,

про стягнення заборгованості в розмірі 2 182 607,91 грн

в межах провадження у справі № 914/3708/23

за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «Статусінвестгруп», м. Вінниця

про банкрутство: Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (79053, м. Львів, вул. В. Великого, буд. 54, )

Представники сторін:

від позивача: Статіва О.В.

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрбудінвест-Торг» подано позов до Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення заборгованості в розмірі 2 182 607,91 грн.

Ухвалою суду від 23.10.2023 (суддя Долінська О.З.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 22.11.2023 р.

Під час розгляду справи, встановлено, що 20.03.2024 Господарським судом Львівської області у складі судді Чорній Л.З. постановлено ухвалу у справі №914/3708/23, якою, серед іншого, відкрито провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України».

Ухвалою суду від 03.04.2024 справу №914/3119/23 за позовом Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрбудінвест-Торг» до Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення заборгованості в розмірі 2 182 607,91 грн - передано для розгляду у межах справи №914/3708/23 про банкрутство Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України».

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 04.04.2024, справу №914/3119/23 передано судді Чорній Л.З. в провадженні якої перебуває справа №914/3708/23 про банкрутство Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України».

Ухвалою суду від 05.04.2024 справу №914/3119/23 за позовом Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрбудінвест-Торг" до Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення заборгованості в розмірі 2 182 607,91 грн прийнято до розгляду в межах провадження у справі №914/3708/23 про банкрутство Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України». Присвоєно справі номер провадження 914/3708/23(914/3119/23). Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Справу призначено до розгляду на 15.05.2024.

Ухвалою суду від 30.04.2024 суд задовольнив клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбудінвест-Торг» Статіви Олени Володимирівни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

В судове засідання 15.05.2024 в режимі відеоконференції з`явилася представниця позивача. Представниця відповідача на електронну пошту суду подала клопотання (вх.№12984/24) про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю представника.

Підстави відкладення розгляду справи викладено в ухвалі суду від 15.05.2024, розгляд справи відкладено на 05.06.2024.

В судове засідання 05.06.2024 в режимі відеоконференції з`явилася представниця позивача. Представниця відповідача на електронну пошту суду подала клопотання за вх.№14931/24 про відкладення розгляду справи у зв`язку зі перебуванням представника у відпустці. Також, відповідачем подано доповнення до відзиву сформоване в системі «Електронний суд» 04.06.2024, яким просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 05.06.2024 розгляд справи відкладено на 26.06.2024.

У судове засідання 26.06.2024 представник позивача з`явився в режимі відеоконференції, просив задовольнити позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві, письмових поясненнях, поясненнях, наданих у судовому засіданні.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Судом встановлено, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, відповідно до ст. 13 ГПК України, учасникам справи створювались необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

У судовому засіданні 26.06.2024 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позиції сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення умов договору поставки №49/22-Т від 15.12.2022, укладеного між позивачем та відповідачем, за умовами якого постачальник зобов`язується поставляти та передавати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити наступні товари суміш соляно-мінеральну з якісними показниками що згідно до ТУ У 23.9-1:2022 «Суміш соляно-мінеральна». Відповідач не здійснив оплату поставленого позивачем товару в повному обсязі. Наведене стало підставою для звернення позивача до суду з вимогою про стягнення з відповідача 1 714 264,45 грн основного боргу, 31 486,43 грн 3% річних, 19 879,42 грн втрат від інфляції, 416 974,61 грн пені та 32 739,12 грн судового збору.

Відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві, письмових поясненнях. Заперечуючи проти позову відповідач посилається на наявність форс-мажорних обставин у зв`язку введенням воєнного стану з 24.02.22 по всій території України, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про ведення воєнного стану в Україні». Також, відповідач посилається на те, що позивач не виконав вимоги п. 4.3. договору поставки та не скеровував на адресу відповідача повного пакету документів, визначених договором, цінним листом з описом вкладення. Відповідач вважає, що обов`язок щодо оплати відстрочується на цей період і настає лише після належного виконання постачальником взятих на себе зобов`язань. Крім того, у зв`язку з невиконанням позивачем вимоги п. 4.3. договору поставки, відповідач заперечив щодо вимоги позивача про стягнення 3% річних від суми заборгованості та втрат від інфляції.

Обставини справи встановлені судом.

Як вбачається з матеріалів справи, між ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрбудінвест-Торг» укладено Договір Поставки № 49/22-Т від 15.12.2022, згідно з яким позивач зобов`язався передати у власність відповідача товар, а відповідач зобов`язався прийняти товар та оплатити його вартість.

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується у порядку та на умовах, визначених цим Договором, передати у власність Покупцеві суміш соляну-мінеральну, з якісними показниками що згідно до ТУ У 23.9-1:2022 «Суміш соляно-мінеральна», надалі іменована - Товар», а Покупець зобов`язується відповідно до цього Договору оплатити та прийняти цей Товар.

Пунктом 1.4. Постачальник гарантує, що Товар належить йому на праві власності, не знаходиться під забороною, відчуження, арештом, не є предметом застави чи іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими юридичними чи фізичними особами, та не є предметом будь-якого обтяження чи обмеження, передбаченого чинним законодавством України.

Відповідно до п. 2.1. Ціна на товар встановлюється Сторонами в Специфікаціях до цього Договору, які підписуються Сторонами, та є невід`ємними частинами цього договору.

Оплата за товар здійснюється протягом 30 (тридцяти) банківських днів після фактичного тримання партії Товару Покупцем, що підтверджується видатковою накладною підписаною уповноваженими представниками Сторін, на підставі наданого Постачальником рахунку, в національній валюті України, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника. Датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника (п. 2.4. Договору).

Відповідно до Специфікації №1 від 15.12.2022 до договору постачальник зобов`язався поставити покупцю товар, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити товар на суму 2 600 004,00 грн.

Згідно з п. 4.2 поставка Товару здійснюється партіями на протязі 20 (двадцяти) робочих днів з дати отримання письмової заявки від Покупця. Покупець надає Постачальнику письмову заявку на електронну адресу Постачальника, У заявці Покупця вказується: -найменування товару; - кількість товару; - при потребі - найменування структурного Підрозділу, до складу якого постачається Товар; - перелік матеріально-відповідальних осіб, що уповноважені Покупцем одержувати Товар; - постачальник розглядає заявку Покупця впродовж 2 (двох) робочих днів, акцептує її, або надає Покупцю рані заперечення в письмовій формі. Партією Товару вважається кількість Товару, визначена в видатковій накладній.

Відповідно до п. 5.4 договору факт поставки та кількість поставленого товару підтверджується видатковою накладною, яка підписується уповноваженими представниками Сторін.

Відповідач частково оплатив за фактично отриманий товар, що підтверджується платіжним дорученням №4556 від 16.02.2023 на суму 500 000,00 грн.

Постачальник виконав свої зобов`язання поставив на адресу Покупця Товар зазначеного у договорi, що пiдтверджується пiдписаними уповноваженими представниками видатковими накладними, а саме: №953 від 19.12.2022 року, №954 від 19.12.2022 року, №957 від 20.12.2022 року, №958 від 20.12.2022 року №967 від 21.12.2022 року, №968 від 21.12.2022 року, №982 від 22.12.2022 року, №983 від 22.12.2022 року, №987 від 23.12.2022 року №988 від 23.12.2022 року, №996 від 26.12.2022 року, №19 від 05.01.2023 року, №110 від 30.01.2023 року, №185 від 31.01.2023 року №201 від 31.01.2023 року, №195 від 02.02.2023 року, №269 від 17.02.2023 року, №283 від 22.02.2023 року, №305 від 22.02.2023 року.

Загальна вартість поставленого товару становить 2 214 267,45 грн.

Відповідач не сплатив за отриманий товар у розмірі 1 714 264,45 грн.

Відповідно до п. 7.1. договору у разі невиконання або належного виконання сторонами умов даного договору вони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України та цим Договором.

Згідно з п.7.2 розділу 7 договору у випадку порушення покупцем (відповідачем) строків оплати товару останній має сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу. Сплата пені не звільняє покупця від виконання простроченого грошового зобов`язання за договором.

У зв`язку з наведеним позивачем нараховано відповідачу 31 486,43 грн 3% річних, 19 879,42 грн втрат від інфляції, 416 974,61 грн пені.

Позивачем на виконання п. 10.5 договору 25.09.2023 направлено на електронну адресу відповідача досудову вимогу про сплату боргу, яка залишилася без розгляду.

Оцінка суду.

Згідно з ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що приймання-передача товару по кількості й якості здійснюється на складі Постачальника у відповідності з супровідними документами за присутності уповноваженого представника Покупця.

Згідно з п. 5.2. приймання-передача Товару здійснюється представниками обох Сторін та оформлюється видатковою накладною. Датою поставки та переходу права власності на Товар та усіх ризиків від Постачальника до Покупця є дата належним чином оформленої та підписаної Сторонами видаткової накладної.

Як встановлено судом, відповідач згідно умов договору поставки №49/22-Т від 15.12.2022 зобов`язався прийняти товар та оплатити його вартість, відповідно до умов цього договору. На виконання умов договору, позивачем поставлено товар відповідачу на загальну суму 2 214 267,45 грн, що підтверджується видатковими накладними, однак за зазначений товар відповідач розрахувався частково на суму 500 000,00 грн, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 1 714 267,45 грн. Доказів оплати поставленого товару суду відповідач не надав.

Щодо твердження відповідача про те, що позивач не виконав вимоги п. 4.3. договору поставки та не скеровував на адресу відповідача повного пакету документів визначених договором цінним листом з описом вкладення покупцю, суд зазначає таке.

Пунктом 3.2 договору визначено, що Постачальник зобов`язаний передати Покупцю на Товар: сертифікат відповідності на Товар виданий Органом сертифікації продукції в Державному підприємстві «Державній дорожній науково-дослідний інститут імені М.П.Шульгіна (ДП «ДерждорНДІ)», що підтверджує якість.

Позивач зазначає, що Сертифікат якості надавався відповідачу разом з договором, Товар поставлений відповідачу належної якості, що підтверджується Сертифікатом відповідності RR №000587 від 15.12.2022 до 14.12.2023, виданий ДП «ДерждорНДІ» та відповідає ТУ У 23.9-1:2022.

Відповідно до ст. 666 ЦК України, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання.

Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Відповідно до ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару; покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Доказів пред`явлення претензій щодо якості, кількості та термінів поставки товару у відповідності до умов договору, а також наявності письмових претензій та/або повідомлень про невідповідність, ознак ушкодження чи псування поставленого товару від відповідача не надходило, позивачем виконані прийняті на себе зобов`язання з передачі товару відповідачу, а відповідачем, у свою чергу, прийнято товар без будь-яких зауважень.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій, та які повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Факт виникнення у останнього зобов`язання з його оплати, є видаткові накладні, які сторонами належним чином оформлені та підписані без будь-яких зауважень, а також засвідчені печатками обох сторін.

Таким чином, підписання покупцем (відповідачем) видаткових накладних, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і які відповідають вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/174, та фіксують факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за поставлений позивачем товар.

Відповідач не повертав товар позивачу, не звертався до позивача з претензіями щодо кількості та якості поставленого товару або відсутності належних товаросупровідних документів на товар, а тому його доводи про ненастання строку оплати є необґрунтовані, і у нього наступив обов`язок з його оплати, що в свою чергу є підставою для стягнення на користь позивача заборгованості за договором поставки.

Також, заперечуючи щодо задоволення позовних вимог відповідач посилається на те, що 24.02.22 по всій території України введено воєнний стан, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про ведення воєнного стану в Україні».

Відповідно до розділу 8 договору поставки № 49/22-Т від 15.12.2022, сторони не несуть відповідальності за невиконання, прострочення виконання своїх зобов`язань, пропущених у наслідок дії форс-мажорних обставин, настання яких вони при укладенні цього Договору не могли обґрунтовано передбачити.

Форс-мажорними обставинами є надзвичайні і невідворотні обставини , які об`єктивно роблять неможливим виконанням зобов`язань , передбачених умовами цього Договору, а саме загроза війни , озброєний конфлікт або серйозна загроза такого конфлікту , включаючи , але не обмежуючись, ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена і неоголошена війна , дії суспільного хвилювання , акти тероризму , диверсії піратство, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові безлади, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення , захват підприємств, реквізиція, суспільна демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень і актами державних органів влади, закриття морських проток ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморожування, замерзання морів, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, засуха, просідання і зрушення грунту, інші стихійні лиха і тому подібне.

Про настання і припинення дії форс-мажорних обставин Сторона, для якої склалися такі обставини, зобов`язана повідомити іншу Сторону в найбільш короткі термін, коли їй стало (або повинно було стати) про них відомо, з подальшим напрямом підтверджуючих документів.

Належним підтвердженням настання форс-мажорних обставин є сертифікат, виданий Торговельно-промисловою палатою України або іншими компетентними органами. Якщо виникнення і дія форс-мажорних обставин підтверджена в нормативно-правових актах (указах, розпорядження, наказах, постановах і тому подібне), то додаткове підтвердження виникнення і дії таких обставин Сторонам не потрібне.

Строки виконання Сторонами зобов`язань за даною угодою подовжуються пропорційно тривалості дії форс-мажорних обставин, якщо форс-мажорні обставини продовжуються більше трьох місяців поспіль, Сторони проводять переговори з метою виявлення прийнятих для них способів виконання Договору досягнення відповідної домовленості.

Повідомлення, передбачені пунктом 8.3. цього Договору, мають бути направленні письмово по електронній пошті або на номер факсу, що вказані в цьому Договорі, а також рекомендованим листом повідомленням про вручення або кур`єром.

Суд не приймає викладені заперечення відповідача, щодо того, що зобов`язання за договором поставки товару в частині оплати за отриманий товар були не виконані внаслідок форс-мажорних обставин.

Відповідно до статей 42, 44 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Підприємництво здійснюється на основі, зокрема комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

У разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утримання від вчинення) таких дій.

Якщо обидві сторони правочину є суб`єктами господарської діяльності (професійними комерсантами, підприємцями), стандарти усвідомлення ризиків при вчиненні відповідного правочину є іншими, ніж у випадку, якщо б стороною правочину були дві фізичні особи, або суб`єкт господарювання та пересічний громадянин. Стандарт розумної та обачливої поведінки комерсанта набагато вищий, порівняно зі стандартом пересічної розумної людини.

Подібна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.01.2021 року у справі №910/17876/19.

Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначено в Законі України «Про торгово-промислові палати в Україні"» та деталізовано в розділі 6 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням президії ТПП України від 15.07.2014 року за №40(3) (з наступними змінами).

Згідно з частиною 1 статті 14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні" визначено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом 7 днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

За умовами пункту 6.2 Регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи щодо кожного окремого договору, контракту, угоди тощо, а також податкових та інших зобов`язань/обов`язків, виконання яких настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом або може настати найближчим часом і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

В сертифікаті про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) вказуються дані заявника, сторони за договором (контрактом, угодою тощо), дата його укладення, зобов`язання, що за ним настало чи настане найближчим часом для виконання, його обсяг, термін виконання, місце, час, період настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які унеможливили його виконання, докази настання таких обставин (пункт 6.12 Регламенту).

У постанові Верховного Суду від 25.01.2022 року у справі № 904/3886/21 визначено, що належним підтвердженням існування форс-мажорних обставин (доказом існування обставин непереборної сили, які звільняють сторону від відповідальності за невиконання умов договору) є відповідний сертифікат.

У постанові Верховного Суду від 01.06.2021 року у справі N 910/9258/20 вказано, що засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифікату про форс-мажорні обставини покладено на Торгово-промислову палату України та уповноважені нею регіональні Торгово-промислові палати; форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для конкретного випадку виконання зобов`язання; доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання - саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

При цьому, таке засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися, але не пов`язує суд у випадку виникнення спору між сторонами щодо правової кваліфікації певних обставин як форс-мажорних.

При цьому, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору. Для застосування форс мажору (обставин непереборної сили) як умови звільнення від відповідальності судам необхідно встановити, які саме зобов`язання за договором були порушені / невиконані та причину такого невиконання.

Для звільнення від відповідальності внаслідок настання форс мажорних обставин (обставин непереборної сили) сторона яка на них посилається, зобов`язана надати не лише сертифікат про форс мажорні обставини (обставин непереборної сили), а й довести, що такі обставини об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору.

У випадку виникнення обставин непереборної сили, термін виконання зобов`язання сторін за договором може переноситись (продовжуватись) на строк, протягом якого діють такі обставини та їх наслідки. При цьому слід встановити наявність чи відсутність обставин форс-мажору саме для конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. Сам лише факт проведення бойових дій чи запровадження обмежень воєнного часу не звільняє сторону від відповідальності, якщо такі обставини прямо не перешкоджають фізично чи юридично виконати конкретний обов`язок за договором.

Аналогічну правову позицію висловлено в постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.03.2023 року у справі № 922/1093/22.

Відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів того, які саме форс-мажорні обставини, перешкоджали виконанню зобов`язань за договором.

При цьому, форс-мажор не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань, а стороною договору має бути підтверджено не факт настання таких обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання, у даному випадку здійснити поставку обумовленої договором техніки. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести.

Одне лише передбачене законом віднесення військової агресії російської федерації по відношенню до України та введеного воєнного стану до форс-мажорних обставин не свідчить про існування форс-мажору у конкретних правовідносинах сторін, де така обставина може стати форс-мажорною лише у випадку, якщо особа доведе, що конкретний обмежувальний захід, запроваджений в рамках введення воєнного стану, унеможливлює виконання конкретного договору, а введення воєнного стану на території України не означає, що учасник правовідносин не може здійснювати господарську діяльність.

З огляду на вищевикладене, сторона, що посилається на форс-мажорні обставини, повинна надати докази за чотирма складовими події «форс-мажору»:

1) подія (форс-мажорна обставина);

2) непередбачуваність обставин;

3) причинно-наслідковий зв`язок між обставиною (подією) і неможливістю виконання стороною своїх конкретних зобов`язань;

4) неможливість виконання і альтернативного виконання.

Відповідачем належними та допустимими доказами не доведено суду у відповідності до вимог господарського процесуального кодексу України, виникненні форс мажорних обставин (обставин непереборної сили), які завадили останньому виконати належним чином умови договору.

Самі лише послання на формальні обставини які перешкоджали відповідачу виконати належним чином зобов`язання за договором, а саме як форс - мажорних обставин у зв`язку із чим останній вважає, що відповідні обставини є підставою для звільнення від виконання зобов`язання, не беруться до уваги судом.

Також відповідач посилається на те, що долучені до заяви видаткові накладні у графі «Отримав(ла)» містять підписи, які скріплені не печаткою ДП «Львівський облавтодор», а лише печаткою філії без долучення будь-яких документів, що засвідчують повноваження представників філії на підписання документів від імені та в інтересах ДП «Львівський облавтодор».

Договір поставки №49/22-Т від 15.12.2022 підписаний відповідачем ДП «Львівський облавтодор», ним погоджена ціна Товару, умови поставки, порядок оплати, пред`явлення вимог, щодо якості та кількості, тобто усі істотні умови договору. На кожну поставку товару до певної філії, відповідач надавав письмову заявку (п.п.4.1, 4.1.1 договору). Позивачем долучено до позовної заяви заявки ДП «Львівський облавтодор», де визначено відповідачем найменування філії та кількість товару, яка має бути поставлена, які містять відтиски печаток філій, що отримували Товар.

Крім того відповідачем була проведена часткова оплата поставок на філії товару за видатковими накладними №953, 954, 957, 958 і частково №967. ДП «Львівський облавтодор» схвалив дії філій, оскільки вчинив дії, що свідчать про отримання Товару.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основної заборгованості в розмірі 1 714 267,45 грн.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст. 547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст.551 ЦК України).

З огляду на ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ч. 2 ст. 343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з п.7.2 договору у випадку порушення покупцем (відповідачем) строків оплати товару останній має сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу. Сплата пені не звільняє покупця від виконання простроченого грошового зобов`язання за договором.

Судом перевірено розрахунок втрат від інфляції, 3 % річних та пені та встановлено, що такі нараховано позивачем правильно, з урахуванням суми заборгованості, яка існувала на момент таких нарахувань.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані поданими доказами та підлягають задоволенню.

Судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача у розмірі 32 739,12 грн.

Керуючись ст.ст. 13, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-241 ГПК України, ст.ст. 1, 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (79053, м. Львів, вул. В. Великого, буд. 54, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбудінвест-Торг» (85306, Донецька область, м. Покровськ, вул. Шмідта, 161А; ) 1 714 264,45 грн основного боргу, 31 486,43 грн 3% річних, 19 879,42 грн втрат від інфляції, 416 974,61 грн пені та 32 739,12 грн судового збору.

Наказ видати згідно з ст. 327 ГПК України після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складений 28.06.2024.

Суддя Чорній Л.З.