ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.06.2024м. СумиСправа № 920/252/24
Господарський суд Сумської області у складі

судді Резніченко О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Бублик Т.Д.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріалами справи №920/252/24

за позовом: Керівника Шосткинської окружної прокуратури в інтересах держави в особі позивача Управління житлово-комунального господарства Шосткинської міської ради (вул. Садовий бульвар, 8, м. Шостка, Сумська область, 41100, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Суми» (вул. Реміснича, буд. 35, м. Суми, 40004, )

про визнання недійсними додаткових угод та стягнення безпідставно сплачених коштів у сумі 425 936,75 грн.

за участю представників сторін:

Позивач не прибув.

Відповідач: ОСОБА_1

Прокурор Васянович М.В.

Стислий виклад позицій сторін по справі. Заяви, які подавались сторонами. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

Прокурор в інтересах держави в особі позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить суд:

1. визнати недійсною додаткову угоду №6 від 20.08.2021 до договору №2411092, укладеного 20.04.2021 між Управлінням житлово-комунального господарства Шосткинської міської ради та ТОВ Енера Суми;

2. визнати недійсною додаткову угоду №7 від 08.09.2021 до договору №2411092, укладеного 20.04.2021 між Управлінням житлово-комунального господарства Шосткинської міської ради та ТОВ Енера Суми;

3. визнати недійсною додаткову угоду №8 від 09.09.2021 до договору №2411092, укладеного 20.04.2021 між Управлінням житлово-комунального господарства Шосткинської міської ради та ТОВ Енера Суми;

4. визнати недійсною додаткову угоду №9 від 23.09.2021 до договору №2411092, укладеного 20.04.2021 між Управлінням житлово-комунального господарства Шосткинської міської ради та ТОВ Енера Суми;

5. визнати недійсною додаткову угоду №10 від 19.10.2021 до договору №2411092, укладеного 20.04.2021 між Управлінням житлово-комунального господарства Шосткинської міської ради та ТОВ Енера Суми;

6. визнати недійсною додаткову угоду №11 від 26.10.2021 до договору №2411092, укладеного 20.04.2021 між Управлінням житлово-комунального господарства Шосткинської міської ради та ТОВ Енера Суми;

7. визнати недійсною додаткову угоду №12 від 03.11.2021 до договору №2411092, укладеного 20.04.2021 між Управлінням житлово-комунального господарства Шосткинської міської ради та ТОВ Енера Суми;

8. визнати недійсною додаткову угоду №13 від 15.11.2021 до договору №2411092, укладеного 20.04.2021 між Управлінням житлово-комунального господарства Шосткинської міської ради та ТОВ Енера Суми;

9. стягнути з відповідача на користь Управлінням житлово-комунального господарства Шосткинської міської ради безпідставно сплачені кошти в сумі 425936,75 грн.

Прокурор обґрунтовує позовні вимоги тим, що внаслідок укладення спірних додаткових угод збільшилися ціни на електричну енергію на 102,59% від ціни, визначеної договором про постачання електричної енергії споживачу № 2411092 від 20.04.2021; спірні додаткові угоди були укладені без належних на те підстав та обґрунтованого документального підтвердження щодо підвищення ціни на електричну енергію, чим порушено норми Закону України «Про публічні закупівлі» та положення договору. Враховуючи безпідставність підписання спірних додаткових угод, відповідачу надмірно сплачені бюджетні кошти в сумі 425936 грн 75 коп., тому вказані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь Управління житлово-комунального господарства Шосткинської міської ради.

Відповідно до ухвали суду від 07.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначене на 08.04.2024.

22.03.2024 відповідачем подано відзив на позовну заяву (вх №858).

Прокурором 02.04.2024 подано до суду відповідь на відзив (вх №1830).

У судовому засіданні 08.04.2024 оголошено перерву до 01.05.2024.

22.04.2024 від прокурора надійшли письмові пояснення (вх 2279).

Відповідачем, у свою чергу, 23.04.2024 подано заперечення (вх №1211).

Ухвалою суду від 01.05.2024 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.06.2024.

16.05.2024 до суду надійшли заперечення відповідача, до яких додано копії листа позивача від 02.04.2024 №160 та додатка до листа відомості щодо розмірів спожитої електричної енергії орендарями та іншими користувачами за період з січня 2021 по січень 2022. Відповідач просить урахувати, що відповідно до зазначеної довідки протягом 2021 року орендарі позивача спожили та сплатили електричної енергії на суму 99534 грн 08 коп.

При цьому, відповідачем не заявлено клопотання про долучення в якості доказів зазначених документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Також частинами 2,3,4 зазначеної норми передбачено, що у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Представник позивача в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Щодо підстав звернення з даним позовом до суду прокурора в інтересах держави в особі Управління житлово-комунального господарства Шосткинської міської ради.

Статтею 131-1 Конституції України визначено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до частини 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з ч. 3 ст. 4 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

За приписами частини четвертої статті 53 Господарського процесуального кодексу України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України №3-рн/99 від 08.04.1999 під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте, держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Із урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Керівник Шосткинської окружної прокуратури Сумської області, звертаючись з позовом в інтересах держави в особі Управління житлово-комунального господарства Шосткинської міської ради, зазначив підставою для звернення прокурора до суду з даним позовом та представництва інтересів держави те, що позивачем як органом, уповноваженим на здійснення відповідних функцій держави у спірних правовідносинах, не вжито належних заходів щодо усунення порушень в межах своїх повноважень, в тому числі шляхом звернення до суду.

Прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі Управління житлово-комунального господарства Шосткинської міської ради з огляду на наступне.

Відповідно до Положення про Управління житлово-комунального господарства Шосткинської міської ради, затвердженого рішенням Шосткинської міської ради Сумської області від 19.12.2001 (далі - Положення), управління житлово-комунального господарства є виконавчим органом міської ради і створюється міською радою згідно Закону України Про місцеве самоврядування в Україні. Є підзвітний і підконтрольний раді, підпорядкований виконавчому комітету, міському голові. Управління житлово- комунального господарства користується правами юридичної особи, має самостійний баланс, круглу печатку, розрахунковий рахунок та інші рахунки в установах банків.(пункти 1, 3 розділу І Положення).

Основними завданнями управління є: 1) приймання в оперативне управління від міської ради об`єктів житлово-комунального господарства (житловий фонд, об`єкти інженерної інфраструктури, зовнішнього благоустрою), що знаходяться в комунальній власності міської ради та не підлягають передачі в оперативне управління підприємствам житлово- комунального господарства або приватизації; 2)укладання з підприємствами ЖКГ всіх форм власності договорів на утримання і ремонт житлового фонду та об`єктів інженерної інфраструктури й надання послуг; Забезпечення розподілу коштів для фінансування підприємств житлово-комунального господарства, що надходять з державного, обласного та місцевого бюджетів, інших надходжень; 4)координація дій підприємств по санітарно-технічному обслуговуванню міста, видання ордерів на земельні роботи; 5) участь у роботі по відбору об`єктів на капітальний ремонт, реконструкцію та приймання робіт після їхнього завершення; 6) контроль за якістю робіт та послуг, приймання і оплата виконаних робіт згідно з укладеними договорами; 7) застосування фінансових санкцій до підприємств ЖКГ, що припустили порушення встановлених показників якості в договорі на утримання і ремонт житлового фонду й об`єктів інженерної інфраструктури та надання послуг або інших умов договору у відповідності до чинного законодавства; 8) сприяння створенню нових підприємств ЖКГ, які необхідні для поліпшення житлово-комунального обслуговування споживачів в місті; 9) здійснення регулярного і вчасного перерахування підприємствам ЖКГ коштів за виконані роботи згідно з укладеними договорами в розмірі асигнувань, надходжень; 10) забезпечення розгляду пропозицій, заяв і скарг, що виникають з приводу житлово-комунального обслуговування споживачів і прийняття з їх приводу заходів в межах своєї компетенції, (розділ II Положення).

Фінансування діяльності управління житлово-комунального господарства здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету, (пункт 4 розділ І Положення).

Відповідно до розділу 3 Положення начальник Управління керує діяльністю УЖКГ і несе персональну відповідальність за виконання управлінням житлово-комунального господарства покладених на нього функцій.

Відповідно до частини 1 статті 22 Бюджетного кодексу України для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Згідно з частиною 5 статті 22 указаного кодексу головний розпорядник бюджетних коштів отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у законі про Державний бюджет України (рішенні про місцевий бюджет).

Правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів, в тому числі і місцевих бюджетів, становлять суспільний інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) угод, на підставі яких ці кошти витрачаються, такому суспільному інтересу не відповідає.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 7 Бюджетного кодексу України бути дотримано принцип ефективності та результативності при складанні та виконанні бюджетів де усі учасники бюджетного процесу мають прагнути досягнення цілей, запланованих на основі національної системи цінностей і завдань інноваційного розвитку економіки, шляхом забезпечення якісного надання послуг, гарантованих державою, місцевим самоврядуванням, при залученні мінімального обсягу бюджетних коштів та досягнення максимального результату при використанні визначеного бюджетом обсягу коштів.

Оскільки фінансування за оспорюваними додатковими угодами здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету, а управління є головним розпорядником коштів, отже Управління житлово-комунального господарства Шосткинської міської ради є належним позивачем у зазначеній справі.

Ураховуючи, що вказані інтереси до цього часу залишаються не захищеними, а уповноваженим органом допущено бездіяльність, вбачаються виключні підстави для представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах та підстави для внесення позову прокурором в інтересах держави.

Зазначене є доказом нездійснення захисту інтересів держави уповноваженим суб`єктом владних повноважень та вказує на наявність підстав для застосування представницьких повноважень прокурором.

На виконання вимог ст.23 Закону України «Про прокуратуру» направлено відповідний лист-повідомлення до Управління житлово-комунального господарства Шосткинської міської ради (від 15.02.2024 № 55-697вих-24).

Від Управління житлово-комунального господарства Шосткинської міської ради надійшла відповідь (вих. № 98/24-01-08 від 23.02.2024) на лист окружної прокуратури, про те що з позовними вимогами про визнання недійсними додаткових угод № 6-13 до договору .№ 2411092 від 20.04.2021 до TOB «ЕНЕРА СУМИ» Управління не зверталось у зв`язку з відсутністю підстав та відсутністю коштів для сплати судових витрат. Разом з тим з листа вбачається відсутність наміру подавати даний позов.

Прокурором розцінена така поведінка позивача як нездійснення уповноваженим органом, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, захисту інтересів держави. А тому, така усвідомлена пасивна поведінка позивача є достатньою підставою для звернення прокурора до суду для захисту інтересів держави.

Вказане свідчить про нездійснення суб`єктом владних повноважень захисту законних інтересів держави та відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» є виключною підставою для вжиття прокурором заходів представницького характеру та пред`явлення відповідного позову, ураховуючи, що інтереси держави на цей час залишаються незахищеними.

З огляду на зазначене, судом встановлено, що саме пасивна поведінка позивача після отримання повідомлення про порушення інтересів держави і стала підставою для представництва прокурором інтересів держави та звернення до суду з таким позовом.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

Управлінням житлово-комунального господарства Шосткинської міської ради, згідно з даними електронної системи «PROZORRO» (https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2021-04-14-011435-b), проведено закупівлю електричної енергії.

За результатами проведення переговорної процедури закупівлі (номер закупівлі UA-2021-04-14-011435-b), 20.04.2021 між Управлінням житлово- комунального господарства Шосткинської міської ради та TOB «ЕНЕРА СУМИ» укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №2411092 на загальну суму 1 227 240,00 грн.

Згідно з п. 5.1 Договору фактична ціна (тариф) електричної енергії становить 2,1 грн (з ПДВ) за 1 кВт/год. Загальний обсяг електричної енергії становить - 584400 кВт/год.

Відповідно до п. 14.1 Договір вважається укладеним і набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до 31.10.2021, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Відповідно до п. 14.2 Договору усі зміни до цього Договору вносяться в період його дії письмово та у відповідності до вимог чинного законодавства в сфері публічних закупівель, а саме укладається додатковий договір, що стає невід`ємною частиною цього договору і набирає чинності лише після його підписання уповноваженими особами Сторін.

Відповідно до п. 14.8 істотні умови цього договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків передбачених ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», зокрема зменшення обсягів закупівлі, з урахуванням фактичного обсягу видатків Споживача та збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

У подальшому сторонами укладено додаткові угоди до Договору №2411092, якими збільшено вартість одиниці товару та зменшено обсяг поставок, а саме:

Додатковою угодою № 4 від 15.07.2021 збільшено ціну за 1 кВт. год. електричної енергії до 2,274554 грн з ПДВ тобто на 8,31 % від початкової ціни.

Підставою для укладення додаткової угоди № 4 стало коливання ціни електричної енергії на ринку у бік збільшення на 11,91 %, яка була за період з 01 по 30 червня 2021 року, відповідно до даних офіційного сайту ДП «Оператор ринку» https://www.oree.com.ua/ за 12.07.2021 (з 1412,28 грн/ МВт*год до 1580,46 грн/ МВт*год).

Відповідно до п. 1 додаткової угоди № 4 від 15.07.2021 кількість активної електричної енергії зменшено до 549733 кВт/год.

Пунктом 4 додаткової угоди №4 визначено, що вона набирає чинності з дня її підписання Сторонами та скріплення печатками Сторін, застосовується до правовідносин, що виникли між Сторонами з 01.07.2021 та діє протягом строку дії Договору.

З урахуванням викладеного базовою ціною за 1 кВт. год. електричної енергії є 2,274554 грн з ПДВ, що визначена додатковою угодою №4.

У той же час, подальшими додатковими угодами ще суттєво збільшено вартість електричної енергії, зокрема:

1) додатковою угодою № 6 від 20.08.2021 збільшено ціну за 1 кВт. год. електричної енергії до 2,466546 грн з ПДВ (тобто на 17,45 % від початкової ціни).

Відповідно до п. 1 додаткової угоди № 6 кількість активної електричної енергії зменшено до 520230 кВт/год.

Пунктом 4 додаткової угоди № 6 від 20.08.2021 визначено, що вона набирає чинності з дня її підписання Сторонами та скріплення печатками Сторін, застосовується до правовідносин, що виникли між Сторонами з 01.08.2021 та діє протягом строку дії Договору.

2) додатковою угодою № 7 від 08.09.2021 збільшено ціну за 1 кВт. год. електричної енергії до 2,677718 грн з ПДВ (тобто на 27,51 % від початкової ціни).

Відповідно до п. 1 додаткової угоди № 7 кількість активної електричної енергії зменшено до 492664 кВт/год.

Пунктом 4 додаткової угоди № 7 від 08.09.2021 визначено, що вона набирає чинності з дня її підписання Сторонами та скріплення печатками Сторін, застосовується до правовідносин, що виникли між Сторонами з 02.08.2021 та діє протягом строку дії Договору.

3) додатковою угодою № 8 від 09.09.2021 збільшено ціну за 1 кВт. год. електричної енергії до 2,909986 грн з ПДВ (тобто на 38,57 % від початкової ціни).

Відповідно до п. 1 додаткової угоди № 8 кількість активної електричної енергії зменшено до 464367 кВт/год.

Пунктом 4 додаткової угоди № 8 від 09.09.2021 визначено, що вона набирає чинності з дня її підписання Сторонами та скріплення печатками Сторін, застосовується до правовідносин, що виникли між Сторонами з 03.08.2021 та діє протягом строку дії Договору.

4) додатковою угодою № 9 від 23.09.2021 збільшено ціну за 1 кВт. год. електричної енергії до 3,165457 грн з ПДВ (тобто на 50,74 % від початкової ціни).

Відповідно до п. 1 додаткової угоди № 9 кількість активної електричної енергії зменшено до 447047 кВт/год.

Пунктом 4 додаткової угоди № 9 від 23.09.2021 визначено, що вона набирає чинності з дня її підписання Сторонами та скріплення печатками Сторін, застосовується до правовідносин, що виникли між Сторонами з 01.09.2021 та діє протягом строку дії Договору.

5) додатковою угодою № 10 від 19.10.2021 збільшено ціну за 1 кВт. год. електричної енергії до 3,407353 грн з ПДВ (тобто на 62,25 % від початкової ціни).

Відповідно до п. 1 додаткової угоди № 10 кількість активної електричної енергії зменшено до 434173 кВт/год.

Пунктом 4 додаткової угоди № 10 від 19.10.2021 визначено, що вона набирає чинності з дня її підписання Сторонами та скріплення печатками Сторін, застосовується до правовідносин, що виникли між Сторонами з 01.10.2021 та діє протягом строку дії Договору.

6) додатковою угодою № 11 від 26.10.2021 збільшено ціну за 1 кВт. год. електричної енергії до 3,712511 грн з ПДВ (тобто на 76,79 % від початкової ціни).

Відповідно до п. 1 додаткової угоди № 11 кількість активної електричної енергії зменшено до 420311 кВт/год.

Пунктом 4 додаткової угоди № 11 від 26.10.2021 визначено, що вона набирає чинності з дня її підписання Сторонами та скріплення печатками Сторін, застосовується до правовідносин, що виникли між Сторонами з 02.10.2021 та діє протягом строку дії Договору.

7) додатковою угодою № 12 від 03.11.2021 збільшено ціну за 1 кВт. год. електричної енергії до 3,899988 грн з ПДВ (тобто на 85,71 % від початкової ціни).

Відповідно до п. 1 додаткової угоди № 12 кількість активної електричної енергії зменшено до 416542 кВт/год.

Пунктом 4 додаткової угоди № 12 від 03.11.2021 визначено, що вона набирає чинності з дня її підписання Сторонами та скріплення печатками Сторін, застосовується до правовідносин, що виникли між Сторонами з 03.10.2021 та діє протягом строку дії Договору.

8) додатковою угодою № 13 від 15.11.2021 збільшено ціну за 1 кВт. год. електричної енергії до 4,254360 грн з ПДВ (тобто на 102,59 % від початкової ціни).

Відповідно до п. 1 додаткової угоди № 13 кількість активної електричної енергії зменшено до 410007 кВт/год.

Пунктом 4 додаткової угоди № 13 від 15.11.2021 визначено, що вона набирає чинності з дня її підписання Сторонами та скріплення печатками Сторін, застосовується до правовідносин, що виникли між Сторонами з 01.11.2021 та діє протягом строку дії Договору.

В обґрунтування позовних вимог, прокурор зазначає, що загалом, внаслідок укладення додаткових угод № 4-13 ціну за 1 кВт./год електричної енергії з дня підписання Договору № 2411092 збільшено з 2,1 грн до 4,254360 грн, тобто в цілому на 102,59 %, з одночасним зменшенням обсягів її постачання.

При цьому, безпідставно внесені зміни до істотних умов Договору, якими змінено ціну за 1 кВт*год. та зменшено обсяг постачання (додаткові), чим порушено вимоги п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції, на момент укладення додаткової угоди №4).

Додатковою угодою № 15 від 31.12.2021 дію договору пролонговано до 31.03.2022 та збільшено ціну договору до 1 472 688,00 грн.

Вирішуючи спір у даній справі суд керується наступним:

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади встановлює Закон України «Про публічні закупівлі».

Метою Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про публічні закупівлі» встановлено, що договір про закупівлю це договір, що укладається між замовником і учасником торгів за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари.

У цій справі, як вже раніше зазначалося, сторони уклали договір за результатами процедури відкритих торгів на виконання вимог Закону України Про публічні закупівлі, який установлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону (в редакції на момент укладення додаткової угоди №4) істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

Верховним Судом у справі №927/491/19 зазначено, що обмеження у 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни, та від кількості підписаних додаткових угод.

Таким чином, збільшення ціни за одиницю товару більш ніж на 10% від визначеної в договорі у будь-якому випадку суперечить п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».

Аналогічні порушення допущені при підписанні усіх інших оспорюваних додаткових угод №6-№13.

Отже, підписання сторонами додаткових угод до Договору, зокрема №6-№13 призвело до необґрунтованого збільшення ціни (тарифу) електричної енергії понад 10 %, а в цілому на 102,59%, що відповідно порушує вимоги чинного законодавства та не відповідає приписам п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону.

Таким чином, оспорюванні додаткові угоди, якими підвищено ціну на електричну енергію укладені в порушення вимог ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та повинні бути визнані недійсними з огляду на наступне.

Законом України Про публічні закупівлі встановлюються правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади.

Одними з основних засад (принципів) бюджетного законодавства та Закону України Про публічні закупівлі є максимальна економія, ефективність та пропорційність, добросовісна конкуренція серед учасників.

Так, згідно з протоколом від 14.04.2021 щодо проведення закупівлі електричної енергії уповноваженої особи Управлінням житлово-комунального господарства Шосткинської міської ради за результатами переговорів між представником Управлінням житлово-комунального господарства Шосткинської міської ради та TOB «ЕНЕРА СУМИ» погоджено загальну кількість закупівлі електричної енергії та її вартість, які у подальшому сторонами була зазначена у Договорі.

На момент підписання Договору Відповідачеві було відомо про ціни на електричну енергію що існували на ринку. Підписавши Договір, Відповідач погодився з його умовами, в тому числі щодо ціни товару.

Поряд із цим, TOB ЕНЕРА СУМИ мало право відмовитися від укладення відповідного договору згідно з ч. 7 ст. 33 Закону України Про публічні закупівлі, в редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин, однак не скористалося цим.

При цьому, ст. 42 ГК України визначено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Тож рішення Відповідача про підписання договору є його добровільним волевиявленням, про те, що він згоден на умови договору, в тому числі ціну за одиницю товару на день підписання договору.

Договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч. 1 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі в редакції на час укладення договору).

Згідно ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 180 Господарського кодексу України (істотні умови господарського договору) зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Згідно із частиною першою статті 628, статтею 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

За частиною другою статті 189 Господарського кодексу України (далі - ГК України) ціна є істотною умовою господарського договору.

Згідно ст. 185 Господарського кодексу України до укладення господарських договорів на біржах, оптових ярмарках, публічних торгах застосовуються загальні правила укладення договорів на основі вільного волевиявлення, з урахуванням нормативно-правових актів, якими регулюється діяльність відповідних бірж, ярмарків та публічних торгів.

Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 656 Цивільного кодексу України, до договору купівлі- продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі- продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.

Згідно із частинами першою, другою статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки.

Відповідно до частини четвертої статті 41 Закону № 922-VIII умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

Із системного тлумачення наведених норм ЦК України, ГК України та Закону № 922-VIIIвбачається, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.

Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

В іншому випадку не досягається мета Закону № 922-VIII, яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.

Наведене підтверджується також історичним тлумаченням норм пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII. У цьому Законі в редакції до 19 квітня 2020 року норма пункту 2 частини п`ятої статті 41 була викладена в статті 36 та мала такий зміст: «Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі».

Отже, вказана норма Закону № 922-VIII в редакції до 19 квітня 2020 року не дозволяла зміни ціни за одиницю товару більше ніж на 10 % від ціни, визначеної сторонами при укладенні договору про закупівлю, проте не обмежувала сторони в можливості багато разів змінювати (не було обмежень щодо строків зміни ціни) таку ціну протягом дії договору в межах встановлених 10 % у разі коливання ціни такого товару на ринку.

Зазначена норма була змінена Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про публічні закупівлі» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення публічних закупівель» № 114-IX від 18 вересня 2019 року (далі - Закон № 114-ІХ), яким Закон № 922-VIII було викладено в новій редакції. У новій редакції зазначена норма була викладена в пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII та доповнена умовою, що така зміна ціни в бік збільшення не може відбуватись частіше ніж один раз на 90 днів, крім закупівлі бензину, дизельного пального, газу та електричної енергії.

Отже, в новій редакції норма пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII не змінила свого змісту щодо розміру зміни ціни за одиницю товару (не більше ніж на 10 % від ціни, визначеної сторонами при укладенні договору про закупівлю), проте була доповнена умовою, яка обмежила строки зміни такої ціни, а саме не частіше ніж один раз на 90 днів.

Як убачається з пояснювальної записки до проєкту Закону № 114-ІХ, метою його прийняття було удосконалення системи публічних закупівель, спрямованої на розвиток конкурентного середовища та добросовісної конкуренції у сфері закупівель, а також забезпечення виконання міжнародних зобов`язань України у сфері публічних закупівель, у тому числі протидії «ціновому демпінгу» коли учасник процедури закупівлі пропонує значно занижену ціну товару, щоб перемогти, а потім через додаткові угоди суттєво збільшує ціну товару та відповідно зменшує обсяг закупівлі, чим нівелює результати публічної закупівлі.

За такої мети очевидно, що зміни, внесені законодавцем Законом № 114-ІХ у вказану норму пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, не були спрямовані на те, щоб дозволити учасникам публічних закупівель використовувати «ціновий демпінг» з подальшим збільшенням ціни за одиницю товару більше ніж на 10 % від ціни, визначеної сторонами за результатами процедури закупівлі та при укладенні договору про закупівлю.

У абзаці 2 ч. 3 ст. 6 ЦК України визначено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Відповідно до ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі, умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

Отже, Закон встановлює імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених ст. 41 Закону, зокрема, - у випадку коливання цін товару на ринку чи то у бік збільшення, чи у бік зменшення, що надає сторонам право змінювати умови договору щодо ціни товару, при цьому пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку, не більше ніж на 10% та не збільшуючи загальну суму договору.

Тобто, неухильним аспектом при застосуванні п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону при збільшенні ціни за одиницю товару є підтвердження (наявність) факту коливання ціни такого товару на ринку та встановлення саме пропорції такого коливання.

Аналогічну правову позицію щодо підстав зміни ціни за одиницю товару у договорі про закупівлю підтримав суд касаційної інстанції (постанови Верховного Суду від 16.02.2023 у справі №903/383/22, від 16.02.2023 у справі №903/366/22, від 09.06.2022 у справі №927/636/21 та від 07.12.2022 у справі №927/189/22.

Так, суди переглядаючи справи за касаційними скаргами відповідачів погодились із висновками судів апеляційної інстанції, що сторони у випадку коливання цін на ринку (як в бік зменшення, так і в бік збільшення ціни) наділені правом вносити зміни до ціни товару декілька разів, але не більше, ніж на 10% від ціни за одиницю товару, і такі зміни сторони вносять з урахуванням вже внесених попередніх змін.

До того ж, законодавець не пов`язує підвищення закупівельних цін для постачальника як підставу для зміни істотних умов договору про закупівлю, передбачену ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».

Верховний Суд у постанові від 18.06.2021 у справі № 927/491/19 звертає увагу, що право тлумачити норму права є виключним правом суду.

У цій же постанові Верховний Суд зазначає, що обмеження 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначену в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод) (п. 123-124 постанови ВСУ від 18.06.2021 у справі № 927/491/19).

Аналогічної позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду в постанові від 24.01.2024 року у справі №922/2321/22.

У даному випадку, сторонами вносилися зміни до договору, що призвело до підвищення ціни в цілому на 102,59% порівняно з первинною ціною Договору.

Так сторонами всупереч інтересів держави без належного підтвердження підстав, в порушення норм та положень укладеного Договору, підписано додаткові угоди №6-№13 до Договору №2411092 від 20.04.2021, якими суттєво збільшено ціну за одиницю товару, що, в свою чергу, не відповідає вимогам тендерної документації та очікуванням замовника щодо економного витрачання бюджетних коштів.

Враховуючи вищенаведене, господарський суд дійшов висновку, що при укладенні Управлінням житлово-комунального господарства Шосткинської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю ЕНЕРА СУМИ додаткових угод №6-№13 до договору про постачання електричної енергії споживачу від №2411092 від 20.04.2021, сторони не дотримали вимоги п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі, оскільки безпідставно змінили істотні умови Договору, кожного разу при укладенні Додаткових угод сторонами договору належним чином не обґрунтовано та документально не підтверджено коливання ціни електричної енергії в період виконання умов договору. Сторонами договору не підтверджено належними доказами коливання ціни електричної енергії і під час розгляду цієї справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК, ст. 20 ГК визнання правочину недійсним є способом захисту цивільних прав та інтересів. Частина 2 ст. 20 ГК серед способів захисту визначає визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

У той же час, ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього кодексу.

Господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинене з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності) згідно з ч. 1 ст. 207 ГК України може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або частково.

Враховуючи те, що додаткові угоди №6-13 до договору про постачання електричної енергії споживачу №2411092 від 20.04.2021 укладено з порушенням вимог п. 2 ч.5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», то відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України, вказані додаткові угоди підлягають визнанню недійсними.

Оскільки Додаткові угоди №6-№13 визнаються недійсними, сторони повинні керуватись умовами договору щодо ціни електричної енергії, встановленій саме у договорі та додаткової угоди №4 від 15.07.2021.

Відповідно до ст. 66 Закону України Про ринок електричної енергії купівлю-продаж електричної енергії за двосторонніми договорами здійснюють виробники, електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, трейдери, гарантований покупець та споживачі.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У ст. 669 ЦК України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Відповідно до ч.1 ст. 670 ЦК України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Таким чином, обов`язок з повернення грошової суми, сплаченої за кількість товару, який не був поставлений покупцеві, врегульований нормами Глави 54 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що Управління житлово-комунального господарства господарства Шосткинської міської ради, на підставі Договору № 2411092та укладених додаткових угод фактично отримано (згідно з актами прийняття-передавання товарної продукції - активної електричної енергії):

1) За квітень 2021 року (акт від 30.04.2021)50919 кВт/год на загальну суму (з ПДВ) 106929,90 грн, за фактичною ціною 2,1 грн з ПДВ за 1 кВт/год., визначеною згідно з договором № 2411092 від 20.04.2021;

2) За травень 2021 року (акт від 24.05.2021) 46835 кВт/год на загальну суму (з ПДВ) 98353,50 грн, за фактичною ціною 2,1 грн з ПДВ за 1 кВт/год., визначеною згідно з договором№ 2411092 від 20.04.2021;

3) За червень 2021 року (акт від 17.06.2021) - 34925 кВт/год на загальну суму (з ПДВ) 73342,50 грн, за фактичною ціною 2,1 грн з ПДВ за 1 кВт/год., визначеною згідно з договором № 2411092 від 20.04.2021;

4) За липень 2021 року (акт від 22.07.2021) - 38015 кВт/год на загальну суму (з ПДВ) 86467,19 грн, за фактичною ціною 2,274554 грн з ПДВ за 1 кВт/год., визначеною згідно з додатковою угодою №4 від 15.07.2021;

5) За серпень 2021 року (акт від 26.08.2021) - 45580 кВт/год на загальну суму (з ПДВ) 112425,17 грн, за фактичною ціною 2,466546 грн з ПДВ за 1 кВт/год., визначеною згідно з додатковою угодою №6 від 20.08.2021;

6) За вересень 2021 року (акт від 24.09.2021) - 49209 кВт/год на загальну суму 155768,99 грн. з ПДВ за фактичною ціною 3,165457 грн з ПДВ за 1 кВт/год., визначеною згідно з додатковою угодою №9 від 23.09.2021.

Крім того проведено коригування за серпень, відповідно до якого донараховано споживання електричної енергії в кількості:

-1470 кВт/год на загальну суму 3625,82 грн за фактичною ціною 2,466546 грн з ПДВ за 1 кВт/год., визначеною згідно з додатковою угодою №6 від 20.08.2021;

-1470 кВт/год на загальну суму 3936,25 грн з ПДВ за фактичною ціною2,677718 грн з ПДВ за 1 кВт/год., визначеною згідно з додатковою угодою №7 від 08.09.2021;

-42640 кВт/год на загальну суму 124081,79 грн з ПДВ за фактичною ціною 2,909986 грн з ПДВ за 1 кВт/год., визначеною згідно з додатковою угодою №8 від 09.09.2021;

7) За жовтень 2021 року (акт від 26.10.2021) - 72570 кВт/год на загальну суму (з ПДВ) 268702,54 грн, з яких: 2341 кВт/год. за фактичною ціною 3,4073532 грн з ПДВ за 1 кВт/год., визначеною згідно з додатковою угодою №10 від 19.10.2021; 70229 кВт/год. за фактичною ціною 3,712511 грн з ПДВ за 1 кВт/год., визначеною згідно з додатковою угодою №11 від 26.10.2021;

8) За листопад 2021 року (акт від 08.12.2021) - 67032 кВт/год на загальну суму (з ПДВ) 296503,00 грн, за фактичною ціною 4,4232852 грн з ПДВ за 1 кВт/год., визначеною згідно з додатковою угодою №13 від 15.11.2021;

9) за січень 2022 року (акт від 24.01.2022) - 53819 кВт/год на загальну суму (з ПДВ) 228867,55 грн, за фактичною ціною 4,252542 грн з ПДВ за 1 кВт/год., визначеною згідно з додатковою угодою №13 від 15.11.2021.

Відповідно до поданого Прокурором розрахунку загальний розмір зайво сплачених коштів становить 425936,75 грн.

Зазначена сума обрахована як різниця між сумою коштів, які фактично перераховано TOB ЕНЕРА СУМИ за електричну енергію по цінам згідно оспорюваних додаткових угод №6-13 та вартістю електричної енергії, виходячи з ціни з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою №4 до Договору.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що у результаті підписання Додаткових угод №6-№13 у надмірному розмірі сплачено на користь ТОВ ЕНЕРА СУМИ бюджетні кошти у сумі 425936 грн 75 коп., чим порушено інтереси держави, а тому дані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь Управління житлово-комунального господарства Шосткинської міської ради, а позов в цій частині задоволенню.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування під час розгляду справи категорій стандартів доказування - правил, які дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18).

Тобто обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосований Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд акцентує, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

У пунктах 1 - 3 частини першої статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позивних вимог Прокурором та задоволення їх у повному обсязі.

Розподіл судових витрат між сторонам.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що судом позовні вимоги задоволені повністю, то витрати зі сплати судового збору в розмірі 30613 грн 05 коп. покладаються на відповідачів.

Керуючись ст. ст.123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов Керівника Шосткинської окружної прокуратури Сумської області в інтересах держави в особі позивача: Управління житлово-комунального господарства Шосткинської міської ради до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Суми» про визнання недійсними додаткових угод та стягнення безпідставно сплачених коштів у сумі 425 936,75 грн. задовольнити повністю.

2. Визнати недійсною додаткову угоду №6 від 20.08.2021 до договору №2411092, укладеного 20.04.2021 між Управлінням житлово-комунального господарства Шосткинської міської ради та ТОВ Енера Суми.

3. Визнати недійсною додаткову угоду №7 від 08.09.2021 до договору №2411092, укладеного 20.04.2021 між Управлінням житлово-комунального господарства Шосткинської міської ради та ТОВ Енера Суми.

4. Визнати недійсною додаткову угоду №8 від 09.09.2021 до договору №2411092, укладеного 20.04.2021 між Управлінням житлово-комунального господарства Шосткинської міської ради та ТОВ Енера Суми.

5. Визнати недійсною додаткову угоду №9 від 23.09.2021 до договору №2411092, укладеного 20.04.2021 між Управлінням житлово-комунального господарства Шосткинської міської ради та ТОВ Енера Суми.

6. Визнати недійсною додаткову угоду №10 від 19.10.2021 до договору №2411092, укладеного 20.04.2021 між Управлінням житлово-комунального господарства Шосткинської міської ради та ТОВ Енера Суми.

7. Визнати недійсною додаткову угоду №11 від 26.10.2021 до договору №2411092, укладеного 20.04.2021 між Управлінням житлово-комунального господарства Шосткинської міської ради та ТОВ Енера Суми.

8. Визнати недійсною додаткову угоду №12 від 03.11.2021 до договору №2411092, укладеного 20.04.2021 між Управлінням житлово-комунального господарства Шосткинської міської ради та ТОВ Енера Суми.

9. Визнати недійсною додаткову угоду №13 від 15.11.2021 до договору №2411092, укладеного 20.04.2021 між Управлінням житлово-комунального господарства Шосткинської міської ради та ТОВ Енера Суми.

10. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА СУМИ» (вул. Реміснича, буд. 35, м. Суми, 40004, ) на користь Управління житлово-комунального господарства Шосткинської міської ради (вул. Садовий бульвар, 8, м. Шостка, Сумська область, 41100, ) безпідставно сплачені кошти в сумі 425936 грн 75 коп.

11. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА СУМИ» (вул. Реміснича, буд. 35, м. Суми, 40004, ) на користь Сумської обласної прокуратури (вул. Г.Кондратьєва, буд. 33, м. Суми, 40000, ) 30613 грн 05 коп. витрат по сплаті судового збору.

12. Видати Управлінню житлово-комунального господарства Шосткинської міської ради, Сумській обласні прокуратурі накази після набрання рішенням законної сили

13. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

14. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повні реквізити сторін зазначені у п.п. 10-11 резолютивної частини даного рішення.

Оскільки з 17.06.2024 по 28.06.2024 включно суддя Резніченко О.Ю. перебувала у відпустці, повне судове рішення складено 04.07.2024.

Суддя О.Ю. Резніченко