ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2024 р. м. Ужгород Справа № 907/411/24

Суддя Господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Мукачівської міської ради, м. Мукачево Закарпатської області

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Транскарпатія Енерго», м. Берегове Закарпатської області

третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Управління міського господарства Мукачівської міської ради, м. Мукачево,

про визнання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки №4 від 03 грудня 2018 року укладеною,

Секретар судового засідання Райніш М.І.

Сторони не викликалися

СУДОВІ ПРОЦЕДУРИ:

Мукачівська міська рада заявила позов до товариства з обмеженою відповідальністю «Транскарпатія Енерго», яким просить визнати додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки №4 від 03 грудня 2018 року укладеною. Позов заявлено з посиланням на статті 640, 641, 642, 626, 627 Цивільного кодексу України та статті 179, 181, 187 Господарського кодексу України.

Ухвалою суду від 29.04.2024 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у справі та здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті спору, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Управління міського господарства Мукачівської міської ради (89600, Закарпатська область, м. Мукачево, пл. Духновича, 2, ).

Відповідач не скористався наданим йому правом надати суду відзив на позов, хоча був повідомлений своєчасно та належним чином. Вказана ухвала суду від 29.04.2024 р. була надіслана відповідачу рекомендованим листом, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали, на адресу місцезнаходження відповідача, вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, таке повернуто до суду 30.05.2024 р., з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження.

Верховний Суд зазначає, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статтями 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Згідно з пунктом 3 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відтак, в силу положень пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов у визначений відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України строк.

Суд вказує про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням, відтак, взявши до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення відповідно до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Управління міського господарства Мукачівської міської ради письмових пояснень стосовно заявленого позову, суду не подано.

Судом також враховано, що згідно з приписами п. 6.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами дослідження та оцінки доказів, поданих сторонами у спорі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Правова позиція позивача.

Позивач просить суд задоволити позов в повному обсязі, обґрунтовуючи позовні вимоги доданими до матеріалів справи документальними доказами, зокрема стверджує, що 22.11.2018 рішенням 25 сесії 7 скликання Ключарківської сільської ради №568 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду», надано ТОВ «ТРАНСКАРПАТІЯ ЕНЕРГО» у користування на умовах оренди терміном на 49 років, з правом викупу земельну ділянку площею 14,5198 га за кадастровим номером :01:002:0023 для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій (код цільового призначення згідно КВЦПЗ - 14.01.). 03.12.2018 між Ключарківською сільською радою та відповідачем було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки №4.

Зазначає, що рішенням Мукачівської міської ради від 26.11.2020 №6 Мукачівську міську раду визначено правонаступником всього майна, прав та обов`язків Ключарківської сільської ради. Рішенням Мукачівської міської ради від 22.12.2020 №119 майно, активи та зобов?язання Ключарківської сільської ради, що відображені у передавальному акті прийнято у власність Мукачівської міської територіальної громади в особі Мукачівської міської ради.

Водночас рішенням Мукачівської міської ради від 22.12.2022 №983 вирішено привести у відповідність до форми Типового договору договори оренди землі, укладені до передачі земель до комунальної власності Мукачівської міської територіальної громади та доручено Управлінню міського господарства Мукачівської міської ради підготувати додаткові угоди до договорів оренди земельних ділянок комунальної форми власності, щодо внесення до них змін з метою приведення їх у відповідність до чинного законодавства України з врахуванням змін умов та ставок орендної плати за землю, крім договорів згідно яких право оренди земельних ділянок були викуплені па земельних торгах.

Враховуючи вищезазначене рішення органу місцевого самоврядування, Управління міського господарства Мукачівської міської ради, 11.03.2024, звернулось на адресу товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСКАРПАТІЯ ЕНЕРГО» з листом щодо підписання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 03.12.2018.

В свою чергу, відповідач відповіді на лист не надав, підписана додаткова угода не надходила, що стало підставою звернення позивача до суду.

Правова позиція відповідача.

Відповідач не подав до суду відзиву на позовну заяву.

Правова позиція третьої особи.

Третя особа не подала письмових пояснень стосовно заявленого позову.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.11.2018 рішенням 25 сесії 7 скликання Ключарківської сільської ради №568 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду», надано ТОВ «ТРАНСКАРПАТІЯ ЕНЕРГО» у користування на умовах оренди терміном на 49 років, з правом викупу земельну ділянку площею 14,5198 га за кадастровим номером :01:002:0023 для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій (код цільового призначення згідно КВЦПЗ - 14.01.).

03.12.2018 між територіальною громадою с. Ключарки Мукачівського району Закарпатської області в особі Ключарківської сільської ради та товариством з обмеженою відповідальністю «ТРАНСКАРПАТІЯ ЕНЕРГО» було укладено договір оренди земельної ділянки №4 зі строкового платного користування земельної ділянки для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій, кадастровий номер ділянки :01:002:0023.

Рішенням Мукачівської міської ради від 26.11.2020 №6 «Про початок реорганізації Доробратівської сільської ради, Завидівської сільської ради, Залужанської сільської ради, Ключарківської сільської ради, Макарівської сільської ради, Негрівської сільської ради, Пістрялівської сільської ради, Форношської сільської ради шляхом приєднання до Мукачівської міської ради» розпочато процедуру реорганізації Ключарківської сільської ради, Мукачівську міську раду визначено правонаступником всього майна, прав та обов`язків.

Рішенням Мукачівської міської ради від 22.12.2020 №119 «Пpo затвердження передавального акта щодо передачі майна, активів та зобов?язань Ключарківської сільської ради, яка припиняється в результаті реорганізації шляхом приєднання до Мукачівської міської ради» затверджено передавальний акт, майно, активи та зобов?язання Ключарківської сільської ради, що відображені у передавальному акті прийнято у власність Мукачівської міської територіальної громади в особі Мукачівської міської ради.

Рішенням Мукачівської міської ради від 22.12.2022 за №983 «Про приведення договорів оренди земельних ділянок у відповідність до вимог чинного законодавства України» вирішено привести у відповідність до форми Типового договору договори оренди землі, укладені до передачі земель до комунальної власності Мукачівської міської територіальної громади та доручено Управлінню міського господарства Мукачівської міської ради підготувати додаткові угоди до договорів оренди земельних ділянок комунальної форми власності, щодо внесення до них змін з метою приведення їх у відповідність до чинного законодавства України з врахуванням змін умов та ставок орендної плати за землю, крім договорів згідно з якими право оренди земельних ділянок були викуплені на земельних торгах.

Управління міського господарства Мукачівської міської ради, 11.03.2024, звернулось на адресу товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСКАРПАТІЯ ЕНЕРГО» з листом щодо підписання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 03.12.2018 з доданою до нього додатковою угодою.

Станом на день звернення з вказаною позовною заявою до суду, Управління міського господарства Мукачівської міської ради відповіді від товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСКАРПАТІЯ ЕНЕРГО» на зазначений вище лист не одержувало. Підписана товариством з обмеженою відповідальністю «ТРАНСКАРПАТІЯ ЕНЕРГО» додаткова угода на адресу Мукачівської міської ради чи Управління міського господарства Мукачівської міської ради не надходила.

Відтак, позивач звернувся до суду з проханням визнати додатку угоду до договору оренди земельної ділянки №4 від 03 грудня 2018 року укладеною.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ.

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 3 статті 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 Цивільного кодексу України).

Причиною виникнення спору між сторонами у справі стало питання наявності чи відсутності підстав для укладення додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до вимог ч.2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України та Законом України «Про оренду землі».

Згідно з частиною 3 статті 6 Цивільного кодексу України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором (частина 1 статті 188 Господарського кодексу України).

Статтею 654 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Пунктом 3 ст. 653 ЦК України передбачено, що у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Правила щодо змін умов договору оренди землі за взаємною згодою сторін містить і стаття 30 Закону України «Про оренду землі», якою передбачено, що у разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Статтею 652 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.

Суд встановив, що рішенням Мукачівської міської ради від 22.12.2022 за №983 «Про приведення договорів оренди земельних ділянок у відповідність до вимог чинного законодавства України» вирішено привести у відповідність до форми Типового договору договори оренди землі, укладені до передачі земель до комунальної власності Мукачівської міської територіальної громади.

Постановою Кабінету міністрів України від 03.03.2004 №220 Про затвердження Типового договору оренди землі затверджено типовий договір оренди землі.

Відповідно до ст. 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Відповідно до ст. 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Частиною першою статті 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Частиною 4 ст. 179 Господарського кодексу України визначено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим державним органом або органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Типові умови договору в силу їх імперативності є обов`язковими для майбутніх сторін господарських договірних зобов`язань і не підлягають зміні ними. Сторони можуть тільки конкретизувати такі умови без відступу від змісту типового договору.

З аналізу наведених норм встановлено, що укладення договору оренди землі у даних правовідносинах є обов`язковим, такий договір повинен бути укладений на основі типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, при чому сторони не можуть відступати від його змісту, але мають право конкретизувати його умови.

За приписами ст. 144 Конституції України, ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рішення Мукачівської міської ради від 22.12.2022 за №983 підлягає обов`язковому виконанню землекористувачем, тобто позивачем.

Проаналізувавши положення укладеного договору оренди землі №4 від 03.12.20218, додаткової угоди від 02.04.2024 та затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 03.03.2004 №220 типового договору оренди землі суд встановив.

Преамбулу договору викладено в новій редакції, змінено сторону Орендодавця з територіальної громади села Ключарки Мукачівського району Закарпатської області в особі Ключарківської сільської раlи, КОД , адреса: Закарпатська область, Мукачівський район, с. Ключарки, вул. 40-річчя Перемоги, 3, від імені якої на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» діє сільський голова Павлик Зоряна Павлівна па Мукачівську міську територіальну громаду від імені якої діє Мукачівська міська рада, код за ЄДРЮОФОПГФ - 38625180, юридична адреса: 89600, Закарпатська область, м. Мукачево, площа Духновича Олександра, будинок 2, в особі заступника начальника Управління міського господарства Мукачівської міської ради Лізанець Олександра Олександровича, який діє на підставі рішення 40 позачергової сесії Мукачівської міської ради 8-го скликання «Про уповноваження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вчинення дій від імені юридичної особи Мукачівська міська рада», від 30.11.2023 №1325.

Суд встановив, що запропонована редакція преамбули відповідає положенням типового договору, нормам чинного законодавства та не порушують права орендаря.

Суд встановив, що розділи Умови використання земельної ділянки, Обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки, Відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання договору викладено в ідентичних редакціях діючого договору та відповідають приписам типового договору, що свідчить про відсутність підстав для внесення змін та задоволення позовних вимог в вказаній частині.

Водночас позивачем запропоновано редакцію розділу Умови і строк передачі земельної ділянки в оренду до договору оренди, однак розділ «Умови і строки передачі земельної ділянки в оренду» виключено з положень типового договору на підставі Постанови КМ № 843 від 23.11.2016. Зміст розділів Строк дії договору, Умови повернення земельної ділянки, Зміна умов договору і припинення його дії доповнено умовами не передбаченими типовим договором. Крім того, розділ Прикінцеві положення не відповідає змісту типового договору.

Суд зазначає, що при вирішенні спору щодо внесення змін до договору оренди, в тому числі шляхом визнання додаткової угоди укладеною суд повинен надати оцінку пропозиціям сторони, яка звернулась із позовом та задовольнити вимоги або відмовити у їх задоволенні. При цьому, суд за власної ініціативи не може вносити змін у редакцію сторін.

Зазначена правова позиція щодо неможливості внесення господарським судом за власною ініціативою змін у редакцію спірної угоди відповідає правовій позиції Вищого господарського суду України, викладеній в постанові від 10.02.2015 р. у справі № 922/527/14.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги щодо визнання укладеної додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки №4 від 03 грудня 2018 року в частині зазначених розділів не підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем доповнено договір розділами Об`єкт оренди, змінює положення розділів Предмет договору та Орендна плата, якими позивачем змінено розмір орендної плати та нормативно грошової оцінки земельної ділянки.

За змістом статті 15 ЗУ "Про оренду землі" до істотних умов договору оренди віднесено орендну плату із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Частина 1 ст. 30 вказаного Закону передбачає зміну умов договору оренди землі за взаємною згодою сторін.

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди (ст. 21 Закону). При цьому згідно з підпунктом 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності - обов`язковий платіж, що його орендар вносить орендодавцю за користування земельною ділянкою.

Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку й орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди (частини перша - третя статті 21 Закону № 161-XIV).

Разом з тим згідно з підпунктом 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності - обов`язковий платіж, що його орендар вносить орендодавцю за користування земельною ділянкою.

Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку й орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Отже, орендна плата за користування землею комунальної власності за своїм правовим статусом є обов`язковим платежем, який орендар вносить орендодавцю, а також це і загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку.

Водночас при викладенні нової редакції вказаних розділів, суд встановив, що позивачем змінено розмір нормативно грошової оцінки з наявної 399590,41 грн, що визначена п. 9 діючого договору оренди на нову 7299413,89 грн.

Крім того, розмір орендної плати за додатковою угодою змінений з 1331,97 грн, що становить 4% нормативно грошової оцінки земельної ділянки на 36497,10 грн щомісяця, що становить 6% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки.

Вказаними змінами відповідачу збільшено розмір орендної плати на підставі рішення Мукачівської міської ради 8-го скликання від 25.06.2021 № 414, яким встановлено ставки орендної плати за земельні ділянки на території Мукачівської міської територіальної громади. За змістом Додатку 3 до вказаного рішення органу місцевого самоврядування, для земель з розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій (код цільового призначення згідно КВЦІЗ - 14.01.) ставку податку встановлено у розмірі 6% (шість відсотків).

Згідно з доданим позивачем до справи витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером: :01:002:0023, сформованими 18.04.2024 нормативна грошова оцінка земельної ділянки, переданої в оренду відповідачу згідно Договору становить 7299413,89 грн.

Водночас при розгляді справи необхідно враховувати як можливість зміни умов договору щодо визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, так і розміру, ставки орендної плати щодо такої нормативної оцінки.

Що стосується внесення змін щодо зазначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки суд вважає за необхідне зазначити таке.

Положеннями пункту 289.1 статті 289 ПК України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

За змістом статті 1 Закону України «Про оцінку земель» (далі - Закон № 1378-IV) нормативна грошова оцінка земельних ділянок - це капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Згідно з підпунктом 14.1.125 статті 14 ПК України нормативна грошова оцінка земельних ділянок для цілей розділу XII, глави 1 розділу XIV цього Кодексу - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений відповідно до законодавства центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

За правилами частини п`ятої статті 5 Закону № 1378-IV нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується, зокрема, для визначення розміру земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Відповідно до частини третьої статті 18 Закону № 1378-IV нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України «Про землеустрій».

Частинами першою, другою статті 20 цього Закону визначено, що за результатами нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація; дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Порядок затвердження технічної документації з оцінки земель визначений статтею 23 Закону № 1378-IV. Згідно із частиною першою цієї статті технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою; протягом місяця з дня надходження технічної документації відповідна сільська, селищна, міська рада розглядає та приймає рішення про затвердження або відмову в затвердженні такої технічної документації. Відповідно до частини третьої цієї статті витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Частиною четвертою вказаної статті врегульовано, що рішення рад, зазначених у цій статті, щодо технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок набирають чинності у строки, встановлені відповідно до пункту 271.2 статті 271 ПК України.

Плата за землю справляється на підставі положень розділу XII ПК України.

Відповідно пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно з підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України об`єктами оподаткування земельним податком є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Пунктом 271.1 статті 271 ПК України визначено, що базою оподаткування плати за землю є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого розділом XII ПК України, а у разі якщо нормативну грошову оцінку не проведено - площа земельних ділянок.

У пункті 288.1 статті 288 ПК України передбачено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Такі висновки підтверджуються і пунктом 10 Типового договору оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 березня 2004 року № 220, у якому вказано, що обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням (без урахування) індексації. Тобто при передачі в оренду земель, які перебувають у приватній власності, обчислення орендної плати з урахуванням чи без урахування індексації віднесено до розсуду сторін договору та досягнення ними відповідної згоди.

Однак обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії.

Тобто в Типовому договорі безальтернативно зазначено про обчислення орендної плати за земельні ділянки державної чи комунальної власності виключно з урахуванням коефіцієнтів індексації, а сторони договору обмежені у визначенні оцінки земельної ділянки обов`язком враховувати вказаний коефіцієнт індексації.

При цьому в пункті 5 Типового договору оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 березня 2004 року № 220 зі змінами, внесеними згідно з постановами Кабінету Міністрів України № 1724 від 13 грудня 2006 року, № 780 від 03 вересня 2008 року, № 843 від 23 листопада 2016 року, № 890 від 22 листопада 2017 року та № 650 від 22 липня 2020 року, передбачено обов`язкове зазначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки (земельних ділянок) на дату укладення договору, оскільки вказаний показник як складова орендної плати є істотною умовою договору оренди. Крім того, цей показник обраховується, у свою чергу, з урахуванням певних характеристик земельної ділянки, відповідно до Методики нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 1995 року № 213, що має наслідком можливість оспорювання сторонами як дотримання порядку, так і величину такої оцінки.

Пунктом 9 діючого договору оренди землі сторони чітко визначили нормативно грошову оцінку земельної ділянки.

Так, нормативно грошова оцінка земельної ділянки (земельних ділянок) на дату укладення договору становить 399590,41 грн. Орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 15983,62 грн на рік, щомісячно у розмірі 1331,97 грн що становить 4 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки.

На підставі викладеного, враховуючи договірні домовленості, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено правової підстави позовних вимог щодо зміни нормативно грошової оцінки земельної ділянки.

Щодо внесення змін до розміру ставки орендної плати у відсотковому співвідношенні до нормативної грошової оцінки земельної ділянки необхідне зазначити наступне.

За змістом статей 632, 651 ЦК України та статті 30 Закону № 161-XIV зміна умов договору, в тому числі у частині розміру орендної плати, здійснюється за взаємною згодою сторін, а за відсутності такої згоди договір може бути змінено за рішенням суду лише у випадках, передбачених за умовами договору або в силу закону.

Тобто визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності вирішується за згодою сторін договору оренди земельної ділянки із закріпленням такого розміру орендної плати в договорі оренди.

Відповідно до п. 9 Договору оренди від 03.12.2018, розмір орендної плати переглядається у разі:

- зміни умов господарювання передбачених договором;

- зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів;

- зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством;

- погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря. що підтверджено документами;

- в інших випадках передбачених законом

З аналізу нормативно-правових норм ПК України, Закону № 1378-IV, Закону № 161-XIV суд вважає, що нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати.

При цьому зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати незалежно від домовленості сторін у договорі оренди землі про можливість такої зміни.

Такі правові висновки кореспондуються також з висновками, які містяться в постановах Верховного Суду України від 03 грудня 2013 року у справі № 3-34гс13, від 07 жовтня 2015 року у справі № 3-481гс15, від 18 травня 2016 року у справі № 6-325цс16, в постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі № 644/9862/14-ц, від 09 жовтня 2019 року у справі № 645/1972/16-ц, від 30 січня 2020 року у справі № 640/15419/15-ц, та в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 922/539/18, від 13 червня 2019 року у справі № 910/11764/17, від 20 листопада 2019 року у справі № 916/2769/18, від 16 січня 2020 року у справі № 904/1912/19, від 04 лютого 2020 року у справі № 922/378/19.

Нормативна грошова оцінка землі проводиться в обов`язковому порядку для визначення розміру орендної плати за землі комунальної та державної форм власності. Технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, затверджується рішенням відповідної сільської, селищної чи міської.

Судом встановлено, що діючим договором чітко визначили нормативно грошову оцінку земельної ділянки, що не підлягає зміні.

З огляду на те, що за змістом пункту 288.5 статті 288 ПК України та статті 21 Закону № 161-XIV орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то з урахуванням умов договору оренди, укладеного сторонами спору, підставою для перегляду розміру (ставки) орендної плати має бути саме законодавча зміна граничного (мінімального чи максимального) розміру такої плати або зміна розміру земельного податку, а не рішення органів місцевого самоврядування. Такий висновок підтверджується і такими вимогами законів.

Єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України (стаття 75 Конституції України).

Виключно законами України встановлюються система оподаткування, податки і збори (пункт 1 частини другої статті 92 Конституції України).

У статті 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Згідно із частиною першою статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280/97-ВР) рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

За змістом пункту 34 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Підпунктом 1 пункту а) частини першої статті 33 Закону № 280/97-ВР визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, зокрема, щодо підготовки і внесення на розгляд ради пропозицій щодо встановлення ставки земельного податку, розмірів плати за користування природними ресурсами, вилучення (викупу), а також надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад; визначення в установленому порядку розмірів відшкодувань підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності за забруднення довкілля та інші екологічні збитки; встановлення платежів за користування комунальними та санітарними мережами відповідних населених пунктів.

До переліку повноважень селищних рад у галузі земельних відносин, визначеного у статті 12 ЗК України, не належить законодавче встановлення або зміна граничного (мінімального та максимального) розміру орендної плати за земельні ділянки комунальної власності, оскільки такі повноваження з огляду на положення статті 288 ПК України належать Верховній Раді України - єдиному органу законодавчої влади в Україні.

Тобто орган місцевого самоврядування має діяти відповідно до закону при вирішенні питань регулювання земельних відносин, у тому числі і щодо встановлення ставки земельного податку, мінімальний та максимальний розмір якого встановлюється у ПК України. А порядок зміни умов договору врегульовано як у законах України, так і в конкретному договорі, укладеному між сторонами спору.

У даному випадку рішення Мукачівської міської ради 8-го скликання від 25.06.2021 № 414 не є законодавчою зміною орендної плати.

Договором оренди землі від 03 грудня 2018 року не передбачено такої підстави для внесення змін до договору щодо розміру (ставки) орендної плати, як прийняття відповідного рішення орендодавцем, який є органом місцевого самоврядування.

Рішення органу місцевого самоврядування, у даному випадку міської ради, не може вважатися законодавчою підставою для внесення змін до договору оренди землі в частині зміни розміру (ставки) орендної плати, оскільки орган місцевого самоврядування не наділений повноваженнями встановлювати граничні (мінімальний та максимальний) розмір орендної плати за земельні ділянки комунальної власності, бо такі ставки встановлюються, з урахуванням правової природи орендної плати як загальнодержавного податку, у ПК України.

Такі рішення селищної ради можуть бути підставою для внесення змін до договору оренди землі, якщо сторони договору оренди безпосередньо в самому договорі передбачили таку підставу для зміни розміру орендної плати, що узгоджується з принципом свободи договору.

Про те, що рішення органів місцевого самоврядування щодо перегляду розміру орендної плати не мають обов`язкового характеру за відсутності в договорах оренди землі погодженої сторонами підстави для такого перегляду, висловлено і в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16 квітня 2018 року у справі № 910/7905/17, від 21 листопада 2018 року у справі № 911/3627/17, від 27 листопада 2018 року у справі № 910/21685/17, від 19 лютого 2019 року у справі № 910/21590/17, від 13 червня 2019 року у справі № 910/11764/17, від 20 листопада 2019 року у справі № 916/2769/18, від 16 січня 2020 року у справі № 904/1912/19, від 04 лютого 2020 року у справі № 922/378/19.

Підстав для відступу від вказаних висновків суд не вбачає.

Суд встановив, що договірними домовленостями не передбачено наведених підстав для зміни розміру орендної плати.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині внесення змін щодо збільшення розміру орендної плати до 6% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік та зміна розміру нормативно грошової оцінки задоволенню не підлягають. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги щодо визнання укладеної додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки №4 від 03 грудня 2018 року в частині зазначених розділів не підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем викладено в новій редакції розділи Ризики випадкового знищення або пошкодження об`єкта оренди чи його частини, Інші права та обов`язки сторін зокрема в частині прав та обов`язків орендаря, доповнено договір розділом Страхування об`єкта оренди.

Типовим договором не передбачено конкретних положень щодо вказаних розділів, що свідчить про викладення умов таких розділів на розсуд та за домовленістю сторін.

Водночас суд не вбачає наявності загальних підстав для внесення змін до вказаних розділів.

Суд наголошує, що загальний порядок внесення змін до господарського договору встановлений статтею 188 Господарського кодексу України, якою передбачено, що:

Зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Як зазначалося, подібним чином врегульовано підстави для зміни або розірвання договору в статті 651 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Приписами абзацу 5 частини четвертої статті 16 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлюються особливості внесення змін до умов договорів оренди та підстав для внесення таких змін, зокрема щодо: зміни площі орендованого приміщення; зміни графіка використання приміщення, яке перебуває у погодинній оренді; зміни строку оренди, у разі якщо договір був укладений на строк, менший ніж мінімальний строк оренди, передбачений частиною третьою статті 9 цього Закону; зміни цільового призначення, за яким орендар повинен використовувати об`єкт оренди, у разі якщо орендар не має права використовувати майно за будь-яким цільовим призначенням; інших змін.

Водночас в аспекті спору, що розглядається, суд доходить висновку про те, що в даному випадку не має правової підстави внесення змін до вказаних розділів не є обов`язковим в силу вказаних вище приписів чинного законодавства.

При цьому, у випадку якщо право на внесення змін не передбачено договором або законом, застосовуються норми статті 652 Цивільного кодексу України щодо його зміни або розірвання у зв`язку з істотною зміною обставин.

Відповідно до ст. 652 Цивільного кодексу України У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору.

Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що необхідними передумовами для внесення змін до спірних розділів є не лише відповідна вказівка в законі, а й згода сторін або наявність виняткових випадків, водночас жодна з наведених умов не була доведена позивачем. Отже, суд доходить висновку про застосування редакції діючого умов Договору щодо вказаних розділів та відсутності підстав для внесення змін.

Щодо позовних вимог про внесення змін до договору оренди землі шляхом визнання укладеною додаткової угоди до вказаного договору оренди землі з 02.04.2024, суд зазначає наступне.

Статтею 2 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно з частинами першою, другою статті 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Статтею 30 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Згідно з частиною третьою статті 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється у судовому порядку, зобов`язання змінюється з моменту набрання рішенням суду про зміну договору законної сили.

Наведені норми права передбачають, що зміна договору оренди землі допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. При цьому якщо договір змінений судом, то зобов`язання змінюється з моменту набрання відповідним рішенням суду законної сили. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 921/530/18.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині внесення змін до договору оренди землі шляхом визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі з 02.04.2024, оскільки визначення дати укладання спірної додаткової угоди до договору оренди землі від 02.04.2024 суперечить вимогам ч. 3 ст. 653 ЦК України, відповідно до норм якої, якщо договір змінюється у судовому порядку, зобов`язання змінюється з моменту набрання рішенням суду про зміну договору законної сили.

Відповідно до ч.1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до положень ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч.1 ст.79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставин, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З урахуванням вищевикладеного в сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що спір в справі виник внаслідок неправильних дій відповідача, відповідно до приписів ч. 9 ст. 129 ГПК України покладаються судом на відповідача у справі.

Відтак, на відповідача покладається 3028,00 гривень витрат на оплату судового збору.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 11, 13, 14, 73 79, 86, 129, 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги - задоволити частково.

2. Визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки №4 від 03 грудня 2018 року укладеною, у наступній редакції:

ДОДАТКОВА УГОДА ДО ДОГОВОРУ ОРЕНДИ ЗЕМЕЛЬНОЇ ДІЛЯНКИ №4 ВІД 03 ГРУДНЯ 2018 РОКУ

м. Мукачево "__" ____________2024 р.

Орендодавець - Мукачівська міська територіальна громада від імені якої діє Мукачівська міська рада, код за ЄДРЮОФОПГФ - 38625180, юридична адреса: 89600, Закарпатська область, м. Мукачево, площа Духновича Олександра, будинок 2, в особі заступника начальника Управління міського господарства Мукачівської міської ради Лізанець Олександра Олександровича, який діє на підставі рішення 40 позачергової сесії Мукачівської міської ради 8-го скликання «Про уповповаження Саміляк Артура Сергійовича та ОСОБА_2 на вчинення дій від імені юридичної особи Мукачівська міська рада», від 30.11.2023 №1325, з однієї сторони, та

Орендар - Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРАНСКАРАТ» ЕНЕРГО», (код за ЄДРЮОФОПГФ 42213382), яке зареєстровано за адресою: 90202, Закарпатська обл., Берегівський р-н., м. Берегове, вул. Хмельницького Богдана, буд. 122, в особі директора Бодок Василя Олександровича, який діє на підставі Статуту, разом іменовані Сторони, у зв?язку з утворенням Мукачівської міської територіальної громади та визначенням Мукачівської міської ради правонаступником всіх прав та обов?язків Ключарківської сільської ради згідно рішення 1 сесії Мукачівської міської ради 8-го скликання від 26.11.2020 Nє6 «Про початок реорганізації Доробратівської сільської ради, Завидівської сільської ради, Залужанської сільської ради, Ключарківської сільської ради, Макарівської сільської ради, Негрівської сільської ради, Пістрялівської сільської ради, Форношської сільської ради шляхом приєднання до Мукачівської міської ради» та на виконання рішення 32 позачергової сесії Мукачівської міської ради 8-го скликання від 22.12.2022 Nє983 «про приведення договорів оренди земельних ділянок у відповідність до вимог чинного законодавства України», уклали дану додаткову угоду про наступне:

Змінити сторону Орендодавець з територіальної громади села Ключарки Мукачівського району Закарпатської області в особі Ключарківської сільської ради, , адреса: Закарпатська область, Мукачівський район, с. Клочарки, вул. 40-річчя Перемоги, 3, від імені якої на підставі Закопу України «Про місцеве самоврядування в Україні» діє сільський голова ОСОБА_3 на Мукачівську міську територіальну громаду від імені якої діє Мукачівська міська рада, код за ЄДРЮОФОПГФ:38625180, юридична адреса: 89600, Закарпатська область, м. Мукачево, площа Духновича Олександра, будинок 2, в особі заступника начальника Управління міського господарства Мукачівської міської ради Лізанець Олександра Олександровича, який діє на підставі рішення 40 позачергової сесії Мукачівської міської ради 8-го скликання «Про уповноваження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вчинення дій від імені юридичної особи Мукачівська міська рада», від 30.11.2023 №1325.

Реквізити сторін

Орендодавець

Мукачівська міська територіальна

громада

від імені якої діє Мукачівська міська рада

КОД ЄДРЮОФОПГФ: 38625180

Місце знаходження юридичної особи:

89600, Закарпатська обл., м. Мукачево,

п. Духновича Олександра, 2

Орендар

ТОВ «ТРАНСКАРНАТІЯ ЕНЕРГО:

КОД ЄДРЮОФОПГФ: 42213382

Місце знаходження юридичної особи:

90202, Закарпатська область,

Берегівський район, м. Берегове, вул.

Хмельницького Богдана, 122

Підписи сторін

Орендодавець:

Заступник начальника

Управління міського господарства

Мукачівської міської ради

______________________

Олександр ЛІЗАНЕЦЬ

М.П.

(за наявності)

Орендар:

Директор

ТОВ «ТРАНСКАРНАТІЯ ЕНЕРГО»

______________________

Василь БОДОК

М.П.

(за наявності)

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Транскарпатія Енерго» (, 90202, Закарпатська область, Берегівський район, м. Берегове, вул. Хмельницького Богдана, 122) на користь Мукачівської міської ради (, 89600, Закарпатська обл., м. Мукачево, п. Духновича Олександра, 2) 3 028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 коп.) судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене в Західному апеляційному господарському суді в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст судового рішення складено 01.07.2024

Суддя Андрейчук Л. В.