РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.07.2024Справа № 910/17784/23
Суддя Господарського суду міста Києва Стасюк С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

до Комунального підприємства "Київпастранс"

про стягнення 15 996,19 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Комунального підприємства "Київпастранс" (відповідач) про стягнення 15 996,19 грн. страхового відшкодування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскільки позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування потерпілій особі внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у позивача виникло право вимоги до відповідача як до особи, чиїм працівником під час виконання своїх трудових обов`язків завдано шкоди.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.11.2023 відкрито провадження у справі № 910/17784/23, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначено сторонам у справі строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень щодо відповіді на відзив.

Про відкриття провадження у справі № 910/17784/23 позивач та відповідач повідомлені належним чином.

Відзив на позовну заяву до Господарського суду міста Києва не надходив.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

30.12.2020 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська страхова група" (страховик) та ПП «ВІП-Рент» укладено Генеральний договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-2700/21-AVIS, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «KIA SPORTAGE», державний номер НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 25.09.2021 о 13 год. 40 хв. у м. Києві по Одеській площі, керуючи транспортним засобом МАЗ н.з. НОМЕР_2 , не дотримався безпечної дистанції під час руху, та здійснив зіткнення із транспортним засобом Кіа н.з. НОМЕР_1 , який рухався попереду, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів та завдало матеріальних збитків, чим порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху.

Відповідно до постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 01.12.2021 у справі № 752/24451/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні ДТП.

Як вбачається з матеріалів справи 27.09.2021 ПП «ВІП-Рент» звернулося до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Матеріалами справи встановлено, що позивач на підставі заяви про виплату страхового відшкодування, страхового акту № СТОКА-17402 від 15.11.2021 сплатив на користь ПП «ВІП-Рент» 52 838,68 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 31103 від 15.11.2021.

Цивільно-правова відповідальність винної в ДТП особи - ОСОБА_1 щодо експлуатації транспортного засобу МАЗ н.з. НОМЕР_2 була застрахована у ТДВ «СК «Мотор-Гарант» згідно полісу № 205156264.

ТДВ «СК «Мотор-Гарант» платіжним дорученням № 2222 від 15.07.2022 сплатило на користь позивача 36 842,49 грн.

З матеріалів справи вбачається, що станом на момент спірного ДТП ОСОБА_1 працював у відповідача та керував транспортним засобом МАЗ н.з. НОМЕР_2 , який належить відповідачу.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача, як особи, з яким у трудових відносинах перебувала винна в ДТП особа, та який на відповідній правовій підставі володів транспортним засобом МАЗ н.з. НОМЕР_2 , яким завдано шкоду майну страхувальника позивача в ДТП у розмірі 15 996,19 грн., як різниця між понесеною матеріальною шкодою та виплаченого матеріального відшкодування страховою компанією за полісом № 205156264.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання зобов`язань за Генеральним договором добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-2700/21-AVIS від 30.12.2020, предметом якого є страхування транспортного засобу KIA SPORTAGE», державний номер НОМЕР_1 , позивачем було відшкодовано 52 838,68 грн. страхового відшкодування.

ТДВ «СК «Мотор-Гарант» платіжним дорученням № 2222 від 15.07.2022 сплатило на користь позивача 36 842,49 грн.

Згідно з ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.

Таким чином, суд зазначає, що до позивача у зв`язку з виплатою страхового відшкодування перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Матеріалами справи встановлено, що станом на час ДТП винна особа перебувала у трудових відносинах з відповідачем, який володів транспортним засобом МАЗ н.з. НОМЕР_2 .

Відповідно до ст. 1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Частиною 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Аналіз норм ст. 1187 та 1172 Цивільного кодексу України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець.

Згідно вимог ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Враховуючи встановлені обставини, саме відповідач є особою, на яку в силу закону покладено обов`язок з відшкодування шкоди у сумі 15 996,19 грн. (52 838,68 грн. - 36 842,49 грн.), розмір якої підтверджено належними засобами доказування у даній справі та перевірено судом.

Доказів відшкодування відповідачем заявленої до стягнення суми в розмірі 15 996,19 грн., у т.ч. станом на час розгляду справи по суті спору, суду не надано.

За таких обставин, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення 15 996,19 грн. страхового відшкодування у повному обсязі.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуюче викладене, суд вважає, що обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у розмірі 15 996,19 грн.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" до Комунального підприємства "Київпастранс" про стягнення 15 996,19 грн. - задовольнити повністю.

2.Стягнути з Комунального підприємства "Київпастранс" (04070, м. Київ, вул. Набережне шосе, буд. 2, ідентифікаційний код 31725604) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (03038, місто Київ, вулиця Федорова Івана, будинок 32 літ. А, ідентифікаційний код 30859524) 15 996 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто шість) грн. 19 коп. страхового відшкодування, 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 03.07.2024.

Суддя С. В. Стасюк