РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.07.2024Справа № 910/18733/23
Суддя Господарського суду міста Києва Стасюк С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Аква"

до ОСОБА_1

про стягнення 8 950,00 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро Аква" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до ОСОБА_1 (відповідач) про стягнення 8 950,00 грн., у тому числі 5 950,00 грн. вартості обладнання, 3 000,00 грн. штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором поставки товару № 19261 від 03.09.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.2023 відкрито провадження у справі № 910/18733/23, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначено сторонам у справі строки для подачі відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень щодо відповіді на відзив.

Про розгляд Господарським судом міста Києва справи № 910/18733/23 позивач та відповідач повідомлялися належним чином.

Відповідач письмового відзиву не надав.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведені положення, господарський суд зазначає, що сторони не були позбавлені права та можливості самостійно ознайомитись з ухвалою суду, в якій зазначено відомості щодо його провадження, яке є у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

03.09.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Євро Аква" (постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Пономаренко К.С. (прізвище у подальшому змінено на Атаманенко) був укладений Договір поставки продукції № 19261 (надалі - Договір).

Згідно додатку до вищезазначеного договору відповідачем було отримано холодильне обладнання однодверне UBC Ice Stream Medium Моршинська, заводський номер 68692 , інвентарний номер Н0861, відповідно до акту прийому передачі № 1688 від 08.09.2020.

У ході перевірки стану обладнання представниками ТОВ «Євро Аква» виявлено та зафіксовано факт відсутності обладнання, про що складено відповідний акт.

Відповідно до п. 2.2.4 Додатку відповідач зобов`язаний надавати можливість оглянути представникам ТОВ «Євро Аква» торгівельне обладнання.

Відповідно до п. 2.2.8. Додатку у разі порушення умов Договору, покупець зобов`язується виправити такі порушення, а у випадку не виправлення повернути обладнання у справному стані за письмовою вимогою постачальника в термін 10 (десяти) календарних днів на юридичну адресу постачальника, зазначену в договорі поставки продукції.

14.10.2023 року на адресу відповідача було направлено вимогу виправлення порушень та про сплату штрафу через порушення умов Договору та повернення холодильного обладнання. Цією ж вимогою боржника було попереджено, що у випадку не виправлення порушень та не оплати штрафу, відповідач зобов`язаний повернути обладнання.

Позивач зазначає, що відповідач обладнання не повернув, відповіді не надіслав, штраф не сплатив, порушення не виправив.

Відповідно до п. 3.1. Додатку, в разі неповернення обладнання у строк, зазначений в п. 2.2.8. Додатку, покупець зобов`язаний сплатити на рахунок постачальника вартість обладнання в розмірі та порядку, передбаченому п. 3.4., 3.5. Додатку.

Відповідно до п. 3.4. Додатку вартість обладнання, що підлягає сплаті за обладнання, рік випуску якого складає від десяти років від дати виникнення спірних відносин, становить для однодверного холодильника 5 950,00 грн.

Згідно акту прийому передачі обладнання, рік випуску обладнання 2009.

Отже сума заставної вартості згідно умов договору становить 5 950,00 грн.

Крім того у зв`язку із тим що позивач не зміг оглянути приміщення де знаходиться обладнання , на підставі п. 2.2.4. Додатку, п. 3.2 Додатку відповідачу нараховується штраф за порушення умов використання обладнання в розмірі 3 000,00 грн.

За твердженнями позивача, відповідач повинен сплатити позивачу 5 950,00 грн. вартості обладнання та 3 000,00 грн. штрафу, а всього разом 8 950,00 грн., що і стало підставою для звернення до суду.

Відповідно до інформації з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 припинила свою підприємницьку діяльність з 31.12.2021, внаслідок чого позивач звертається до суду до ОСОБА_1 , як фізичної особи.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відтак, між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання параграфа 1 глави 30 Господарського кодексу України, глави 54 Цивільного кодексу України (поставка, купівля-продаж).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору позивач передав відповідачу обладнання, проте відповідач порушуючи умови Договору не надав можливості оглянути обладнання у торгівельній точці та обладнання не повернув. У зв`язку з чим, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 5 950,00 грн. вартості обладнання та 3 000,00 грн. штрафу, а всього разом 8 950,00 грн.

За твердженням позивача, котре не спростоване відповідачем, станом на день подання позову зобов`язання з оплати заборгованості на загальну суму 8 950,00 грн. відповідачем не виконано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сума заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 8 950,00 грн. документально підтверджена та належним чином доведена, а позовні вимоги в цій частині є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, відповідач суду не надав, жодного заперечення проти позову не навів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Аква" до ОСОБА_1 про стягнення 8 950,00 грн. - задовольнити повністю.

2.Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Аква" (04053, місто Київ, вулиця Січових Стрільців, будинок 37-41, ідентифікаційний код 36800559) 5 950 (п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят) грн. 00 коп. вартості обладнання, 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп. штрафу, 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 03.07.2024.

Суддя С. В. Стасюк