РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.07.2024Справа № 910/5616/24
За позовом Київського міського центру зайнятості

до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку

про стягнення 96 855,85 грн

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Патрікеєва Т.В.

Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Київський міський центр зайнятості (далі - позивач, Київський МЦЗ) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (далі - відповідач, НКЦПФР) про стягнення 96 855,85 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що виплачена ОСОБА_1 допомога по безробіттю в розмірі 96 855,85 грн підлягає відшкодуванню відповідачем на підставі статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Безпосередньо у позовній заяві позивачем заявлено клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.05.2024 позовну заяву Київського міського центру зайнятості прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/5616/24, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

Суд повідомляв позивача та відповідача про відкриття провадження у справі № 910/5616/24.

28.05.2024 в системі "Електронний суд" представником відповідача сформовано та зареєстровано в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду" відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив суд розглядати справу за присутності представника НКЦПФР в судовому засіданні.

29.05.2024 в системі "Електронний суд" представником позивача сформовано та зареєстровано в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду" відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.05.2024 клопотання подане представником відповідача про розгляд справи у судовому засіданні відхилено.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив та додані до них докази.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до статей 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, а відповідач як на підставу своїх заперечень, та дослідивши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2014 року № 90 "Деякі питання державного управління у сфері зайнятості населення" до внесення змін до Законів України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та "Про зайнятість населення" органи державної служби зайнятості продовжують виконувати завдання та функції у сфері зайнятості населення, трудової міграції та соціального захисту від безробіття, а також функції виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття і фінансуються за рахунок і в межах коштів, передбачених у бюджеті Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття.

ОСОБА_1 працювала на посаді директора департаменту фінансового та господарського забезпечення Комісії головного бухгалтера.

10.05.2019 наказом № 247К ОСОБА_1 було звільнено з посади директора департаменту фінансового та господарського забезпечення Комісії головного бухгалтера, у зв`язку зі скороченням цієї посади згідно з п. 1 ст.40 КЗпП України.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Статтею 5 Закону України "Про зайнятість населення" передбачено, що держава гарантує у сфері зайнятості, зокрема, соціальний захист у разі настання безробіття.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про зайнятість населення", кожен має право на соціальний захист у разі настання безробіття, що реалізується шляхом участі в загальнообов`язковому державному соціальному страхуванні на випадок безробіття, яке передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття.

Згідно ст. 7 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття" допомога по безробіттю є одним із видів забезпечення, що надається застрахованим особам Фондом загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в разі настання страхового випадку (безробіття).

05.06.2019 ОСОБА_1 звернулась до Дарницької районної філії КМЦЗ із заявою про надання (поновлення) статусу безробітної.

Згідно п. 2 ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення" безробітним визнається особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Так, в силу положень статті 44 Закону України "Про зайнятість населення" зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.

10.09.2020 року згідно наказу Дарницької районної філії Київського міського центру № НТ190605 від 05.06.2019 ОСОБА_1 надано статус безробітної.

За період з 12.06.2019 по 05.06.2020 ОСОБА_1 була виплачена допомога по безробіттю у розмірі 96 855,85 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи Довідкою-розрахунком Київського міського центру зайнятості № 08-2321/10-21/22 від 25.10.2022.

Під час перебування на обліку в Дарницькій районній філії Київського міського центру ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва про визнання протиправним та скасування наказу.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.11.2019 у справі 640/10796/19 визнано протиправним та скасовано наказ Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 10.05.2019 № 247-к «Про звільнення ОСОБА_1 , поновлено ОСОБА_1 на посаді директора департаменту фінансового та господарського забезпечення Комісії - Головного бухгалтера Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку з 12.05.2019.

Згідно наказу Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку №209 К від 03.08.2022 на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.11.2019 скасовано наказ Керівника апарату від 10.05.2019 №247К «Про звільнення ОСОБА_1 , поновлено ОСОБА_1 на посаді директора департаменту фінансового та господарського забезпечення Комісії - головного бухгалтера з 12.05.2019.

Відповідно до пункту й частини 1 статті 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", виплата допомоги по безробіттю припиняється, зокрема, у разі працевлаштування безробітного.

Згідно наказу Дарницької районної філії Київського міського центру № НТ200610 від 10.06.2020 припинено реєстрацію ОСОБА_1 , як безробітної.

Київським міським центром зайнятості проведено перевірку та складено акт № 1565 від 24.10.2022 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття". Розслідуванням встановлено, що наказом Національної комісії з цінних паперів та фондового № 209 К від 03.08.2022 на підставі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.11.2019 ОСОБА_1 поновлено на посаду директора департаменту фінансового та господарського забезпечення Комісії головного бухгалтера з 12.05.2019.

Відповідно до статті 50 Закону України "Про зайнятість населення" роботодавці беруть участь у здійсненні заходів щодо забезпечення зайнятості населення шляхом додержання вимог законодавства про працю, зайнятість населення та загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття.

В силу положень частини четвертої статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" із роботодавця утримуються: сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду; незаконно виплачена безробітному сума забезпечення у разі неповідомлення про його прийняття на роботу; незаконно отримана сума допомоги по частковому безробіттю.

З аналізу положень статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" вбачається, що ключовим критерієм для визначення підстав для стягнення з працедавця суми допомоги по безробіттю (соціального забезпечення), виплаченої на користь застрахованої особи, є неправомірне звільнення особи та подальше її поновлення на роботі, або інші передбачені законом неправомірні дії чи бездіяльність працедавця. При цьому, висновок про неправомірність такого звільнення працівника може ґрунтуватися не лише на підставі рішення суду, а й випливати з інших актів: рішень комісій по трудовим спорам, рішень третейських судів, ґрунтуватися на добровільному визнанні працедавцем факту неправомірного звільнення або вбачитися із змісту мирової угоди, укладеної з працівником.

01.11.2022 Дарницька районна філія Київського міського центру звернулася до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку з претензією № 263.5-2126/22, в якій попросила на підставі п.3, 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" відшкодувати кошти виплачені ОСОБА_1 як допомогу по безробіттю в сумі 96 855, 85 грн за період з 12.06.2019 по 10.06.2020.

Однак, відповідач відповіді на вказану претензію не надав і кошти в розмірі 96 855, 85 грн не повернув.

Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку заперечує щодо позову, у зв`язку з тим, що його задоволення призведе до отримання ОСОБА_1 втретє заробітної плати.

Суд відхиляє доводи відповідача, оскільки у даному випадку предметом спору є не грошове забезпечення за час вимушеного прогулу особи, яку було поновлено на роботі, а стягнення з відповідача як роботодавця суми страхових коштів, які були сплачені позивачем безробітному.

Виплата відповідачем грошових коштів ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу, які підлягають виплаті в силу статті 235 Кодексу законів про працю України, не звільняє відповідача від обов`язку відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі відповідно до частини 4 статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

У даному випадку це не вважається втретє отриманою заробітною платою ОСОБА_1 , як помилково вважає відповідач, оскільки заявлена до стягнення сума була сплачена позивачем як допомога по безробіттю у зв`язку з наданням громадянці ОСОБА_1 статусу безробітної, у зв`язку з прийнятим відповідачем протиправного наказу про звільнення.

За таких обставин, сума матеріального забезпечення, виплачена центром зайнятості ОСОБА_1 у розмірі 96 855,85 грн в період перебування на обліку з 12.06.2019 по 10.06.2020, як безробітної, підлягає стягненню з роботодавця, а саме з Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (відповідача).

Відповідно до частин 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував та належних доказів на заперечення відомостей повідомлених позивачем не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивачем в позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розмір суми судових витрат, який складається з суми судового збору в розмірі 3 028,00 грн.

Відповідач попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до суду не подав.

З огляду на приписи ст. 129 ГПК України та повне задоволення позову, судовий збір у сумі 3 028,00 грн покладається на відповідача.

Керуючись статтями 56, 58, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236-238, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (Україна, 01010, місто Київ, будинок 8, корпус 30, вул. Князів Острозьких; ідентифікаційний код 37956207) на користь Київського міського центру зайнятості (Україна, 01033, місто Київ, вулиця Жилянська, будинок 47 Б; ідентифікаційний код 03491091) 96 855,85 грн (дев`яносто шість тисяч вісімсот п`ятдесят п`ять гривень 85 коп.) коштів, виплачених як допомога по безробіттю та 3 028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 коп.) судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 01.07.2024

Суддя Оксана ГУМЕГА