ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2024 Справа № 914/3057/23

Господарський суд Львівської області в складі судді Бортник О.Ю. за участі секретаря судового засідання Свистуна П.О. розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом: Керівника Франківської окружної прокуратури міста Львова Львівської області в інтересах держави в особі позивача 1: Львівська міська рада, м. Львів,

позивача 2: Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м. Львів,

до відповідача 1: Приватного підприємства «Кетяг», с. Лапаївка, Пустомитівський район, Львівська область,

До відповідача 2: Середньої загальноосвітньої школи № 67 м. Львова, м. Львів,

Про визнання недійсним договору оренди та зобов`язання повернути майно

За участі представників:

від прокуратури: Букаловська Л.Є.- прокурор,

від позивача 1: не з`явився,

від позивача 2: не з`явився,

від відповідача 1: Сілко О.Ю. - заступник директора,

від відповідача 2: не з`явився.

Суть спору: Керівник Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом в інтересах держави в особі Львівської міської ради та Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м. Львів, до Приватного підприємства «Кетяг», с. Лапаївка, та Середньої загальноосвітньої шкоди № 67 м. Львова, про визнання недійсним договору оренди № 3-12026-20 від 13.01.2020 нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) та про зобов`язання Приватного підприємства «Кетяг» повернути Управлінню комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м. Львів, приміщення, які були предметом оренди за згаданим договором оренди.

Стислий виклад позиції прокурора та позивача 2.

Прокурор та позивачі посилаються на норми ст.ст. 203, 215 ЦК України, ч. 1 ст. 207 ГК України, ч. 4 ст. 80 Закону України «Про освіту», а також на ту обставину, що нежитлові приміщення, які становлять матеріально-технічну базу об`єктів освіти, не можуть використовуватися не за освітнім призначенням або для здійснення діяльності, яка не пов`язана з навчально-виховним процесом.

Основним видом діяльності Приватного підприємства «Кетяг» є формування й оброблення листового скла. Згідно з п. 2.1. спірного Договору об`єкт оренди орендар буде використовувати для майстерні з нарізки скла. Послуги із забезпечення та обслуговування освітнього процесу Середній школі Приватним підприємством «Кетяг» не надаються.

Передача в оренду приміщень з метою їхнього використання, що не пов`язана з навчально-виховним процесом, є підставою для визнання спірного договору оренди недійсним на підставі ч. 1 ст. 203 ЦК України та ч. 1 ст. 207 ГК України.

Позивач 2 у поясненнях (а.с. 143-144) зазначає, що прокуратурою у позові не роз`яснено, яким чином у зв`язку з визнанням Договору недійсним буде відновлено право дітей на освіту. Школою не зазначалося про потребу у використанні об`єкта оренди для забезпечення освітнього процесу. Спірний договір укладався з ініціативи відповідача 2.

Прокуратурою не надано допустимих доказів того, що відповідач не обслуговує учасників освітнього процесу.

Позивач 2 просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Заперечення проти позову відповідача 2.

Відповідач 2 у відзиві (а.с. 112-114) просить позов задовольнити повністю. Відповідач 2 посилається на ту обставину, що орендоване відповідачем 1 приміщення буде використовуватись для господарських потреб школи (зберігання робочого інвентарю, засобів дезинфекції та гігієни, піскосуміші).

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Підготовче засідання у справі відкладалось, строк підготовчого провадження у справі продовжувався з підстав, зазначених в наявних у матеріалах справи ухвалах суду.

Ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу № 914/3057/23 до судового розгляду по суті.

Судове засідання з розгляду справи по суті відкладалось з підстав, зазначених в наявних у матеріалах справи ухвалах суду.

Ухвалою суду залишено без розгляду клопотання Франківської окружної прокуратури м.Львова від 29.02.2024р. про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України.

Відповідач 1 подав заяву про застосування судом наслідків спливу позовної давності.

Мотивувальна частина рішення.

Враховуючи зміст позовної заяви та характер спірних правовідносин між учасниками справи, до переліку обставин, які є предметом доказування у справі, належить доказування існування обставин, які є підставою для визнання договору недійсним та підтверджують наявність у відповідача обов`язку повернути позивачу об`єкт оренди. Спростування наявності наведених обставин належить до предмета доказування учасника справи, який має у ній протилежний процесуальний інтерес.

Вичерпний перелік доказів, якими прокурор, позивачі та відповідачі підтверджують існування обставин, що належать до їхнього предмета доказування у справі, зазначено ними у додатках до позовної заяви, відзиву, відповіді на відзив, пояснень, заяв та клопотань.

Беручи до уваги характер спірних правовідносин, вірогідність наявних у матеріалах справи та перевірених судом доказів, застосовуючи викладені нижче норми права та вважаючи встановленими наведені нижче обставини, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з такого.

Франківська окружна прокуратура міста Львова на підставі статті 23 Закону України «Про прокуратуру» звернулась до позивачів з листом від 14.08.2023 р. (а.с. 73) та запитом від 15.08.2023 р. (а.с. 74), в яких повідомила про факт укладення оспорюваного договору та його невідповідність вимогам частини 4 статті 80 Закону України «Про освіту», а також вимагала повідомити про вжиті позивачами заходи реагування за наслідками укладення спірного договору.

Позивач 2 у відповідь на ці листи від 14.08.2023 р. та від 15.08.2023 р. листом № 2302-вих-111531 від 12.09.2023 р. (а.с. 75) повідомив, що спірний договір продовжено до 16.03.2024 р., Управління скерувало відповідачам 1 та 2 листи про припинення договірних відносин та повідомило, що після закінчення строку дії цей Договір продовжуватись не буде.

Франківська окружна прокуратура міста Львова в порядку статті 23 Закону України «Про прокуратуру» направила на адресу позивачів повідомлення № 14.51/04-14-8447ВИХ-23 від 11.10.2023 р. про звернення до суду (а.с. 86-88).

Інформаційною довідкою № 349994494 від 11.10.2023 р. (а.с. 54) з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна підтверджується той факт, що будинок по вул. Сяйво, 18, у м. Львові належить до комунальної власності на підставі рішення Залізничного райвиконкому м. Львова № 442 від 10.12.1991 р.

Згідно з вказаним рішенням № 442 від 10.12.1991 р. та додатком № 1 до нього (а.с. 56-58) вирішено оформити право власності на шкільний будинок по вул. Сяйво, 18, у м. Львові (СШ № 67) за Залізничним районним відділом народної освіти м. Львова в цілому.

Між позивачем 2 та відповідачем 1 укладено 13 січня 2020 р. Договір оренди № З-12026-20 нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень).

Відповідно до п. 1.1. цього Договору позивач 2 на підставі свого ж наказу від 16.12.2019 р. № 577-О передав в оренду відповідачу 1 у строкове платне користування нерухоме майно, що знаходиться на балансі відповідача 2, а саме: приміщення за адресою м. Львів, вул. Сяйво, 18, загальною площею 90,2 м кв., з індексами приміщень 3, 4, 5, 6, відповідно до даних поверхового плану ЛОДК БТІ та ЕО від 18.02.2002 р.

Згідно з п. 2.1. Договору об`єкт оренди передано у оренду для його використання відповідачем 1 для майстерні з нарізки скла.

Керівник відповідача 2, як балансоутримувача майна, у 2020 р. своїм підписом на цьому Договорі (а.с. 35) підтвердив факт отримання примірника Договору.

Актом приймання-передачі в оренду нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності (а.с. 37) підтверджується факт передачі 13.01.2020 р. балансоутримувачем (відповідач 2) відповідачу 1 в строкове платне користування на підставі Договору № З-12026-20 об`єкта оренди за Договором.

На підставі Витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 96-101) та Статуту відповідача 2 (а.с. 78-84) суд встановив, що основним видом діяльності відповідача 1 є формування й оброблення листового скла, а основним видом діяльності відповідача 2 є загальна середня освіта.

Середня загальноосвітня школа № 67 м. Львова знаходиться за юридичною адресою: м. Львів, вул. Сяйво, будинок 18, її засновником є Львівська міська рада. Управління здійснюється засновником, уповноваженим органом управління освітою. Матеріально-технічна база Школи включає, зокрема будівлі, майно Школи належить їй на правах повного господарського відання або оперативного управління (п.п. 1.1., 1.2., 4.1., 5.1., 5.2. Статуту школи).

Відповідно до висновків Верховного Суду, які викладено у його постановах у справах № № 917/1173/22, 906/143/17, 917/1934/17, об`єкт освіти - це не тільки навчальний заклад, а й будівлі, споруди, землі, комунікації, обладнання та інші цінності підприємств системи освіти.

Згідно з ст.ст. 203, 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема частиною 1 статті 203 ЦК України (зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам).

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 4 ст. 80 Закону України «Про освіту», в редакції, яка була чинна на момент укладення спірного Договору, об`єкти та майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають використанню для провадження видів діяльності, не передбачених спеціальними законами, крім надання в оренду з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, з урахуванням визначення уповноваженим органом управління можливості користування державним або комунальним нерухомим майном відповідно до законодавства.

Враховуючи цільове призначення об`єкта оренди, яке погоджене сторонами у п. 2 спірного Договору, в момент укладення зміст Договору № З-12026-20 нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) суперечив приписам ч. 4 ст. 80 Закону України «Про освіту».

Послуги майстерні з нарізки скла не пов`язані із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням Середньої загальноосвітньої школи № 67 м. Львова та її учнів.

На день укладення спірного Договору були чинними Державні санітарні правила і норми влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу ДСанПіН 5.5.2.008-01, затверджені постановою Головного державного санітарного лікаря України від 14 серпня 2001 р. N 63, відповідно до п. 3.19 яких здача в оренду території, будівель, приміщень, обладнання підприємствам, установам, організаціям іншим юридичним та фізичним особам для використання, що не пов`язано з навчально-виховним процесом, не дозволяється.

Подібну правову норму закріплено й у п. 11 Санітарного регламенту для закладів загальної середньої освіти, який затверджено Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 2205 від 25.09.2020 р. (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2020 р. за № 1111/35394).

Згідно з висновками Верховного Суду, які викладено у його постановах у справах № № 917/1173/22, 905/1227/17, 906/164/17, вирішальним в аспекті неухильного дотримання вимог зазначеної норми законодавець визначає обов`язкове використання об`єктів освіти і науки, що фінансуються з бюджету, за цільовим призначенням, тобто тісну пов`язаність з навчально-виховним процесом мети такого використання (в тому числі на умовах оренди). Невикористання певного приміщення навчальним закладом не свідчить про неприналежність цього приміщення до об`єкта освіти. Саме по собі невикористання навчальним закладом приміщень для навчального процесу не надає права передавати їх в оренду з іншою метою, ніж пов`язаною з освітньою діяльністю самого навчального закладу, а недостатнє фінансування державного чи комунального навчального закладу також не є підставою для використання об`єктів освіти для цілей, не пов`язаних з освітньою діяльністю.

Частиною 1 ст. 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

З огляду на викладене позовні вимоги до відповідача 1 про визнання Договору оренди № 3-12026-20 від 13.01.2020 р. та зобов`язання відповідача 1 повернути позивачу 2 отримане за Договором майно з підписанням акту здачі-приймання орендованого майна є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Наявні у матеріалах справи докази (а.с. 198-215), які підтверджують проведення екскурсій, інструктажу студентів та проходження студентами практики у період з 03.06.2021 р. по 30.06.2021 р., з 02.06.2022 р. по 30.06.2022 р., з 24.11.2023 р. до 27.12.2023 р. у відповідача 1, не підтверджують факту надання відповідачу 1 в оренду приміщень за спірним договором з метою надання ним на постійній основі послуг, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, які не можуть бути забезпечені безпосередньо Середньою загальноосвітньою школою № 67 м. Львова.

У судовому засіданні 12.06.2024 р. представник відповідача 1 визнав, що у приміщеннях, яких стосується спірний договір оренди, він займався підприємницькою діяльністю з формування й оброблення листового скла, нарізки скла.

Докази того, що відповідач 1 вправі надавати освітні послуги, послуги, пов`язані з навчально-виховним процесом та його обслуговуванням, у матеріалах справи відсутні та відповідачем 2 суду не надані.

Щодо решти аргументів прокуратури та позивачів, то статтю 207 ГК України виключено на підставі Закону № 2275-VIII від 06.02.2018.

Щодо застосування судом наслідків спливу позовної давності, то в силу приписів п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України строк позовної давності не сплив.

Спірний Договір оренди укладено 13 січня 2020 р.

Первинно, з 17.03.2022 р., строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжувались на строк дії в Україні воєнного, надзвичайного стану.

Згодом, з 30.01.2024 р., редакцію п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України змінено та встановлено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України» Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений ЦК України, зупиняється на строк дії такого стану.

На день вирішення справи судом воєнний стан продовжено в Україні до 12.08.2024 р. (Закон «Про затвердження Указу Президента України „Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 3684-ІХ від 08.05.2024).

Що стосується позовних вимог до відповідача 2, то такі задоволенню не підлягають. Суд встановив при дослідженні доказів у справі та з`ясуванні обставин справи, що відповідач 2 спірний договір не укладав та не був його стороною. Підпис керівника відповідача 2 та його кругла печатка на спірному договорі лише засвідчують факт отримання згаданим вище керівником цього Договору у 2020 році.

Прокурор у судовому засідання позовні вимоги до відповідача 2 мотивував його листами про відсутність заперечень щодо надання приміщення в оренду. Однак спірний договір оренди укладено на підставі наказу (а.с. 44) позивача 2 за № 577-О від 16.12.2019 р. (п. 1 Договору). Позивач 2, як сторона договору, а не відповідач 2, прийняв рішення про цільове призначення оренди.

Враховуючи, що відсутність законних підстав для задоволення позову, встановлено судом на стадії дослідження доказів під час розгляду справи по суті, визнання позову відповідачем 2 не підлягає прийняттю та у задоволенні позовних вимог до відповідача 2 слід відмовити повністю.

На підставі ст. 129 ГПК України судовий збір у справі покладається на відповідача 1.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2, 3, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 236, 238, 240, 241, 242, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Керівника Франківської окружної прокуратури міста Львова Львівської області (79057, м. Львів, вул. Генерала Чупринки, 85, ) в інтересах держави в особі позивача 1: Львівської міської ради (79000, м. Львів, пл. Ринок, 1, ідентифікаційний код 04055896), в особі позивача 2: Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Галицька, 15, ідентифікаційний код 25558625), до відповідача 1: Приватного підприємства «Кетяг» (81113, Львівська область, Пустомитівський район, с. Лапаївка, вул. Геофізиків, 9, кв. 12, ідентифікаційний код 30160102), до відповідача 2: Середньої загальноосвітньої школи № 67 м. Львова (79025, м. Львів, вул. Сяйво, 18, ідентифікаційний код 22350249) задовольнити частково.

Визнати недійсним договір оренди № 3-12026-20 від 13.01.2020 нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень), укладений між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Галицька, 15, код ЄДРПОУ 25558625) та Приватним підприємством «Кетяг» (81113, Львівська область, Пустомитівський район, с. Лапаївка, вул. Геофізиків, 9, кв. 12, ).

Зобов`язати Приватне підприємство «Кетяг» (81113, Львівська область, Пустомитівський район, с. Лапаївка, вул. Геофізиків, 9, кв. 12, ) повернути Управлінню комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Галицька, 15, ) приміщення, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Сяйво, 18, загальною площею 90,2 м2 з індексами: 3, 4, 5, 6, які знаходяться на балансі Середньої загальноосвітньої школи № 67 м. Львова, шляхом підписання акту здачі- приймання орендованого майна.

Стягнути з Приватного підприємства «Кетяг» (81113, Львівська область, Пустомитівський район, с. Лапаївка, вул. Геофізиків, 9, кв. 12, ) на користь Львівської обласної прокуратури (79000, м. Львів, проспект Шевченка, 17-19, ) 5 368,00 грн. судового збору.

Накази видати після набрання рішенням суду законної сили.

2. У задоволенні позовних вимог до Середньої загальноосвітньої школи № 67 м. Львова (79025, м. Львів, вул. Сяйво, 18, ) відмовити повністю.

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 04.07.2024 р.

Суддя Бортник О.Ю.