ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2024 року м. ОдесаСправа № 915/575/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богатиря К.В.

суддів: Поліщук Л.В., Таран С.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі: Регіональної філії «Південна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.01.2024, суддя суду першої інстанції Мавродієва М.В., м. Миколаїв, повний текст рішення складено та підписано 01.02.2024

по справі №915/575/23

за позовом: Акціонерного товариства «Українська залізниця»

в особі: Регіональної філії «Південна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство «Нібулон»

про: стягнення 214 115,40 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Описова частина.

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південна залізниця» звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство «Нібулон» 214 115,40 грн збору за зберігання вантажу, нарахованого по накопичувальним карткам форми ФДУ-92 №19030018 від 19.03.2022, №27030020 від 27.03.2022, №04040024 від 04.04.2022, за договором №8211375 від 26.06.2020 про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом.

В обґрунтування вимог позивачем зазначено наступне:

- 26.06.2020 між позивачем та відповідачем укладено Договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом за №8211375 (40-14291113/2020-0001);

- відповідач на станції Андріяшівка проводить навантаження зернових вантажів на під`їзній колії СФГ Урожай, згідно заявки (угоди) від 18.02.2022 №16 на умовах Договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії від 14.07.2021 №П/М-2186;

- у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні із 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні вагони були затримані по причинам форс-мажору з 24.02.2022 о 04 год.20 хв., згідно акту загальної форми ГУ-23 №204. В повному обсязі робота станції Андріяшівка була поновлена 19.03.2022, про свідчить акт загальної форми ГУ-23 №209;

- для забезпечення заявки відповідача 23.02.2022, 24.03.2022, 27.03.2022 під навантаження зернових вантажів на станцію Андріяшівка Південної залізниці прибули вагони перевізника, після закінчення навантаження та накопичення маршруту представником відповідача були оформлені накладні на відправлення вагонів та була закінчена затримка вагонів, про що складені акти загальної форми ГУ-23, вагони прийняті до перевезення по накладним;

- працівниками станції Андріяшівка були сформовані накопичувальні картки форми ФДУ-92 №19030018 від 19.03.2022, №27030020 від 27.03.2022, №04040024 від 04.04.2022 та нараховано збір за зберігання вантажу на підставі пунктів 8, 9 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000;

- позивач зазначає, що затримка вагонів на станційних коліях відбулась саме з вини відповідача, затримка вагонів відбувалась в очікуванні накопичення маршруту та оформлення документів перевезення відправником. Факт затримки вантажу засвідчується актами загальної форми ГУ-23. Відповідачем здійснено оплату за накопичення вагонів на коліях загального користування, водночас збір за зберігання вантажу на коліях загального користування по накопичувальним карткам форми ФДУ-92 не сплачено, у зв`язку з внесенням до накопичувальних карток заперечень стосовно того, що відповідач не згоден з даним нарахуванням, оскільки маршрут був сформований відповідно до розділу 17 пункту 2 Правил перевезення вантажів та накопичений на станції відповідно до додатку 1-4 до Договору про надання послуг з погодженим замовленням про окремі послуги, а саме організація накопичення вагонів на станції накопичення, з залізницею погоджено від 18.02.2022, що не передбачає нарахування за зберігання вантажу.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 22.01.2024 в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що виходячи з умов Договору №40-14291113/2020-0001 та матеріалів даної справи, між сторонами склались спеціальні правовідносини з перевезення вантажів, а саме: перевезення маршрутним потягом, який відповідає установленій довжині та прямує на одну станцію призначення, а тому метою відповідача при замовленні спеціальної послуги було саме накопичення вагонів з вантажем для формування маршрутного поїзда кількістю у 50 вагонів.

На переконання суду першої інстанції, сама по собі процедура накопичення вагонів апріорі передбачає перебування окремих вагонів на певний час з метою формування маршрутного поїзду, на що позивач надав свою згоду шляхом укладання з відповідачем договору. При цьому, вказана вище процедура накопичення вагонів передбачає перебування окремих вагонів (порожніх/з вантажем) протягом певного часу, обумовленого обома сторонами, на коліях позивача з метою формування маршрутного поїзда (50 вагонів), на що саме позивач надав свою згоду шляхом укладання з відповідачем договору та додатку №1-4 до договору, з огляду на що відповідна затримка вагонів з вантажем під час накопичення останніх для формування маршрутного поїзду не може кваліфікуватись як одностороннє порушення зобов`язань з боку відповідача, оскільки такі дії цілком відповідають умовам укладеного сторонами договору (Додаток 1-4 до Договору № 40-14291113/2020-001), який передбачає надання спеціальних послуг за кореспондуючу оплату.

Аргументи учасників справи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.01.2024 по справі №915/575/23.

Апелянт зазначає, що у даному випадку судом першої інстанції було помилково об`єднано та ототожнено дві різні послуги в одну послугу: накопичення вагонів (формування маршрутного поїзду на станційних коліях, тобто коліях загального користування, на підставі укладеного із Перевізником договору) та зберігання вантажів (матеріальна відповідальність за зберігання на місцях загального користування та на коліях станції відправлення вантажів, завантажених в вагони (контейнери), які простоюють в очікуванні оформлення перевізного документу - накладної відправником, відповідно до Правил № 644), тому апелянт вважає, що він правомірно нарахував відповідачу збір за зберігання вантажу на коліях загального користування.

На думку позивача є хибним висновок суду, що по даним матеріалам збір за зберігання вантажу не нараховується, оскільки вагони з вантажем знаходилися на коліях загального користування (колія станції), без документів на перевезення (накладної) і з причин, незалежних від залізниці.

Апелянт зазначає, що в матеріалах справи є акти загальної форми ГУ-23, складені для засвідчення обставин часу затримки вагонів з вантажем з вини Відповідача. Дані акти підписані представником Відповідача без зауважень.

Позивач вказав, що суд першої інстанції дійшов помилкової думки про відсутність підстав стягнення з Відповідача ТОВ СП «НІБУЛОН» збору за зберігання вантажу на коліях загального користування, які простоювали в очікуванні оформлення перевезення з інших причин, не залежних від залізниці, як передбачено пунктом 9 Правил зберігання вантажів, розділу 7 Правил перевезень вантажів.

Керуючись викладеним вище, апелянт просить скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 22 січня 2024 року у справі №915/575/23 повністю і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Позивача акціонерного товариства «Українська залізниця» повністю.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу.

До Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство «Нібулон» надійшов відзив на апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.01.2024 по справі №915/575/23.

Відповідач зазначає, що на сьогоднішній день вже сформована єдина правозастосовча практика Верховного суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (висновок Верховного суду від 01.02.2024 по справі №915/305/22, від 09.04.2024 по справі №915/5/23). Предметом цих справ є правовідносини з накопичення маршрутного потягу на підставі Додатку 1-4 Умови організації накопичення вагонів до Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №40-14291113/2020-001 від 25.02.2020 та нарахування Збору за зберігання вантажу в період накопичення маршрутного потягу (50 вагонів з вантажем).

Відповідач вказує, що процедура накопичення вагонів фактично передбачає затримку/перебування вагонів з вантажем на певний час на коліях загального користування з метою формування маршрутного поїзда, на що Залізниця надала свою згоду шляхом укладання з відповідачем спеціального Договору та розробила спеціальний Тариф, що кореспондується предмету послуги (п.9.1 Додаток 1-4). При наведені своїх доводів скаржник свідомо здійснює підміну предмету спеціального договору (Додаток 1-4 Умови організації накопичення вагонів), укладеного між сторонами, і замість «накопичення вагонів з вантажем» вказує лише «накопичення вагонів», що не відповідає фактичному змісту Додатку 1-4.

Відповідач зазначає, що сам факт складання Акту ГУ-23 не є достеменним доказом наявності підстав для матеріальної відповідальності, оскільки, як визначено в Правилах перевезення вантажів, Акт ГУ-23 використовується для засвідчення будь-яких обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу.

На думку відповідача, перебування/накопичення вагонів з вантажем на коліях загального користування є предметом договору (Додаток 1-4), отже є правомірною поведінкою ТОВ СП «НІБУЛОН», згода на яку надана АТ «Українська залізниця» шляхом укладання відповідного договору.

Відповідач також вказує, що ним повністю дотримано умов договору та вимог законодавства щодо оформлення маршрутного потягу декількома накладними з відомістю вагонів, що перевозяться маршрутом.

Керуючись викладеним вище, відповідач просить рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.01.2024 по справі № 915/575/23 - залишити без змін, апеляційну скаргу АТ «Українська залізниця» - без задоволення.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №915/575/23 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Богатир К.В., судді Поліщук Л.В., Аленін О.Ю. що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2024.

На момент надходження апеляційної скарги, матеріали справи №915/575/23 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.03.2024 відкладено вирішення питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Українська залізниця в особі: Регіональної філії Південна залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця на рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.01.2024 по справі №915/575/23 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду Миколаївської області невідкладно надіслати матеріали справи №915/575/23 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №915/575/23.

Розпорядженням керівника апарату Південно-західного апеляційного господарського суду № 73 від 03.04.2024, у зв`язку з перебування судді зі складу колегії суддів Аленіна О.Ю. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №915/575/23.

Відповідно витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03.04.2024 справу № 915/575/23 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючий суддя - Богатир К.В., судді Поліщук Л.В., Таран С.В.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.04.2024 прийнято справу №915/575/23 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.01.2024 до провадження колегією суддів у складі головуючого судді - Богатиря К.В., суддів Поліщук Л.В., Таран С.В.; апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.01.2024 по справі №915/575/23 залишено без руху; встановлено Акціонерному товариству «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» строк для усунення недоліків при поданні апеляційної скарги шляхом надання Південно-західному апеляційному господарському суду докази сплати судового збору за подачу апеляційної скарги у сумі 4 817,59 грн протягом 10 днів з дня вручення цієї ухвали.

До Південно-західного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги. До даної заяви було додано докази сплати судового збору за подачу апеляційної скарги у сумі 4 817,59 грн. Таким чином, недоліки апеляційної скарги були усунуті.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.04.2024 поновлено Акціонерному товариству «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.01.2024 по справі №915/575/23; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.01.2024 по справі №915/575/23; розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.01.2024 по справі №915/575/23 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 15.05.2024.

Згідно з ч. 13 ст. 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали апеляційного господарського суду від 24.04.2024, якою відкрито апеляційне провадження у справі №915/575/23, була отримана в електронному кабінеті позивачем 25.04.2024, відповідачем 25.04.2024.

Тобто учасники справи були повідомлені належним чином про розгляд апеляційним господарським судом апеляційної скарги в письмовому провадженні без виклику сторін.

Фактичні обставини, встановлені судом.

До матеріалів позовної заяви долучено копію Договору №П/М-2186 від 13.07.2021 про експлуатацію залізничної під`їзної колії селянського (фермерського) господарства Урожай при станція Андріяшівка Південної залізниці від 09.07.2021 (надалі Договір №П/М-2186), укладений між Акціонерним товариством Українська залізниця в особі Виробничого підрозділу Полтавська дирекція залізничних перевезень Регіональної філії Південна залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця (надалі - Залізниця) та Селянським (фермерським) господарством Урожай (надалі - Власник).

Відповідно до умов п.1 Договору №П/М-2186, згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів і на умовах цього договору експлуатується під`їзна колія, яка належить Власнику, та приймає до під`їзної колії ПрАТ Біловодський комбінат хлібопродуктів стрілочним переводом №1П по станції Андріяшівка, та обслуговується локомотивом Власника. Межею під`їзної колії є знак Межа під`їзної колії, який встановлено навпроти граничного стовпчика стрілочного переводу №1П.

Розгорнута довжина під`їзної колії складає 553,2 погонних метрів на балансі Власника. Вагони для під`їзної колії подаються локомотивом Залізниці на колію №1, 2, 3 станції Андріяшівка (п.п.2, 6 Договору №П/М-2186).

Згідно п.7 Договору №П/М-2186 максимальна кількість вагонів у кожній партії, що передаються Власнику колії, становить не більше 6 вагонів локомотивом Власника, та не більше 14 вагонів локомотивом Залізниці.

Відповідач стверджує, а позивач підтверджує, що ТОВ СП Нібулон не має власних потужностей для формування маршрутного поїзда кількістю у 50 вагонів на власній колії. У зв`язку з цим 26.06.2020 між Публічним акціонерним товариством Українська залізниця (нове найменування - Акціонерне товариство Українська залізниця) та Товариством з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарським підприємством Нібулон було укладено Договір №40-14291113/2020-0001 про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, зокрема, Додаток 1-4 Умови організації накопичення вагонів з метою надання-отримання спеціальної послуги накопичення вагонів, яка передбачає накопичення вагонів з вантажем на коліях загального користування для відправлення їх маршрутними поїздами.

26.06.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарським підприємством Нібулон в порядку, встановленому ст.634 ЦК України шляхом накладення електронного цифрового підпису, направлено Акціонерному товариству Українська залізниця заяву про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення Договору №40-14291113/2020-001 про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом.

26.06.2020 Акціонерним товариством Українська залізниця направлено відповідачу інформаційне повідомлення про укладення Договору №40-14291113/2020-0001 про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, яким позивач засвідчив прийняття від Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарського підприємства Нібулон пропозиції (акцепт) укладення договору та повідомив про присвоєння замовнику кодів відправника/одержувача 8496 та платника 8211375 з відкриттям особового рахунку з ідентичним номером (т.1 а.с.156).

Повідомлено, що код платника використовується для ідентифікації договірних відносин як номер договору.

Згідно п.1.1 Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, укладеного сторонами 26.06.2020 (в редакції, що оприлюднено 25.02.2022 та яка вводиться в дію 01.03.2022) (далі - Договір), предметом договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах Перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах Замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі-послуги) і проведення розрахунків за ці послуги. У розумінні Договору користування вагоном не є орендою майна, а плата за використання (користування) власного вагона Перевізника не є орендною платою.

Відповідно до п.1.2 Договору, при його виконанні сторони використовують такі скорочені найменування нормативно-правових актів:

- Статут залізниць України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 (далі - Статут залізниць України);

- Правила перевезення вантажів, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №861/5082 (далі Правила перевезення вантажів);

- Правила планування перевезень вантажів (статті 17-21 Статуту), затверджені наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002 №873 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2002 за №1030/7318 (далі - Правила планування перевезень вантажів);

- Правила користування вагонами і контейнерами, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за №165/3458 (далі - Правила користування вагонами);

- Збірник Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги та Коефіцієнти, що застосовуються до тарифів Збірника тарифів, затверджені наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 №317 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №340/16356 (далі - Збірник Тарифів, Коефіцієнти, що застосовуються до тарифів Збірника тарифів, відповідно);

- Угода про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - СМГС);

- Конвенція про міжнародні залізничні перевезення (далі - КОТІФ).

Відповідно до п.1.3 Договору, наведені нижче визначення вживаються в договорі в такому значенні:

- ЕПД - електронний перевізний документ;

- маршрутний поїзд - вантажний поїзд, одночасно пред`явлений до перевезення замовником, який відповідає установленій перевізником масі та/або довжині та прямує без переробки на одну станцію призначення/вихідну станцію. Маршрутний поїзд може бути оформлений одним або декількома перевізними документами;

- первинні документи - документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення, зокрема: перевізні документи, зведена відомість, накопичувальна картка, відомість плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботи інші;

- послуги, пов`язані з організацією та здійсненням перевезення вантажів - послуги, що надаються Перевізником Замовнику згідно з Договором (додатків до нього), у т.ч. на підставі окремої заявки Замовника.

Відповідно до п.1.4 Договору, надання послуг за Договором може підтверджуватись накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання/забирання вагонів та маневрову роботу, зведеними відомостями та іншими документами.

Відповідно до п.2.1 Договору замовник зобов`язаний, зокрема:

- сплачувати послуги Перевізника та інші платежі, належні Перевізнику за Договором з сум внесеної передоплати за кодом платника (п.2.1.4);

- відшкодовувати Перевізнику витрати, пов`язані із затримками вагонів, контейнерів і вантажів з причин, що не залежать від Перевізника, які виникли на станціях залізниць України, зокрема з наступних причин: неправильне оформлення відправниками перевізних документів; недодання до накладної документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил чи невірне їх оформлення; перевірка вантажів (маси вантажу) митними та іншими державними органами контролю; недотримання технічних умов розміщення та кріплення вантажів; недостатність грошових коштів та закриття коду платника; інші причини. Оплата вказаних послуг здійснюється шляхом списання з сум внесеної передоплати за кодом платника (п.2.1.5);

- у строки, встановлені розд.4 Договору, підписувати акти звіряння розрахунків, зведені відомості. Підписувати не пізніше двох робочих днів від дня надання послуг накопичувальні картки зборів за роботи (послуги) та штрафів, пов`язаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу) форми ФДУ-92, відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46, відомості плати за користування контейнерами форми ГУ-46к, відомості плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу форми ГУ-46а. А у випадку оформлення вказаних вище документів в паперовій формі на вимогу Замовника - підписувати та надавати Перевізнику не пізніше двох робочих днів від дня надання такої його вимоги (п.2.1.7);

Відповідно до п.2.3 Договору перевізник зобов`язаний, зокрема:

- приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) Замовника або у власних вагонах (контейнерах) Перевізника, надавати власні вагони (контейнери) Перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками Замовника згідно інформації, розміщеної у Системі планування перевезень, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до Договору та Збірнику тарифів (п.2.3.2);

- складати документи, передбачені п.п.1.3, 1.4 та розд.4 Договору, щодо нарахування сум платежів (п.2.3.5).

Відповідно до п.3.1 Договору, розмір провізних платежів за перевезення вантажу у вагонах Замовника та вагонах залізниць інших держав, додаткових зборів, пов`язаних з перевезенням, розраховується за ставками і тарифами, які визначаються у відповідності до умов Збірника Тарифів.

Відповідно до п.14 Договору, невід`ємною частиною договору є додатки, зокрема:

- Додаток 1-1 "Ставки плати за додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, що надаються за вільними тарифами";

- Додаток 1-4 "Умови накопичення вагонів".

Відповідно п.14.1 Договору, у випадку, якщо додатками до Договору визначені умови інші ніж в основному тексті Договору, такі умови додатків мають переважну силу над умовами основного тексту Договору.

Договір №40-14291113/2020-001 від 26.06.2020 про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом містить спеціальні умови, які відносяться до "окремих послуг", зокрема, Додаток №1-4 до Договору, який є невід`ємною частиною останнього.

Відповідно до п.1 Додатку №1-4 до Договору "Умови накопичення вагонів" (надалі - Додаток), на окреме замовлення перевізник надає послуги замовнику з накопичення порожніх та/або з вантажем власних вагонів перевізника та/або вагонів замовника на коліях загального користування станцій накопичення для відправлення їх групами, маршрутними проїздами або контейнерними проїздами на станції призначення (далі - накопичення вагонів).

Згідно п.2 Додатку, станціями накопичення можуть бути станції відправлення та /або станції на шляху прямування вагонів до станції призначення.

Відповідно до п.3 Додатку, для організації накопичення вагонів замовник направляє для погодження перевізником звернення із зазначенням бажаних станцій накопичення та максимальної кількості вагонів, що може бути накопичено на кожній з них. Строк розгляду перевізником такого звернення становить не більше ніж 15 робочих днів. За результатом розгляду звернення замовника, перевізник інформує про можливість накопичення вагонів із зазначенням станцій накопичення та кількості вагонів, що може бути накопичено на них, або надає обґрунтовану відмову.

Згідно п.4 Додатку, в межах узгоджених станцій накопичення та кількості вагонів, що може бути накопичено, замовник щомісячно надає перевізнику на такі станції накопичення заявки на накопичення вагонів із зазначенням: станції накопичення; граничної кількості вагонів для накопичення; розподілу для накопичення вагонів за їх видами, різновидом вантажу, станції призначення; періоду дії такої заявки.

Відповідно до п.5 Додатку, на станціях накопичення на шляху прямування Перевізник контролює накопичення вагонів відповідно до заявки Замовника для подальшого формування поїзду та відправлення на станцію призначення.

Згідно п.6 Додатку, початком накопичення вагонів є: на шляху прямування порожніх та/або з вантажем - прибуття вагонів на станцію накопичення; на станції відправлення - момент фактичної передачі Замовником вагонів Перевізнику.

Відповідно до п.7 Додатку, часом закінчення накопичення вагонів є: на шляху прямування порожніх та/або з вантажем - формування поїзду з таких вагонів; на станції відправлення - приймання останнього вагону Перевізником.

Згідно п.8 Додатку, час перебування вагонів на коліях загального користування станції накопичення відображається в акті загальної форми ГУ-23.

Відповідно до п.9 Додатку, за послугу з накопичення вагонів Замовник сплачує:

- плату за вільним тарифом "Організація перевезень і накопичення власного рухомого складу" відповідно до Додатку 1-1 до Договору. При нарахуванні такої плати 1 вагоно-доба розраховується з округленням неповної доби (24 години від початку накопичення) до повної (24 години до закінчення накопичення) (п.9.1);

- за затримку вагонів Замовника: платежі пов`язані з затримкою вантажу на шляху прямування з вини Замовника згідно з Збірником тарифів та Правилами перевезення вантажів (п.9.2);

- за затримку власних вагонів Перевізника: платежі пов`язані з затримкою вантажу на шляху прямування з вини Замовника згідно з Збірником тарифів та Правилами перевезення вантажів та п.3.4. Договору (п.9.3).

Плата за маневрову роботу під час надання послуг з накопичення Замовнику не нараховується.

Відповідно до п.10 Додатку, нарахування платежів відбувається на станції накопичення за накопичувальною карткою ФДУ-92, відомістю плати за користування вагонами ГУ-46 з коду платника Замовника, яким замовлено надання такої послуги.

В матеріалах справи також міститься:

1) Накопичувальна картка форми ФДУ-92 №19030018 від 19.03.2022 (т.1 а.с.24), накладна №43430503 від 19.03.2022 (т.1 а.с.27).

Для забезпечення заявки на 23.02.2022 вантажоодержувача ТОВ СП НІБУЛОН на станцію Андріяшівка Південної залізниці 23.02.2022 о 00год. 50хв. прибули 50 порожніх власних вагонів.

Далі проводилась передача вагонів під навантаження згідно умов Договору. Після навантаження вагони були забрані з під`їзної колії та затримані на станційних коліях в очікуванні накопичення маршруту та оформлення перевізного документу, про що складені акти загальної форми ГУ-23.

Після закінчення навантаження та накопичення маршруту представником ТОВ СП Нібулон були оформлені накладні на відправлення 50 вагонів та була закінчена затримка вагонів, про що були складені акти загальної форми ГУ-23.

Позивачем у позові зазначено, що у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні із 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні вагони були затримані по причинам форс-мажору з 24.02.2022 о 04 год.20 хв., згідно акту загальної форми ГУ-23 №204. В повному обсязі робота станції Андріяшівка була поновлена 19.03.2022, про свідчить акт загальної форми ГУ-23 №209.

Вагони прийняті до перевезення позивачем 19.03.2022 за накладною №43430503.

Накопичення вагонів підтверджується актами загальної форми ГУ-23. Опис обставин, що викликали складання таких актів позивачем, зазначений наступний: Затримка вагонів, пов`язана з оформленням вантажу після забирання їх з місць навантаження/вивантаження. Вагони накопичуються на коліях станції в очікуванні оформлення перевізних документів (маршрут).

Зі змісту складених актів загальної форми ГУ-23 вбачається, що в них відображено час затримки вагонів в очікуванні формування маршрутного поїзда. Часовий період, відображений в актах ГУ-23, збігається з умовами п.6, 7, 8 Додатку 1-4 до Договору Умови організації накопичення вагонів до Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №40-14291113/2020-0001.

Позивач та відповідач підтвердили наявність подання в порядку Додатку 1-4 заявки-замовлення на послугу з накопичення вагонів.

АТ Українська залізниця складено накопичувальну картку №19030018 від 19.03.2022 зборів за роботи (послуги) та штрафів, пов`язаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу) форми ФДУ-92 та нарахований збір за зберігання вантажу в розмірі 37581,90 грн (без ПДВ).

ТОВ СП Нібулон здійснено заперечуваний напис на такій накопичувальній картці: Маршрут був сформований відповідно розділу 17 пункт 2 Правил перевезення вантажів та накопиченні на станції відповідно до додатку 1-4 до Договору про надання послуг з погодженим замовлення про окремі послуги, а саме організація накопичення вагонів на станції накопичення, залізницею погоджено від 18.02.2022, що не передбачає нарахування за зберігання вантажу.

ТОВ СП Нібулон тариф Організація перевезень і накопичення власного рухомого складу (п.9.1 Додаток 1-4) сплачено у повному обсязі, що не заперечено позивачем.

2) Накопичувальна картка форми ФДУ-92 №27030020 від 27.03.2022 (т.1 а.с.25), накладні №43478841, №43478858, №43478866, №43478874, №43478882 від 26.03.2022 (т.1 а.с.33,36,39,45,48 ).

Для забезпечення заявки на 24.03.2022 відповідача ТОВ СП Нібулон на станцію Андріяшівка Південної залізниці 24.03.2022 о 12 год. 47 хв. прибули 50 порожніх вагонів перевізника.

Після закінчення навантаження та накопичення маршруту представником ТОВ СП Нібулон були оформлені накладні на відправлення 50 вагонів та була закінчена затримка вагонів, про що були складені акти загальної форми ГУ-23.

Вагони прийняті до перевезення 26.03.2022 за накладними: №43478841 на перевезення 6 вагонів, №43478858 на перевезення 13 вагонів, №43478866 на перевезення 10 вагонів, №43478874 на перевезення 8 вагонів, №43478882 на перевезення 13 вагонів.

Накопичення вагонів підтверджується актами загальної форми ГУ-23. Опис обставин, що викликали складання таких актів позивачем, зазначений наступний: Затримка вагонів пов`язана з оформленням вантажу після забирання їх з місць навантаження/вивантаження. Вагони простоюють в очікуванні оформлення перевізних документів відправником.

Зі змісту складених актів загальної форми ГУ-23 вбачається, що в них відображено час затримки вагонів в очікуванні формування маршрутного поїзда. Часовий період, відображений в актах ГУ-23, збігається з умовами п.6, 7, 8 Додатку 1-4 до Договору Умови організації накопичення вагонів до Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №40-14291113/2020-0001.

Позивач та відповідач підтвердили наявність подання в порядку Додатку 1-4 заявки-замовлення на послугу з накопичення вагонів.

Працівниками станції Андріяшівка складено накопичувальну картку №27030020 від 27.03.2022 зборів за роботи (послуги) та штрафів, пов`язаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу) форми ФДУ-92 та нарахований збір за зберігання вантажу в розмірі 30496,0 грн (без ПДВ).

ТОВ СП Нібулон здійснено заперечуваний напис на такій накопичувальній картці: Маршрут був сформований відповідно розділу 17 пункт 2 Правил перевезення вантажів та накопиченні на станції відповідно до додатку 1-4 до Договору про надання послуг з погодженим замовлення про окремі послуги, а саме організація накопичення вагонів на станції накопичення, залізницею погоджено від 18.02.2022, що не передбачає нарахування за зберігання вантажу.

ТОВ СП Нібулон тариф Організація перевезень і накопичення власного рухомого складу (п.9.1 Додаток 1-4) сплачено у повному обсязі, що не заперечено позивачем.

3) Накопичувальна картка форми ФДУ-92 №04040024 від 04.04.2022 (т.1 а.с.26), накладна №43513357 від 30.03.2022 (т.1 а.с.51).

Для забезпечення заявки на 27.03.2022 вантажовідправника ТОВ СП Нібулон на станцію Андріяшівка Південної залізниці 27.03.2022 о 14 год. 55 хв. прибули 54 порожні власні вагони.

Після закінчення навантаження та накопичення маршруту представником ТОВ СП Нібулон була оформлена накладна на відправлення 54 вагонів та була закінчена затримка вагонів, про що були складені акти загальної форми ГУ-23.

Вагони прийняті до перевезення 30.03.2022 по накладній №43513357.

Накопичення вагонів підтверджується актами загальної форми ГУ-23. Опис обставин, що викликали складання таких актів позивачем зазначений наступний: Затримка вагонів, пов`язана з оформленням вантажу після забирання їх з місць навантаження/вивантаження. Вагони простоюють в очікуванні оформлення перевізних документів відправником.

Зі змісту складених актів загальної форми ГУ-23 вбачається що в них відображено час затримки вагонів в очікуванні формування маршрутного поїзда. Часовий період, відображений в актах ГУ-23, збігається з умовами п.6, 7, 8 Додатку 1-4 до Договору Умови організації накопичення вагонів до Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №40-14291113/2020-0001.

Позивач та відповідач підтвердили наявність подання в порядку Додатку 1-4 заявки-замовлення на послугу з накопичення вагонів.

Працівниками станції Андріяшівка була сформована накопичувальна картка форми ФДУ-92 №04040024 від 04.04.2022 зборів за роботи (послуги) та штрафів, пов`язаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу) та нарахований збір за зберігання вантажу в розмірі 110375,70 грн (без ПДВ).

Позивачем у позові зазначено, що при розрахунку збору за зберігання вантажу у вагонах працівниками станції була невірно обрахована вага вантажу у вагонах, що призвело до невірного нарахування збору за зберігання вантажу. Необхідно було нарахувати 110351,60 грн (без ПДВ).

ТОВ СП Нібулон здійснено заперечуваний напис на такій накопичувальній картці: Маршрут був сформований відповідно розділу 17 пункт 2 Правил перевезення вантажів та накопиченні на станції відповідно до додатку 1-4 до Договору про надання послуг з погодженим замовлення про окремі послуги, а саме організація накопичення вагонів на станції накопичення, залізницею погоджено від 18.02.2022, що не передбачає нарахування за зберігання вантажу.

ТОВ СП Нібулон тариф Організація перевезень і накопичення власного рухомого складу (п.9.1 Додаток 1-4) сплачено у повному обсязі, що не заперечено позивачем.

Нараховану плату за зберігання вантажів по таким накопичувальним карткам форми ФДУ-92, відповідачем не сплачено, що і стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом в цій частині.

Відповідачем подано суду першої інстанції висновок експерта за результатами проведення судової економічної експертизи №02/07-23 від 17.07.2023, складеним на замовлення відповідача судовим експертом Машиніченком О.А., яким за результатами дослідження сформовано наступні висновки:

1)дослідженням наданих експерту документів встановлено, що додатком № 1-4 до договору про надання послуг з організації перевезень вантажів залізничним транспортом №40-14291113/2020-001 від 26.06.2020, який укладено між ТОВ СП «Нібулон» та АТ «Українська залізниця», визначена та тарифікована спеціальна послуга з накопичення вагонів з вантажем на коліях загального користування станцій накопичення для відправлення їх маршрутними поїздами на станції призначення;

2)відповідно до додатку № 1-4 до договору про надання послуг з організації перевезень вантажів залізничним транспортом №40-14291113/2020-001 від 26.06.2020, який укладено між ТОВ СП «Нібулон» та АТ «Українська залізниця», надання спеціальної послуги з накопичення вагонів маршрутного потягу (предмет додатку № 1-4) оформлюється актом загальної форми ГУ-23;

3)відповідно до Правил зберігання вантажу (ст. 12, 46 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності (п. 3 Правил). Таким чином, складання акту форми ГУ-23 також передбачено і в інших випадках, зокрема, у випадку протиправної поведінки;

4)складання акту форми ГУ-23 в рамках тарифікованої спеціальної послуги за договором не є обов`язковим підтвердженням обставин протиправної поведінки, внаслідок чого може бути виставлена плата за протиправну поведінку, зокрема за п. 8, 9 Правил зберігання вантажу (ст. 12, 46 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644;

5)наданими на дослідження документами на прикладі формування маршрутного поїзду №103047 встановлено документально та нормативно необгрунтований розрахунок часу умовної «затримки» вагонів, в актах ГУ-23 зазначений фактичний час накопичення вагонів, який у відповідності до додатку № 1-4 тарифікується перевізником та сплачується ТОВ СП «Нібулон» в рамках зазначеної спеціальної послуги - накопичення вагонів маршрутного поїзду (порожніх та/або з вантажем). В умовах договору, що регулює спеціальну послугу та відповідно наведеним вимогам Правил користування вагонами та контейнерами, актом форми ГУ-23 лише фіксується час перебування вагонів на коліях загального користування, що, в свою чергу, є предметом спеціальної послуги «накопичення вагонів з вантажем у кількості 50 вагонів - маршрутний поїзд», оскільки вказаний акт відображає час, за який сплачується договірний тариф - "Організація перевезень і накопичення власного рухомого складу" (п. 9.1 додаток № 1-4). Отже, надані акти загальної форми ГУ-23 не є належним підтвердженням нарахування відповідачу зобов`язань збору за зберігання вантажу внаслідок протиправної поведінки за п. 8, 9 Правил зберігання вантажу (ст. 12, 46 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644.

Також експертом зазначено, що в умовах договору, що регулює спеціальну послугу та відповідно наведеним вимогам Правил користування вагонами та контейнерами, актом форми ГУ-23 лише фіксується час перебування вагонів на коліях загального користування, що в свою чергу є предметом спеціальної послуги «накопичення вагонів з вантажем у кількості 50 вагонів - маршрутний поїзд», оскільки вказаний акт відображає час, за який сплачується договірний тариф «Організація перевезень і накопичення власного рухомого складу» (пункт 9.1. додатку № 1-4). Отже, надані акти загальної форми ГУ-23 не є належним підтвердженням нарахування відповідачу зобов`язань Збору за зберігання вантажу внаслідок протиправної поведінки за пунктами 8, 9 Правил зберігання вантажу (ст. 12, 46 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.200- № 644.

Мотивувальна частина.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 ст. 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню, виходячи з таких підстав.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За визначенням ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.ст. 6, 627, 628 ЦК України).

Частиною 1 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

У відповідності зі ст. 526 ЦК України, яка кореспондуються зі ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 306 Господарського кодексу України унормовано, що перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами (частина п`ята статті 306 Господарського кодексу України).

Відповідні положення містить також стаття 908 Цивільного кодексу України.

Згідно із частиною п`ятою статті 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити у договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Таким чином, права й обов`язки сторін виникають не лише з умов укладеного сторонами договору, а і на підставі норм, встановлених актами законодавства, в тому числі нормативно-правових актів, які регулюють взаємовідносини в певних випадках.

Відносини залізниці з відправниками та одержувачами вантажів, багажу, вантажобагажу і пошти з урахуванням специфіки функціонування цього виду транспорту як єдиного виробничо-технологічного комплексу регулюються Законом України «Про залізничний транспорт».

За змістом статей 2, 8 вказаного вище Закону умови та порядок організації перевезень за участю залізниць, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України та іншими актами законодавства України.

Умови перевезення вантажів залізничним транспортом регулюються Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 за № 457 (далі - Статут залізниць України), та іншими актами законодавства України, зокрема, Правилами оформлення перевізних документів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 р. за № 863/5084 (далі Правила оформлення перевізних документів), Правилами складання актів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 за № 334 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 8 липня 2002 р. за № 567/6855 (далі Правила складання актів), Правилами зберігання вантажів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 за № 644 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 р. за № 866/5087 (далі Правила зберігання вантажів), Правилами розрахунків за перевезення вантажів, затвердженими Міністерством транспорту України та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 р. за № 864/5085 (далі Правила розрахунків за перевезення), Правилами перевезення вантажів маршрутами відправника, затвердженими наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 № 334 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 8 липня 2002 р. за № 565/6853 (далі Правила перевезення вантажів маршрутами відправника), Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України №113 від 25.02.1999 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 15 березня 1999 р. за №165/3458 (далі Правила користування вагонами і контейнерами), Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги та Коефіцієнтів, що застосовуються до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 за № 317 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15 квітня 2009 р. за № 340/16356.

Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту (стаття 2 Статуту залізниць України).

Відповідно до статті 6 Статуту залізниць України у цьому Статуті наведені нижче терміни вживаються у такому значенні:

вантаж - матеріальні цінності, які перевозяться залізничним транспортом у спеціально призначеному для цього вантажному рухомому складі;

вантажовідправник (відправник вантажу, вантажовласник) - зазначена у документі на перевезення вантажу (накладній) юридична чи фізична особа, яка довіряє вантаж залізниці для його перевезення;

накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення;

перевізні документи - накладна та інші залізничні документи на вантаж.

Згідно із пунктами 22, 23 Статуту залізниць України за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Оформлення накладної має здійснюватися відповідно до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2020 №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року за №863/5084, відповідно до пункту 1.1. яких на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред`явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 року № 542, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 10.09.2001 року за № 798/5989).

Відповідно до цих Правил накладна може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП)). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем. Накладна у паперовому вигляді є відображенням її електронної копії, яка обов`язково надається на станцію відправлення одночасно з накладною у паперовому вигляді.

Предметом даного спору є правовідносини, які виникли під час маршрутного перевезення при застосуванні послуги щодо накопичення вагонів, яке передбачено укладеним між сторонами Договором про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №40-14291113/2020-001 та зокрема Додатком 1-4 Умови організації накопичення вагонів.

Відповідно до п.2 Правил перевезення вантажів маршрутами відправника, затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 №334 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за №565/6853, маршрутом відправника (далі - маршрут) уважається поїзд установленої маси або довжини, сформований відправником відповідно до Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Мінтрансу України від 20.12.1996 №411 та зареєстрованих у Мінюсті України 25.02.1997 за №50/1854, та плану формування поїздів на залізничній під`їзній колії підприємства або за договором із залізницею - на коліях залізничної станції призначенням на одну станцію або з розпиленням на кількох станціях з обов`язковим зменшенням кількості його переробок на попутних технічних станціях.

Перевезення вантажів на особливих умовах здійснюються за окремими договорами. При цьому сторони вправі передбачати у договорах додаткову відповідальність за виконання зобов`язань щодо перевезень вантажів (п. 63 Статуту залізниць України).

Виходячи з вищезазначеного, умов Договору №40-14291113/2020-001 та матеріалів даної справи, між сторонами склались спеціальні правовідносини з перевезення вантажів, а саме: перевезення маршрутним потягом, який відповідає установленій довжині та прямує на одну станцію призначення. В рамках даних правовідносин позивач запропонував надання спеціальної послуги накопичення вагонів з вантажем на коліях загального користування з метою формування маршрутного поїзду установленої довжини.

Як зазначалось вище, пунктом 14.1 вказаного Договору встановлено, що у випадку, якщо додатками до Договору визначені умови інші ніж в основному тексті договору, такі умови додатків мають переважну силу над умовами основного тексту договору.

Договір №40-14291113/2020-001 від 26.02.2020 має спеціальні умови, що відносяться до окремих послуг, що унормовано, зокрема, Додатком №1-4 до Договору, і які є відмінними від загальних умов перевезень внаслідок своєї специфіки і сутті операцій - накопичення вагонів з вантажем.

Додаток №1-4 до Договору є невід`ємною частиною останнього.

Виходячи з приписів Додатку №1-4 Умови накопичення вагонів до Договору, при перевезенні вантажу маршрутними відправками та відсутності можливості формувати маршрут на під`їзній колії, що належить відповідачу, навантажені вагони затримуються на коліях станції.

Колегією суддів взято до уваги, що враховуючи характер укладеного між сторонами Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №40-14291113/2020-0001 від 26.02.2020, сторони домовились про перевезення вантажів на спеціальних умовах маршрутний поїзд (Додаток 1-4). При цьому, сторонами погоджено специфічні умови перевезення вантажів, які є визначальними щодо порядку надання відповідних послуг та особливостей їх оплати. Накопичення вагонів проводилось за попередньо погодженим планом, який мав ознаку "маршрутний" та за попередньою заявкою. При цьому, перевізник інформує замовника про можливість накопичення вагонів із зазначенням станції накопичення та кількості вагонів, що може бути накопичено на них, або надає обґрунтовану відмову.

Колегією суддів встановлено, що ТОВ СП Нібулон не має власних потужностей для формування маршрутного поїзда кількістю у 50 вагонів на власній колії, а тому, саме для отримання послуги з накопичення вагонів відповідач скористався передбаченими Договором відповідними можливостями. Суд враховує, що згідно з п.7. Договору про подачу та забирання вагонів загальна кількість вагонів, які передаються на під`їзну колією однією групою, становить не більше 6 одиниць. Отже, з урахуванням приписів Додатку №1-4 до Договору та умов Договору №П/М-2186, у даному випадку метою відповідача, при замовленні спеціальної послуги, було саме накопичення вагонів для формування маршрутного поїзда в 54 вагонів.

Сама по собі процедура накопичення вагонів цілком очевидно передбачає затримку окремих вагонів (порожніх та/або з вантажем) на певний час з метою формування маршрутного поїзда, на що Залізниця надала свою згоду шляхом укладання з відповідачем Договору (Додаток 1-4). Таким чином, Перевізник надав Замовнику згідно Договору послугу з накопичення вагонів за попередньо погодженим планом, який мав ознаку маршрутний та за попередньою заявкою, без отримання якої Замовник не спроможний сформувати маршрутний поїзд.

В свою чергу, Замовник отримав вказану послугу з накопичення вагонів, оскільки в спірний період фактично сформовано маршрутний проїзд, проведено навантаження вагонів та оформлено перевізний документ (накладну), за що відповідачем було сплачено відповідні платежі, які визначені у п.9 Додатку №1-4 до Договору. Інших платежів послуга накопичення вагонів не передбачає.

З матеріалів справи вбачається, що позивач обґрунтовує свою позицію посиланням на пункти 8, 9 Правил перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №861/5082 (далі - Правила №644), якими врегульовані порядок та умови нарахування збору за зберігання вантажу.

Пунктом 5 Правил №644 встановлено, що якщо одержувач не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені статтею 46 Статуту, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу.

Статтею 46 Статуту залізниць України передбачено, що одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Відповідно до пункту 3 зазначених Правил, для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, зокрема, у разі затримки вагонів на станції призначення через вину відправника, складаються акти загальної форми.

Згідно пункту 8 Правил №644, збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки.

Приписами пункту 9 Правил №644 встановлено, що за зберігання на місцях загального користування та на коліях станції відправлення вантажів, завантажених у вагони (контейнери), які простоюють в очікуванні оформлення перевезення (у тому числі під митним оформленням та з інших причин, не залежних від залізниці), збір сплачується з моменту ввезення вантажу на станцію до моменту закінчення затримки.

Якщо вантаж для відправлення завозиться на місця загального користування частинами і в день завезення першої частини не був зданий повністю, то збір за зберігання нараховується за кожну ввезену частину вантажу. Збір у таких випадках визначається як сума зборів за ввезені частини вантажу. Час зберігання кожної частини завезеного вантажу визначається від моменту ввезення цієї частини до моменту оформлення перевізних документів. У такому самому порядку визначається збір за зберігання вантажу на складі станції відправлення, поверненого на вимогу відправника.

Виходячи з приписів пунктів 8 та 9 Правил №644 нарахування збору за зберігання вантажу на коліях загального користування відбувається у разі наявності вини відправника у затримці та у разі, коли простій відбувся в очікуванні оформлення перевезення (у тому числі з причин, не залежних від залізниці).

Пункт 9 Правил №644 застосовується у випадку сформованого до відправки відправлення (вагону), причиною затримки/невідправлення якого є очікування оформлення документів. Відтак, відповідне нарахування є штрафними санкціями (матеріальною відповідальністю) до вантажовідправника, яке направлено на скорочення часу простою вже готових до відправлення вагонів в період оформлення документів на таку відправку.

У даному разі (в період часу надання спеціальної послуги накопичення вагонів з вантажем на коліях загального користування) вина, обґрунтована протиправною поведінкою відповідача відсутня, та позивач безпідставно заявляє вимоги до замовника. Затримка вагонів під час накопичення останніх для формування маршрутного поїзду не може кваліфікуватись як одностороннє порушення зобов`язань з боку відповідача, оскільки такі дії цілком відповідають умовам укладеного сторонами договору, який передбачає надання спеціальних послуг та додатку 1-4 до нього.

Правовідносини з накопичення маршрутного поїзду з вантажем мають невід`ємну складову - перебування/накопичення вагонів з вантажем на коліях загального користування протягом часу накопичення до приймання останнього вагона Перевізником (пункти 6, 7 Додатку №1-4 до Договору), що в своє чергу є предметом окремої спеціальної послуги (Додаток №1-4 до Договору), а отже, вагони не могли бути відправлені не тому, що відсутні документи, а тому що не сформовано маршрутний потяг установленої довжини (до 50 вагонів).

Відповідно до п.1.3 Договору, маршрутний поїзд - вантажний поїзд, одночасно пред`явлений до перевезення замовником, який відповідає установленій перевізником масі та/або довжині та прямує без переробки на одну станцію призначення/вихідну станцію. Маршрутний поїзд може бути оформлений одним або декількома перевізними документами.

Як зазначалось вище, вагони з маршрутного поїзду не можуть бути відправлені, поки не буде сформований повний обсяг маршрутного поїзду, (п. 1.3. Договору), більш того маршрутний поїзд може бути оформлений декількома перевізними документами.

При цьому, статтею 23 Статуту надано право оформлення однієї накладної на маршрут або групу вагонів, при перевезенні масових вантажів, на зворотному боці якої зазначаються для кожного вагона маса вантажу і кількість місць.

Пунктом 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, встановлено, що на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред`явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України №542 від 20.08.2001, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10.09.2001 за №798/5989.

Згідно п.6.1 Правил оформлення перевізних документів, якщо вантажі мають одне найменування, приймаються до перевезення від одного відправника з однієї станції відправлення і адресуються на одну станцію призначення одному одержувачу, то такі вантажі маршрутом або групою вагонів приймаються до перевезення за одним перевізним документом.

З матеріалів справи вбачається, що не залежно від обраного порядку оформлення накладної як то на весь маршрутний поїзд (накопичувальна картка форми ФДУ-92 №19030018 від 19.03.2022, накладна №43430503 від 19.03.2022; накопичувальна картка форми ФДУ-92 №04040024 від 04.04.2022, накладна №43513357 від 30.03.2022) або на кожну партію окремо (накопичувальна картка форми ФДУ-92 №27030020 від 27.03.2022, накладні від 26.03.2022 за №43478841, №43478858, №43478866, №43478874, №43478882) окремі вагони/групи вагонів зі складу маршрутного поїзду не будуть відправлені до повного формування маршрутного поїзду обумовленої довжини, що повністю відповідає умовам Договору та нормативних актів.

Відповідачем дотримано умови договору та вказаних нормативних актів щодо оформлення маршрутного потягу однією накладною з відомістю вагонів та/або накладними на групу вагонів що перевозяться маршрутом. При цьому, оформлення / не оформлення окремої накладної на кожну партію вагонів з маршрутного потягу, або одного документу на весь маршрутний потяг, жодним чином не впливає на відправлення маршрутного потягу до моменту формування (накопичення) складу в 50 вагонів з вантажем.

В силу пунктів 6, 7 Додатку 1-4, початком накопичення вагонів на станції відправлення є момент фактичної передачі замовником вагонів перевізнику, а часом закінчення накопичення на станції відправлення - приймання останнього вагону перевізником. Оскільки оформлення накладної на маршрут не могло відбутись до моменту накопичення (сформування) 50 вагонів (маршруту), то перебування вагонів на станції не було викликано "затримкою оформлення документів", а стало наслідком цілком законних дій обох сторін Договору щодо "накопичення" маршрутного поїзда, що в свою чергу, є предметом договірної послуги з боку позивача, оскільки до моменту повного формування маршрутним поїздом установленої довжини він не міг бути відправленим.

Таким чином, у період накопичення вагонів (порожніх/з вантажем) маршрутного поїзду у позивача не було підстав застосовувати матеріальну відповідальність за зберігання вантажу на коліях загального користування, приймаючи до уваги, що у цей час здійснювалось накопичення вагонів з вантажем у відповідності до умов Додатку №1-4 і ці правовідносини були предметом окремої, належним чином сплаченої ТОВ СП Нібулон спеціальної послуги.

Відповідно до пункту 3 зазначених Правил, для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, зокрема, у разі затримки вагонів на станції призначення через вину відправника, складаються акти загальної форми.

Апелянт наполягає на тому, що існує факт затримки вагонів з вини клієнта, який пов`язаний з оформленням вантажу після забирання їх з місць навантаження/вивантаження, та який зафіксований належним чином - шляхом складання Актів загальної форми ГУ-23.

Слід зазначити, що складені акти загальної форми ГУ-23 не можуть беззаперечно вважатись документами, що засвідчують вину вантажовідправника стосовно затримки вагонів, оскільки за умовами пункту 8 Додатку №1-4, час перебування вагонів на коліях загального користування станції накопичення відображається в Акті загальної форми ГУ-23. В Актах загальної форми вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери (пункт 8 Правил користування вагонами та контейнерами).

Відповідно до приписів ч.3 ст.6 ЦК України, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Згідно п.1.3 Договору, первинні документи - документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення, зокрема: перевізні документи, зведена відомість, накопичувальна картка, відомість плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, інші.

Відповідно до п.1.4 Договору, надання послуг за Договором може підтверджуватись накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання/забирання вагонів та маневрову роботу, зведеними відомостями та іншими документами.

Відповідно до п.8 Додатку №1-4, час перебування вагонів на коліях загального користування станції накопичення відображається в акті загальної форми ГУ-23.

Тобто, умовами Договору, що регулює спеціальну послугу, сторонами узгоджено, що Актом загальної форми ГУ-23 фіксується час перебування вагонів на коліях загального користування, що в свою чергу, є предметом послуги накопичення вагонів з вантажем до 50 вагонів - маршрутний поїзд, оскільки вказаний Акт відображає час, за який сплачується тариф.

Згідно п.9.1 Додатку №1-4, за послугу з накопичення вагонів замовник сплачує плату за вільним тарифом "Організація перевезень і накопичення власного рухомого складу" відповідно до Додатку №1-1 до Договору. При нарахуванні такої плати 1 вагоно-доба розраховується з округленням неповної доби (24 години від початку накопичення) до повної (24 години до закінчення накопичення).

Тобто, у даному випадку, у Акті загальної форми ГУ-23 зафіксований час, за який сплачується тариф з накопичення вагонів з вантажем установленої довжини (до 50 вагонів).

За таких обставин, накопичення вагонів з вантажем (маршрут) в даному випадку відбувається в рамках договірних відносин (є предметом спеціальної послуги, за яку сплачується кореспондуючий тариф), отже не може кваліфікуватись як матеріальна відповідальність та не має такого елементу як вина відправника.

Крім того, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що затримка вагонів на коліях загального користування сталася поза межами встановлених у Договорі строків та з порушенням порядку, визначеного у Додатку №1-4 до Договору Умови організації накопичення вагонів.

Колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду щодо аналогічних правовідносин між тими самими сторонами, викладену в постанові від 09.04.2024 по справі №915/5/23. В даній постанові, зокрема, визначено наступне:

« 98. За таких обставин, колегія суддів зазначає, що пункти 8, 9 Правил зберігання вантажів не можуть застосовуватись до спірних правовідносин, оскільки затримка вагонів відбулась з обставин, що залежали від позивача, а саме: наявність договірних відносин з накопичення вагонів на коліях позивача з метою формування маршрутного потяга, про, що також вказував відповідач у зауваженнях до накопичувальних карток.

99. Отже, позивач не довів існування обставин, з якими пов`язується можливість застосування до спірних правовідносин приписів, передбачених пунктом 9 Правил зберігання вантажів.

100. Відповідно до умов додатку № 1-4 "Умови організації накопичення вагонів" у період "накопичення" сплачується плата, встановлена у пункті 9.1. цього додатку за вільним тарифом "Організація перевезень і накопичення власного рухомого складу" відповідно до додатку № 1-1 до Договору. При цьому додаток №1-1 це Ставки плати за додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, що надаються за вільними тарифами.

101. Разом з цим в період затримки вагонів з вини Замовника (саме затримки вагонів, а не накопичення) сплачуються платежі, пов`язані з затримкою вантажу на шляху прямування. При цьому обов`язковим елементом, встановленим для застосування пункту 9.2. додатку № 1-4 до Договору, є "затримка з вини Замовника".

102. Отже, навіть пункт 9 додатку №1-4 не ототожнює, а розділяє поняття "накопичення рухомого складу" (пункт 9.1.) та "затримку вагонів Перевізника" (пункт 9.2.).

103. Правовідносини з накопичення маршрутного поїзда з 48 вагонів з вантажем мають невід`ємну складову перебування / накопичення вагонів з вантажем на коліях загального користування протягом часу накопичення до приймання останнього вагона Перевізником (пункти 6, 7 додатку №1-4 до Договору), що водночас є предметом окремої послуги (додаток №1-4 до Договору), а отже, вагони не могли бути відправлені не тому, що немає документів, а тому що не сформовано 50 вагонів (маршрут).

104. Схожа за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.02.2024 у справі № 915/305/22.»

З огляду на викладені вище обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підстави для нарахування збору за зберігання вантажу відсутні, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги також жодним чином не спростовують висновків, до яких дійшла колегія суддів та не доводять неправильність чи незаконність рішення, прийнятого судом першої інстанції.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Висновки апеляційного господарського суду.

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Будь-яких підстав для скасування рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.01.2024 по справі №915/575/23 за результатами його апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено.

За вказаних обставин оскаржуване рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.01.2024 по справі №915/575/23 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись статтями 269-271, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.01.2024 по справі №915/575/23 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.01.2024 по справі №915/575/23 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

Відповідно до ст. 287 ч. 3 ГПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню за винятком випадків, передбачених п.п. а), б), в), г) п. 2) ч. 3 ст. 287 цього Кодексу.

Постанову складено та підписано 01.07.2024.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: Л.В. Поліщук

С.В. Таран