ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2024м. ХарківСправа № 922/683/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

при секретарі судового засідання Сіліній М.Г.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "ОТП Банк" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 43, )
до Товариства з додатковою відповідальністю "РОСС" (61017, м. Харків, вул. Велика Панасівська, 129, ) , ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) , ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 )
про стягнення 6 336 901,95грн
за участю учасників справи:

позивача - ОСОБА_3

2-го відповідача - ОСОБА_4

3-го відповідача - ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить солідарно стягнути з відповідачів заборгованість в розмірі 6 336 901,95грн, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4 951 970,04грн та заборгованості по процентам в розмірі 1 336 901,95грн. Судові витрати зі сплати судового збору позивач просить суд покласти на відповідачів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання першим відповідачем умов договору про надання банківських послуг № CR 19-545/700-2 від 02.12.2019, укладеного між першим відповідачем та позивачем, та на договір поруки № SR 19-631/700 від 02.12.2019, укладений між позивачем та другим відповідачем та договір поруки № SR 19-632/700 від 02.12.2019, укладений між позивачем та третім відповідачем, предметом яких є надання поруки другим та третім відповідачами за виконання зобов`язань першого відповідача, які випливають з договору про надання банківських послуг № CR 19-545/700-2 від 02.12.2019.

Ухвалою суду від 07.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання в порядку загального позовного провадження.

Перший відповідач у відзиві на позов позовні вимоги вважає необґрунтованими та безпідставними, посилаючись на те, що окрім договору про надання банківських послуг № CR 19-545/700-2 від 02.12.2019, було укладено ряд договорів про зміну цього договору. Так, 25.11.2020 між позивачем та першим відповідачем укладено договір про зміну № 2 до Договору про надання банківських послуг № CR 19-545/700-2 від 02.12.2019, відповідно до умов якого сторони домовились викласти пункти 1, 6, 8, 16, 17, 20, 22 договору про надання банківських послуг в новій редакції. Зокрема, сторони погодили збільшення ліміту банківської послуги до 5 000 000,00грн та встановили новий вид забезпечення виконання зобов`язань у вигляді іпотеки. Відповідно до п. 20 кредитного договору в новій редакції, документами забезпечення, є порука, укладена в простій письмовій формі з поручителем ОСОБА_2 , поручителем ОСОБА_1 та іпотека (нежитлова будівля, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ). Позивачем проігнорований факт наявності договору іпотеки.

Як вважає перший відповідач, оскільки кредитний договір та договір іпотеки взаємопов`язані, стягнення грошових коштів виключно за кредитним договором та ігнорування позивачем договору іпотеки є неправомірним. Оскільки позивач є іпотекодержателем, на думку першого відповідача, права позивача не є порушеними, так як за ним встановлено право звернення стягнення на предмет іпотеки, а бажання позивача подвійного стягнення за кредитним договором та договором іпотеки є незаконним.

Враховуючи те, що позивачем не доведено факт порушення його прав, ним не надано обґрунтованих пояснень на яких підставах грошове стягнення, у тому числі отримання процентів як плати за користування кредитом, проводиться без урахування договору іпотеки, відповідач просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Позивач у відповіді на відзив першого відповідача з запереченнями відповідача не погоджується, посилаючись на те, що договір іпотеки № PL 20-990/700 від 25.11.2020 та договір про надання банківських послуг № CR 19-545/700-2 від 02.12.2019 підписані між АТ "ОТП БАНК" та ТДВ "РОСС", а тому останнє є одночасно і позичальником за основним зобов`язанням та іпотекодавцем, а тому одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за основним зобов`язанням наразі не є можливим.

Позивач погоджується з посиланням першого відповідача на те, що шляхом підписання між ними договорів про зміну, відбулась істотна зміна умов договору про надання банківських послуг № CR 19-545/700-2 від 02.12.2019. Як зазначає позивач, саме такий спосіб визначений і в цивільному кодексі України та у кредитному договорі, ці зміни узгоджені і підписані сторонами.

Також позивач посилається на те, що перший відповідач у відзиві на позов жодних спростувань по підписаному кредитному договору не зазначив, як і не зазначив обставину, яка не відповідає фактичним обставинам справи.

У запереченнях на відповідь позивача на відзив, перший відповідач посилається на те, що між сторонами проводилось листування щодо реалізації предмету іпотеки. Зазначена вимога позивачем була задоволена, у зв`язку з чим першим відповідачем надалі проводилася активна робота щодо реалізації предмету іпотеки. Першим відповідачем було запропоновано позивачу всі можливі способи звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов іпотечного договору та зазначено, що ТДВ "РОСС" згодне розглядати будь-які пропозиції/способи щодо реструктуризації боргу за договором стосовно врегулювання даного спору задля задоволення інтересів сторін. Вказані обставини свідчать про те, що питання щодо погашення заборгованості проводяться в позасудовому порядку із погодженням позивача. Оскільки процес позасудового врегулювання спору триває, наступні вимоги до боржника щодо виконання основного зобов`язання, на думку першого відповідача, є неправомірними.

Другий відповідач у відзиві на позов посилається на відсутність в матеріалах справи кредитного договору № CR 19-545/700-2 від 02.12.2019, договору іпотеки № PL 20-990/700 від 25.11.2020. Боргові зобов`язання забезпечуються іпотекою, а тому другому відповідачу не зрозуміло чому позивач звернувся до суду, а не скористався договором іпотеки та не долучив цей договір до матеріалів справи. Також у позові відсутні обґрунтовані розрахунки сум, що стягуються чи оспорюються згідно вищевказаного кредитного договору.

На переконання другого відповідача зазначені в позовній заяві обставини не відповідають фактичним обставинам справи. Як зазначає другий відповідач, шляхом підписання між позивачем та першим відповідачем договорів про зміну, відбулась істотна зміна умов договору про надання банківських послуг № CR 19-545/700-2 від 02.12.2019, внаслідок яких відбулось збільшення обсягу відповідальності боржника без згоди на це поручителя ОСОБА_1 . Також, у другого відповідача є сумніви, щодо підписання наданого позивачем примірника договору про зміну № 1 від 25.11.2020 до договору поруки № CR 19-632/700 від 02.12.2019.

Другим відповідачем не заперечується підписання договору поруки № CR 19-632/700 від 02.12.2019, проте відповідно до приписів ст.559 Цивільного кодексу України, зобов`язання з поруки за договором про надання банківських послуг № CR 19-545/700-2 від 02.12.2019 є припиненим, що, як вважає другий відповідач, унеможливлює задоволення позовних вимог про солідарне стягнення суми заборгованості з ОСОБА_1 .

Що стосується позовних вимог в частині солідарного стягнення заборгованості по процентам у розмірі 1 336 901,95грн, другий відповідач посилається на те, що відповідно до умов договору про надання банківських послуг № CR 19-545/700-2 від 02.12.2019 кінцевий термін погашення кредиту встановлений сторонами до 01.12.2022. З посиланням на практику Верховного суду другий відповідач зазначає, що проценти за банківським вкладом нараховуються лише в межах строку, визначеного у договорі банківського вкладу, тобто за правомірне користування цими коштами. В той же час відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості ТДВ "РОСС" за кредитним договором проценти за користування кредитом нараховані позивачем по 13.02.2024 включно, таким чином, на переконання другого відповідача, нарахування процентів за період з 01.12.2022 по 13.02.2024 у розмірі 830 710,35грн є безпідставними, а отже така позовна вимога про їх стягнення задоволенню не підлягає.

Позивач у відповіді на відзив другого відповідача, не погоджуючись із його запереченнями посилається на їх необґрунтованість, оскільки в матеріалах справи є договір про надання банківських послуг № CR 19-545/700-2 від 02.12.2019. Оскільки Банк звернувся з позовом про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг № CR 19-545/700-2 від 02.12.2019 з позичальника та фінансових поручителів, що є правом банку в який спосіб захищати свої права, а отже, і обов`язку надання копії іпотечного договору не вбачалося за доцільне.

Що стосується заперечень другого відповідача стосовно обґрунтованості розрахунку суми, що стягується чи оспорюється, позивач зазначає, що до позовної заяви долучено розрахунок заборгованості, який містить по зобов`язанню повернути кредит: дати та суми виданих коштів, загальну суму виданих коштів, дати та суми повернутого кредиту, загальну суму виданого кредиту, загальну суму неповернутого кредиту; по зобов`язанню сплатити проценти за користуванням кредитом: період нарахування процентів. Сума на яку нараховуються проценти, процентна ставка, сума розрахованих процентів дата та сума сплачених процентів, загальна сума заборгованості за процентами та період. Другим відповідачем контррозрахунку надано не було, помилок в наданому банком розрахунку заборгованості також не зазначено, а тому, на думку позивача, другим відповідачем належним чином не спростовано вірність розрахунку, наданого банком до позовної заяви.

Крім того, як зазначає позивач, договором про зміну № 1 від 08.04.2020 до договором про надання банківських послуг № CR 19-545/700-2 від 02.12.2019 обсяг зобов`язань позичальника не збільшувався, ні розмір процентної ставки ні строки виконання зобов`язань не змінювався в сторону збільшення. Одночасно з підписанням договору про зміну № 2 до договору про надання банківських послуг № CR 19-545/700-2 від 02.12.2019 між позивачем та ОСОБА_1 було укладено та підписано і договір про зміну № 1 від 25.11.2020 до договору поруки № CR 19-631/700 від 02.12.2019 (аналогічний договір було укладено і з ОСОБА_2 ). ОСОБА_1 є директором (а також і засновником) ТОВ "РОСС", і, відповідно підписував всі документи від ТОВ "РОСС" в т.ч. протоколи. Також другий відповідач, як і третій відповідач, є засновником ТДВ "РОСС". На підписання договору про надання банківських послуг № CR 19-545/700-2 від 02.12.2019 позичальником надано протокол загальних зборів учасників ТДВ "РОСС" від 29.11.2019, яким учасниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надано згоду на укладення товариством з банком договору про надання банківських послуг щодо отримання першим відповідачем фінансування із генеральним лімітом у сумі 2 500 000,00грн, строком на один календарний рік, а також на укладення товариством в майбутньому будь-яких договорів про зміну/додаткових угод до кредитного договору, на умовах, запропонованих банком.

Що стосується заперечень другого відповідача стосовно того, що нараховані проценти за період з 01.12.2022 по 13.02.2024 у розмірі 830 710,35грн є безпідставними, а отже така позовна вимога про їх стягнення не підлягає задоволенню, позивач зазначає про те, що ці переконання суперечать самій суті кредиту та кредитним правовідносинам, оскільки суттєвою умовою кредитного договору є визначення розміру плати за користування кредитними коштами, і зокрема пряма заборона надання безвідсоткових кредитів. Як вважає позивач, нарахування процентів повністю і остаточно припиняється в день фактичного повернення кредиту в повному обсязі.

Також позивач посилається на те, що відповідачем застосовуються висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, щодо застосування ст.ст.1048, 1049, 1050 Цивільного кодексу України (правовідносини позики) при тому, що предметом розгляду є кредитні правовідносини які маю відповідні ст.ст.1054-1057-1 Цивільного кодексу України. Другим відповідачем не наведено норму закону якою б прямо було заборонено нарахування процентів за користування чужими коштами.

Третій відповідач у відзиві на позов проти позовних вимог заперечує повністю, просить суд в задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у відзиві.

Позивач у відповіді на відзив третього відповідача із його запереченнями не погоджується з підстав викладених у відповіді на відзив.

Заперечення, викладені третім відповідачем у відзиві на позов, є аналогічними із запереченнями другого відповідача, викладеними ним у відзиві на позов. Доводи позивача, викладені ним у відповіді на відзив третього відповідача фактично дублюють його позицію, викладену у відповіді на відзив другого відповідача.

В судовому засіданні 24.05.2024 без виходу до нарадчої кімнати судом постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 27.06.2024.

Представник позивача позовні вимоги підтримує, просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представник першого відповідача у призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином.

Представники другого та третього відповідача проти позову заперечують, просять суд в його задоволенні відмовити в повному обсязі з підстав, викладених ними у відзивах на позов.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, перевіривши відповідність доводів сторін фактичним обставинам справи, заслухавши пояснення учасників справи, судом встановлено наступне.

02.12.2019 між Акціонерним товариством "ОТП Банк" (позивач, банк) та Товариством з додатковою відповідальністю "РОСС" (перший відповідач) укладено договір про надання банківських послуг № CR 19-545/700-2 (надалі - "кредитний договір"), відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати на вимогу першого відповідача банківську послугу, а перший відповідач прийняти банківську послугу.

За умовами кредитного договору генеральний ліміт дорівнює 2 500 000,00грн, генеральний строк становить період з дати укладення договору до 01.12.2022.

Відповідно до п.3 "Ціна (сума) договору" кредитного договору, ціна (сума) договору дорівнює генеральному ліміту.

Плату за банківську послугу сторони погодили у п.5 кредитного договору, відповідно до умов якого банк здійснює надання банківських послуг за плату, що має сплачуватися клієнтом банку в порядку та на умовах договору виключно в безготівковій формі. Видами плат можуть бути проценти та/або комісійна винагорода, проте цей перелік не є вичерпним і сторонами можуть бути погоджені інші види плати. Розмір плати визначається сторонами в договорі. Розрахунок та нарахування процентів здійснюється на щоденній основі. Проценти розраховуються протягом строку, що обчислюється днями та дорівнює кількості днів від дати надання банком банківської послуги, включаючи день надання, до дати виконання клієнтом всіх зобов`язань щодо такої банківської послуги (день припинення/закінчення строку дії банківської послуги, інше), не включаючи останній день такого виконання (день припинення/закінчення строку дії банківської послуги, інше). Проценти щодо такої банківської послуги як кредит, кредитна лінія, виконання зобов`язань відносно якої здійснюється клієнтом вчасно, без будь-яких порушень, нараховані станом на день нарахування процентів, повинні сплачуватися клієнтом банку протягом 1 (першого) банківського дня наступного за таким днем нарахування процентів. При цьому, якщо дата здійснення платежу щодо сплати процентів припадає на не банківський день, платіж здійснюється в 1 (перший) банківський день, наступний за таким не банківським днем. Проценти щодо банківської послуги, виконання зобов`язань відносно якої здійснюється клієнтом з порушеннями (невчасно та/або неналежним чином), розраховуються та нараховуються кожного дня протягом строку дії такого порушення та повинні сплачуватися клієнтом банку негайно (за першої нагоди) в повному обсязі таких нарахованих процентів. За обставини, що клієнт здійснює виконання, строкове або дострокове, боргових зобов`язань щодо такої банківської послуги як кредит, кредитна лінія, в повному обсязі або частині (відносно кожного окремого траншу), проценти щодо таких боргових зобов`язань, нараховані на дату здійснення їх виконання (не включаючи день такого виконання), мають бути сплачені клієнтом одночасно (на дату здійснення) з таким виконанням або в інший строк, якщо це вимагається банком.

У п.8 кредитного договору сторони дійшли згоди, що незалежно від (додатково до) інших положень договору банк вправі вимагати виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній банком частині за умови настання, зокрема, випадку невиконання умов договору.

За умовами п.9 кредитного договору відповідач зобов`язався надати банківську послугу першому відповідачу відповідно до положень договору за умови відсутності підстав (обставин) для відмови в погодженні (не прийнятті до) виконання заяви про надання банківської послуги, та/або відмови в наданні банківської послуги, та/або вимоги банку щодо виконання боргових зобов`язань.

Відповідач зобов`язався належним чином (без будь-яких порушень) виконувати боргові зобов`язання у відповідності до положень договору (п.11 кредитного договору).

В подальшому, між позивачем та першим відповідачем укладено договір про зміну № 1 від 08.04.2020 до договору про надання банківських послуг № CR 19-545/700-2 від 02.12.2019, відповідно до умов якого сторони узгодили зміну відсотків за користування кредитом.

25.11.2020 між сторонами укладено договір про зміну № 2 до договору про надання банківських послуг № CR 19-545/700-2 від 02.12.2019, відповідно до умов якого сторони домовились викласти пункти 1, 6, 8, 16, 17, 20, 22 договору про надання банківських послуг в новій редакції.

Відповідно до п.20 кредитного договору в редакції договору про зміну № 2 до договору, документами забезпечення є порука, укладена в простій письмовій формі з поручителем ОСОБА_2 , поручителем ОСОБА_1 та іпотека (нежитлова будівля, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Кибальчича, буд.18).

30.11.2021 між сторонами укладено договір про зміну № 3 до договору про надання банківських послуг № CR 19-545/700-2 від 02.12.2019, відповідно до умов якого сторони домовились викласти пункти 1 договору про надання банківських послуг в новій редакції.

Так, у п.1.1 "Умови надання кредиту" кредитного сторони погодили:

- у п.1.1.1 вид банківської послуги: кредитна лінія;

- у п.1.1.2 ліміт банківської послуги: 5 000 000,00грн;

- у п.1.1.6. дата припинення чинності лімітом банківської послуги: 01.12.2022, включно;

- у п.1.1.9 стандартний розмір процентної ставки: для траншів, наданих позивачем першому відповідачу до 07.04.2020 (включно) - 21,00 %; для траншів, наданих позивачем першому відповідачу з 08.04.2020 (включно) до 24.11.2020 (включно) - 17,00%; для траншів, наданих позивачем першому відповідачу з 25.11.2020 - 13,90%;

- у п.1.1.11 порядок оплати процентів: щомісячно, в порядку та на умовах згідно з п.5 договору;

- у п.1.1.11.1 день нарахування процентів: 2 (другий) календарний день місяця.

Відповідно до розділу 1.2 "Визначення термінів та понять" кредитного договору:

банківська послуга - послуга позивача на користь першого відповідача щодо надання позивачем банківського кредиту у формі кредитної лінії відповідно до умов чинного законодавства України, банківської ліцензії банку, а також договору, проте, якщо інше прямо не вказано в договорі, до них не належить зобов`язання банку перед першим відповідачем згідно договором(ами) банківського рахунку та/або депозитним(и) договором(ами);

кредит - банківська послуга, що надається банком без взяття на себе твердого зобов`язання, при якій клієнт може отримати від банку грошові кошти на певний строк на умовах повернення та платності (проценти), однією сумою або частинами, в розмірі, порядку та на умовах, встановлених у договорі;

кредитна лінія - кредит на відновлювальній (повторне/неодноразове отримання) основі.

Позивач взяті на себе зобов`язання за договором виконав належним чином, та надав першому відповідачу кредитні кошти, що підтверджується меморіальними ордерами: № 21613117 від 14.09.2021 на суму 500 000,00грн; № 36827653 від 23.09.2021 на суму 295 000,00грн; № 41184327 від 27.09.2021 на суму 150 000,00грн; № 46236931 від 29.09.2021 на суму 280 000,00грн; № 17982930 від 12.10.2021 на суму 500 000,00грн; № 24762656 від 18.10.2021 на суму 150 000,00грн; № 39189363 від 26.10.2021 на суму 180 000,00грн; № 5727103 від 03.11.2021 на суму 260 000,00грн, № 12072745 від 08.11.2021 на суму 420 000,00грн, № 26807699 від 16.11.2021 на суму 490 000,00грн, № 32748873 від 19.11.2021 на суму 150 000,00грн, № 42760850 від 25.11.2021 на суму 150 000,00грн, № 660191 від 01.12.2021 на суму 195 000,00грн, № 45307918 від 28.12.2021 на суму 200 000,00грн, № 47681406 від 29.12.2021 на суму 200 000,00грн, № 7033691 від 06.01.2022 на суму 250 000,00грн, № 22667835 від 17.01.2022 на суму 150 000,00грн, № 26783548 від 19.01.2022 на суму 160 000,00грн, № 42472189 від 28.01.2022 на суму 200 000,00грн, № 2448337 від 02.02.2022 на суму 200 000,00грн, № 25721615 від 16.02.2022 на суму 150 000,00грн, № 32689411 від 21.02.2022 на суму 150 000,00грн, наявними у матеріалах справи.

02.12.2019 з метою забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_1 (другий відповідач, поручитель-1) укладено договір поруки № SR 19-631/700.

Також 02.12.2019 між позивачем та ОСОБА_2 (третій відповідач, поручитель-2) було укладено договір поруки № SR 19-632/700.

Відповідно до п.2 договорів поруки, в силу поруки, створеної відповідно до умов договору поруки, другий та третій відповідачі поручились перед позивачем за виконання першим відповідачем боргових зобов`язань. Поручитель-1 та поручитель-2 відповідають перед банком за порушення (невиконання та/або неналежне виконання) боргових зобов`язань першого відповідача. Порукою забезпечуються виконання боргових зобов`язань у повному обсязі.

За умовами п.3 договорів поруки, перший, другий та третій відповідачі відповідають перед позивачем як солідарні боржники. Поручитель-1 та поручитель-2 відповідають перед банком у тому ж обсязі, що і перший відповідач, в таких же порядку та строках, що і перший відповідач. Позивач має право вимагати виконання боргових зобов`язань частково або в повному обсязі як від першого відповідача та поручителів разом, так і від будь-кого з них окремо. Банк, у разі одержання виконання боргових зобов`язань першим відповідачем та/або поручителем-1 та поручителем-2 не в повному обсязі, має право вимагати/отримати неодержані/невиконанні боргові зобов`язання від першого відповідача та/або поручителів. І перший відповідач, і поручителі залишаються зобов`язаними доти, доки боргові зобов`язання не будуть виконані в повному обсязі.

Пунктом 13 Договорів поруки закріплено, що поручитель-1 та поручитель-2 зобов`язані забезпечити належне виконання боргових зобов`язань, як шляхом впливу на першого відповідача, так і шляхом виконання боргових зобов`язань згідно із договором поруки.

Банк вимагає від поручителя-1 та поручителя-2 як солідарних боржників за борговими зобов`язаннями виконувати боргові зобов`язання в порядку та строки, передбачені договором. Сторони підтверджують, що положення цього пункту є достатньою підставою для цілей здійснення поручителями виконання боргових зобов`язань згідно договору без необхідності направлення банком поручителям будь-якої додаткової вимоги, так само як без необхідності наявності будь-якого порушення договору. У разі порушення боргових зобов`язань та/або умов договору поруки, тобто невиконання та/або неналежне виконання боргових зобов`язань першим відповідачем та/або поручителями в порядку та строки, встановлені договором, банк направляє/надсилає першому відповідачу/поручителям письмове(і) повідомлення про порушення суттєво за формою, що наведена у п.19 договору поруки (п.14 договорів поруки).

25.11.2020 між позивачем та другим відповідачем укладено договір про зміну до договору поруки № SR 19-631/700 від 02.12.2019.

Аналогічний договір про зміну до договору поруки № SR 19-632/700 від 02.12.2019 також 25.11.2020 було укладено і між позивачем та третім відповідачем.

Зазначеними договорами про зміну договорів поруки сторонами п.20 основного договору викладено в новій редакції, а саме: зазначено новий розмір генерального ліміту - 5 000 000,00грн.

Як зазначає позивач, перший відповідач умови договору належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього перед позивачем станом на 14.02.2024 наявна заборгованість в розмірі 6 336 901,95грн, яка складається з:

- 4 951 970,04грн - заборгованість по тілу кредиту;

- 1 384 931,91грн - заборгованість по процентам.

Позивач 13.09.2023 направив на адресу першого відповідача вимогу (вих. № 73-3-2-73-3-1/6722) про погашення заборгованості по кредиту (кредитна лілія) за кредитним договором у повному обсязі протягом 7 (семи) банківських днів з дня пред`явлення банком вимоги, яка залишена першим відповідачем без задоволення.

Позивач на адресу другого та третього відповідача направив повідомлення про порушення (вих. № 73-3-2-73-3- 1/6724 від 13.09.2023 та вих. № 73-3-2-73-3-1/6725 від 13.09.2023).

Проте зобов`язання за кредитним договором та договорами поруки не виконані а ні позичальником, а ні поручителями.

Оскільки за умовами договорами поруки другий та третій відповідачі відповідають перед позивачем як солідарні боржники у випадку невиконання першим відповідачем зобов`язань за кредитним договором, позивач звернувся до суду з цим позовом про солідарне стягнення з першого, другого та третього відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 4 951 970,04грн та заборгованості по процентам в розмірі 1 336 901,95грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд керується наступним.

За приписами ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Укладений між позивачем та першим відповідачем договір за своєю правовою природою є кредитним договором, сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду договору, а тому відповідно до вимог ст.ст.205, 638, 1049, 1054 Цивільного кодексу України та ст.ст.179, 180 Господарського кодексу України він вважається укладеним.

За приписами ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 2 цієї ж статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України).

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч.3 ст.1049 Цивільного кодексу України).

Надання першому відповідачу кредиту підтверджується наданими до матеріалів справи виписками з особового рахунку першого відповідача, наявними в матеріалах справи.

Матеріали справи не містять доказів погашення заборгованості за кредитним договором по тілу кредиту в розмірі 4 951 970,04грн. Даний факт першим відповідачем не спростований та не заперечується.

Доказів того, що поручителями була сплачена відповідна заборгованість суду також надано не було.

При цьому, як було встановлено судом, сторонами у кредитному договорі був погоджений строк повернення кредиту до 01.12.2022.

Таким чином суд дійшов висновку про доведеність факту неповернення кредитних коштів у передбачений договором у строк у сумі 4 951 970,04грн.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про правомірність позовної вимоги в частині стягнення із першого відповідача заборгованості по тілу кредиту у сумі 4 951 970,04грн.

Суд не приймає заперечення відповідачів з посиланням на факт того, що сторонами в забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором був укладений договір іпотеки, а тому позивач позбавлений права стягнення коштів за кредитним договором, що на їх думку, є подвійним стягненням.

Суд звертає увагу, що договір іпотеки є видом забезпечення виконання основного зобов`язання та факт укладення такого договору не позбавляє кредитора права стягнення заборгованості за основним зобов`язанням, а кредитор має право самостійно, на власний розсуд, вирішувати чи бажає він звернути стягнення на предмет іпотеки, чи ні. В той же час, доказів того, що в рахунок погашення заборгованості за основним зобов`язанням було звернуто стягнення на предмет іпотеки суду надано не було, в матеріалах справи відповідні докази також відсутні.

Що стосується позовної вимоги про стягнення заборгованості по процентах за користування кредитом, за період із 03.02.2022 по 14.02.2024, у розмірі 1 336 901,95грн., суд вважає за необхідне відзначити наступне.

Як вже було встановлено судом, повернення кредиту та сплату відсотків відповідач мав здійснювати щомісячними платежами упродовж строку кредитування до 01.12.2022.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 ("Позика") глави 71 ("Позика. Кредит. Банківський вклад"), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий до 01.12.2022 включно.

Відтак, у межах строку кредитування до 01.12.2022 перший відповідач мав, зокрема, повернути позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами. Починаючи з 02.12.2022, перший відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

В разі ж неповернення кредитних коштів у строк, передбачений для їх повернення, права та інтереси позивача забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, однак кредитодавець втрачає право нараховувати проценти за користування позичальником кредитними коштами.

Відповідна правова позиція повністю відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.03.2018 у справі № 444/9519/12.

Заперечення позивача з посиланням на те, що відповідна правова позиція зроблена Великою Палатою Верховного Суду, стосується не кредитних правовідносин, а правовідносин позики, суд вважає помилковою, оскільки в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.03.2018 у справі № 444/9519/12 зроблено правовий висновок саме стосовно кредитних правовідносин.

Крім того, як вже було зазначено судом, відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 ("Позика") глави 71 ("Позика. Кредит. Банківський вклад"), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

З огляду на вказане суд відхиляє аргументи позивача про те, що він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.

Як вбачається судом з наданого позивачем розрахунку процентів, таке нарахування здійснено позивачем за період з 03.02.2022 по 13.02.2024, в той час як датою припинення чинності ліміту банківської послуги сторонами визначено - 01.12.2022, а тому позивач мав право здійснювати нарахування процентів за користування кредитом в період з 03.02.2022 до 01.12.2022 включно.

Здійснивши розрахунок процентів за кредитним договором за період з 03.02.2022 по 01.12.2022, суд дійшов висновку, що заборгованість по процентам за вказаний період становить 62 650,53грн, яка і підлягає стягненню. Відповідно, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по процентам за кредитним договором в розмірі 1 274 251,42грн суд вважає необґрунтованими та відмовляє в їх задоволенні.

Стосовно позовних вимог, пред`явлених другому та третьому відповідачу, суд дійшов наступного висновку.

Як було встановлено судом, виконання зобов`язань за кредитним договором № CR 19-545/700-2 від 02.12.2019 було забезпечено договором поруки № SR 19-631/700 від 02.12.2019, укладеним між позивачем та другим відповідачем, та договором поруки № SR 19-632/700 від 02.12.2019, укладеним між позивачем та третім відповідачем, відповідно до умов яких другий та третій відповідачі поручилися перед позивачем за виконання першим відповідачем зобов`язань за кредитним договором № CR 19-545/700-2 від 02.12.2019 у повному обсязі.

SR 19-632/700 від 02.12.2019, укладеним між позивачем та третім відповідачем, відповідно до умов яких другий та третій відповідачі поручилися перед позивачем за виконання першим відповідачем зобов`язань за кредитним договором № CR 19-545/700-2 від 02.12.2019 у повному обсязі. За приписами ч.1, ч.2 ст.553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Частинами 1, 2 ст.554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати неодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі (ч. ч. 1, 2 ст. 543 Цивільного кодексу України).

Враховуючи умови договорів поруки, наведені вище приписи законодавства та встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку, що у другого та третього відповідача виник солідарний обов`язок за кредитним договором № CR 19-545/700-2 від 02.12.2019.

Позивачем на адресу другого та третього відповідача направлялись повідомлення про порушення (вих. № 73-3-2-73-3- 1/6724 від 13.09.2023 та вих. № 73-3-2-73-3-1/6725 від 13.09.2023).

Вказані вимога та повідомлення про порушення залишені відповідачами без відповіді та задоволення.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що перший, другий та третій відповідачі не надали суду належних доказів виконання зобов`язань за кредитним договором, в матеріалах справи докази погашення заборгованості також відсутні, а також не спростували факт наявності заборгованості за спірним договором, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині солідарного стягнення з першого, другого та третього відповідача заборгованості за кредитним договором, підлягають частковому задоволенню в частині стягнення 4 951 970,04грн заборгованості по тілу кредиту та 62 650,53грн заборгованості по процентам.

Суд не приймає заперечення другого та третього відповідачів в частині відсутності належних доказів у справі, оскільки копії наданих доказів не засвідчено належним чином, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Учасники справи мають право подавати письмові докази у вигляді документів, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" (ч. 3 ст. 91 ГПК України).

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (ч. 4 ст. 91 ГПК України).

Відповідно до п. 5.2 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.

Таким чином, приписами процесуального законодавства визначено дві форми подання до суду письмових доказів: у паперовій формі (в оригіналі або в належним чином засвідченій копії) або в електронній формі з обов`язковим їх скріпленням власним електронним підписом учасника справи через Електронний кабінет.

Оскільки позов разом із доданими до нього доказами позивачем було подано через Електронний кабінет в системі «Електронний суд», а відповідність оригіналу та правовий статус електронних копій паперових документів, що були додані до позовної заяви були засвідчені кваліфікованим електронним підписом уповноваженої особи позивача у справі, суд визнає належними копії оригіналів документів, що містяться у матеріалах справи, і в суду не виникає сумнівів стосовно справжності поданих позивачем копій документів.

При цьому, суд, надаючи оцінку, наявним у справі доказам, керується ч. 1 ст. 86 ГПК України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доказів того, що правочини за якими відбувається стягнення у даній справі відповідачами не було укладено, або, що відповідні правочини оскаржуються у встановленому законом порядку, або що відповідачі звертались у встановленому законом порядку до правоохоронних органів з приводу підробки даних правочинів суду надано не було. В той же час, в матеріалах справи наявні докази проведення платежів за спірними правочинами, як отримання, так і повернення кредитних коштів ТОВ «Росс», надання згоди відповідачами, як засновниками ТОВ «Росс» на укладення спірних правочинів, а відповідачі, заперечуючи проти належності доданих до справи доказів, не обґрунтували з яких підстав та в чому саме в них є сумніви стосовно справжності відповідних копій документів.

Єдиним аргументом проти достовірності наданих позивачем копій документів відповідачі зазначали неналежність способу засвідчення їх копій, що, як вже було зазначено судом, не відповідає дійсності.

З цих же підстав, суд вважає необґрунтованими посилання другого та третього відповідачів на факт того, що вони не пам`ятають чи підписували вони договори поруки та зміни до них, чи ні.

Також, відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України на законодавчому рівні встановлено презумпцію правомірності правочину.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована сторона заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 2 ст. 215 ЦК України).

Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).

Доказів того, що правочини поруки, які не визнають другий та третій відповідачі були визнані у встановленому законом порядку недійсними суду надано не було, в матеріалах справи такі докази також відсутні.

При цьому суд вважає за необхідне звернути увагу на факт того, що в межах даної справи, виходячи із предмету та підстав позову, керуючись вимогами ГПК України, суд позбавлений права самостійно визнавати спірні договори поруки недійсними. З цих же підстав судом було відмовлено у заявленому другим та третім відповідачами клопотанні про проведення судової експертизи цих правочинів.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2 ст.86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до принципу вірогідності доказів, встановленого ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог в частині стягнення з відповідачів суми заборгованості по тілу кредиту у розмірі 4 951 970,04грн та процентів за користування кредитом за період з 03.02.2022 по 01.12.2022 у розмірі 62 650,53грн.

Що стосується судових витрат зі сплати судового збору за подання позову до суду, суд керуючись приписами ст.129 Господарського процесуального кодексу України у разі часткового задоволення позову судові витрати зі сплати судового збору покладає на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з Товариства з додатковою відповідальністю "РОСС" (61017, м. Харків, вул. Велика Панасівська, 129, ), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства "ОТП Банк" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 43, ) заборгованість за договором про надання банківських послуг № CR 19-545/700-2 від 02.12.2019 станом на 14.02.2024 в сумі 6 336 901,95грн, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту - 4 951 970,04грн, заборгованості по процентам - 62 650,53грн.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по процентам в розмірі 1 274 251,42грн відмовити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "РОСС" (61017, м. Харків, вул. Велика Панасівська, 129, ) на користь Акціонерного товариства "ОТП Банк" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 43, ) - 25 073,10грн судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "ОТП Банк" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 43, ) - 25 073,10грн судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства "ОТП Банк" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 43, ) - 25 073,10грн судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дане рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено "05" липня 2024 р.

Суддя Т.А. Лавренюк