ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року Справа № 906/631/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Бучинська Г.Б. , суддя Василишин А.Р.

секретар судового засідання Гладка Л.А.

за участю представників сторін:

прокурора: Ковальчук І.Л.

позивача: Слівінський В.О.

відповідача 1: не з`явився

відповідача 2: не з`явився

відповідача 3: не з`явився

відповідача 4: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Житомирської області від 18.03.2024 р. у справі №906/631/23, ухвалене суддею Тимошенко О.М., повний текст рішення складено 28.03.2024 р.

за позовом Керівника Коростишівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Брусилівської селищної ради Житомирської області

до відповідача 1 ОСОБА_1

до відповідача 2 Фермерського господарства "Нона-4"

до відповідача 3 Фермерського господарства "Нона-6"

до відповідача 4 Фермерського господарства "Нона-8"

про визнання недійсним договору оренди земельних ділянок, скасування державної реєстрації права оренди та суборенди, зобов`язання повернути земельні ділянки,

за зустрічним позовом ОСОБА_1

до Брусилівської селищної ради Житомирської області

про стягнення 1 943 034,20 грн.

Керівник Коростишівської окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , Фермерського господарства "Нона-4", Фермерського господарства "Нона-6", Фермерського господарства "Нона-8" у якому просить:

визнати недійсним договір оренди землі від 25.02.2020, який укладений між Брусилівською селищною радою та ОСОБА_1 , земельних ділянок: площею 171,4828 га кадастровий номер :05:000:0989, номер запису про право в державному реєстрі прав 35908193; площею 60,9094 га кадастровий номер :05:000:0991 номер запису про право в державному реєстрі прав 35901332; площею 99,5524 га кадастровий номер :05:000:0990 номер запису про право в державному реєстрі прав 35902163.

скасувати державну реєстрацію права оренди та суборенди на земельні ділянки з кадастровим номером :05:000:0991, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 209 (запис про інше речове право №48064595 від 15.09.2022 та №35901332 від 10.03.2020), :05:000:0989, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майнаї09 (запис про інше речове право № 48063596 від 15.09.2022 та № 35908193 від 10.03.2020), :05:000:0990, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 209 (запис про інше речове право №48063076 від 15.09.2022 та №35902163 від 10.03.2020).

зобов`язати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та Фермерські господарства "Нона-6" (Код ), "Нона-8" (Код ), "Нона-4" (Код ) повернути територіальній громаді в особі Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області земельні ділянки: кадастровий номер :05:000:0989 площею 171,4828 га., кадастровий номер :05:000:0991 площею 60,9094 га; кадастровий номер :05:000:0990 площею 99,5524 га .

В подальшому, ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Житомирської області з зустрічною позовною заявою, в якій просив стягнути з Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області безпідставно отриманих коштів на суму 1 943 034,20 грн. (а.с.92 т.2).

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 18.03.2024 р. у справі №906/631/23 первісний позов задоволено частково. Визнано недійсним договір оренди землі від 25.02.2020, який укладений між Брусилівською селищною радою та ОСОБА_1 щодо земельних ділянок: площею 171,4828 га кадастровий номер :05:000:0989; площею 60,9094 га кадастровий номер :05:000:0991; площею 99,5524 га кадастровий номер :05:000:0990. Скасовано державну реєстрацію права суборенди на земельні ділянки з кадастровими номерами: :05:000:0991, (запис про інше речове право №48064595 від 15.09.2022); :05:000:0989, (запис про інше речове право №48063596 від 15.09.2022); :05:000:0990, (запис про інше речове право №48063076 від 15.09.2022). Зобов`язано Фермерське господарство "Нона-6" повернуто Брусилівській селищній раді Житомирського району Житомирської області земельну ділянку, кадастровий номер :05:000:0989 площею 171,4828 га. Зобов`язано Фермерське господарство "Нона-8" повернуто Брусилівській селищній раді Житомирського району Житомирської області земельну ділянку, кадастровий номер :05:000:0991 площею 60,9094 га. Зобов`язано Фермерське господарство "Нона-4" повернути Брусилівській селищній раді Житомирського району Житомирської області земельну ділянку, кадастровий номер :05:000:0990 площею 99,5524 га. Відмовлено в позові в частині вимоги про зобов`язання ОСОБА_1 повернути земельні ділянки та в частині вимоги про скасування державної реєстрації прав оренди. Відмовлено у задоволенні зустрічного позову.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить повністю скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 18 березня 2024 року у справі №906/631/23, прийняте нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог прокурора відмовити в повному обсязі.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №906/631/23 у складі: головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Маціщук А.В., суддя Бучинська Г.Б.

Листом №906/631/23/2674/24 від 19.04.2024 витребувано матеріали справи з Господарського суду Житомирської області.

29.04.2024 до суду надійшли матеріали справи.

Як вбачається з табелю обліку робочого часу КП "Діловодство спеціалізованого суду" суддя Бучинська Г.Б. у період з 06.05.2024 по 10.05.2024 включно перебувала у відпустці.

Розпорядженням керівника апарату Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.05.2024 р. №01-05/174 відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, статті 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п. 8.5 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено заміну судді-члена колегії у судовій справі №906/631/23.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів для розгляду справи №906/631/23 у складі: головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Маціщук А.В., суддя Валилишин А.Р.

Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.05.2024 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Житомирської області від 18.03.2024 р. у справі №906/631/23, розгляд апеляційної скарги призначено на 06.06.2024 р. об 11:30 год.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.05.2024 р. виправлено описку, допущену у резолютивній частині ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.05.2024 р. у справі №906/631/23. Пункт 1 резолютивної частини ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.05.2024р. у справі №906/631/23 викладено у такій редакції: "1. Розгляд апеляційної скарги призначити на "20" червня 2024 р. об 11:30 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м. Рівне, вул. Яворницького, 59, у залі судових засідань №2.

24.05.2024р. в системі "Електронний суд" було сформовано клопотання від представника ОСОБА_1 , про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції забезпечення проведення якої просить доручити Брусилівському районному суду Житомирської області.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.06.2024 р. клопотання представника ОСОБА_1 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №906/631/23 - задоволено.

04.06.2024 р. на адресу апеляційного господарського суду від Керівника Коростишівської окружної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому прокурор просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Житомирської області від 18.03.2024 у справі №906/631/23 - відмовити, а рішення Господарського суду Житомирської області від 18.03.2024 у справі №906/631/23 залишити без змін.

10.06.2024 р. від Брусилівської селищної ради надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому селищний голова просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Житомирської області від 18.03.2024 р. у справі №906/631/23 - відмовити, а рішення Господарського суду Житомирської області від 18.03.2024 р. у справі №906/631/23 залишити без змін.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.06.2024 р. розгляд апеляційної скарги відкладено на "27" червня 2024 р. о 11:30 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м. Рівне, вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань № 2(ВКЗ).

22.06.2024р. в системі "Електронний суд" було сформовано клопотання від представника Брусилівської селищної ради Житомирської області, про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції забезпечення проведення якої просить доручити Брусилівському районному суду Житомирської області.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.06.2024 р. клопотання представника Брусилівської селищної ради Житомирської області про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №906/631/23 - задоволено.

Відповідно до відомостей табелю КП "Діловодство спеціалізованого суду" суддя-член колегії Маціщук А.В. тимчасово непрацездатна з 26.06.2024 р. по 28.06.2024 р. включно.

Розпорядженням керівника апарату Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.06.2024 р. №01-05/330 відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, статті 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п. 8.5 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено заміну судді-члена колегії у судовій справі №906/631/23.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів для розгляду справи №906/631/23 у складі: головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Бучинська Г.Б., суддя Валилишин А.Р.

26.06.2024 р. представник ОСОБА_1 надіслав до апеляційного господарського суду заяву в якій просить відкласти розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 по справі №906/621/23, яка призначена на 27 червня 2024 року на 11 годину 30 хвилин, оскільки за сімейними обставинами не може прийняти участь в даній справі у зазначену дату.

Розглядаючи подане клопотання, колегія суддів зазначає, що за змістом ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

В свою чергу, у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

"Розумність" строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі "G. B. проти Франції"), тощо. Отже, поняття "розумний строк" є оціночним, суб`єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.

Точкою відліку часу розгляду справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

З огляду на вказане, враховуючи, що явка учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалася, а також приймаючи до уваги, що правова позиція відповідача викладена в апеляційній скарзі і про її зміну апелянт будь-яких заяв або клопотань не подавав, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про відкладення розгляду справи та відповідно можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Прокурор та представник позивача у судовому засіданні заперечили проти доводів апеляційної скарги та надали додаткові пояснення по суті спору. Вважають, що рішення Господарського суду Житомирської області від 18.03.2024 прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому просять залишити рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представники відповідачів у судове засідання не прибули та не реалізували процесуальне право на участь в судовому засіданні апеляційної інстанції. При цьому колегія суддів звертає увагу сторін на те, що в даному випадку враховується правова позиція Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України", згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Відтак, колегія суддів визначилась про можливість розгляду скарги в даному судовому засіданні.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1.Зміст рішення суду першої інстанції.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що необхідною умовою передачі в оренду земельної ділянки що перебуває у комунальній власності є проведення земельних торгів Недотримання цієї процедури є порушенням чинного законодавства під час укладення договору оренди землі. Також суд констатує, що підставою (стартом) усіх дій зі спірними земельними ділянками послужило Розпорядження №108. Однак судом встановлена фізична відсутність цього розпорядження, тому усі послідуючі дії слід вважати протиправними. Також, до суду не представлено доказів про проведення земельних торгів щодо спірних земельних ділянок, тому договір оренди від 25.02.2020 є таким, що укладений з порушенням вищевказаних вимог земельного законодавства, що є підставою для визнання його недійсним відповідно до ст. 215 ЦК України.

Оскільки суд визнає недійсним договір оренди від 25.02.2020, то чинність договорів суборенди від 20.01.2022 припиняються. У зв`язку з втратою чинності договорів суборенди скасуванню підлягає державна реєстрація цих договорів суборенди. Такий спосіб захисту є належним, оскільки призведе до відновлення прав позивача, тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Оскільки договір оренди є недійсним а договори суборенди втратили чинність, то відсутні підстави для перебування спірних земельних ділянок у користуванні Фермерських господарств «Нона-4», «Нона-6», «Нона-8».

Оскільки земельні ділянки перебувають в користуванні Фермерських господарств «Нона-4», «Нона-6», «Нона-8» без правових підстав, що є порушенням прав позивача, суд зобов`язує цих відповідачів повернути ділянки позивачу.

Суд першої інстанції відмовив в задоволенні позовної вимоги про скасування державної реєстрації прав оренди, оскільки відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі визнання на підставі судового рішення недійсними документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, відповідні права припиняються.

Також ця норма вказує на те, що у разі визнання на підставі судового рішення недійсними документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, відповідні права повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором.

Таким чином факт визнання недійсним договору оренди призводить до внесення відповідних записів до реєстру, тому скасування державної реєстрації прав, які виникли з договору оренди, є неналежним та зайвим способом захисту.

2.Узагальнені доводи апеляційної скарги та заперечення інших учасників справи

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, з рішенням Господарського суду Житомирської області в частині задоволених позовних вимог не згоден, вважає що воно прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Так підставою для часткового задоволення позову стало не прийняття судом першої інстанції до уваги Розпорядження голови Брусилівської районної державної адміністрації від 14.04.2010 №108 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок», яким надано дозвіл гр. ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 320га для передачі в оренду на 49 років для ведення фермерського господарства, (а.с.58,138 том 1).

На зазначене розпорядження посилався скаржник звертаючись до селищної ради (а.с.53 том 1) про надання в оренду земельних ділянок.

Нотаріально завірену копію Розпорядження голови Брусилівської районної державної адміністрації від 14.04.2010 №108 відповідач надав до суду як доказ, однак суд безпідставно не прийняв його до уваги, посилаючись на журнал реєстрації розпоряджень Брусилівської РДА, з якого вбачається, що під номером 108 від 14.10.2010 року видавалось розпорядження, яке стосується іншої особи (а.с.178 том 1).

При цьому суд вказав на постанову слідчого СВ Брусилівського ВИ від 12.08.2019 якою встановлено, що 24.05.2019 до поліції надійшла заява щодо можливого підроблення ОСОБА_1 документів. Відомості були внесену до ЄДРДР. В постанові констатовано, що оригінал Розпорядження №108, який би стосувався ОСОБА_1 , не знайдено; натомість у Брусилівські РДА наявне розпорядження №108, яке має інший зміст і не стосується ОСОБА_1 . Кримінальне провадження закрито у зв`язку неможливістю встановити факт підробки по причині відсутності оригіналу та у зв`язку із закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності, (а.с. 168 том 1).

Такі висновки суду не відповідають дійсності, адже постанова про закриття кримінального провадження винесена слідчим в зв`язку з відсутністю складу злочину.

Зазначене вище підтверджує лише дійсність розпорядження, і невідповідність нумерації в журналі реєстрації розпоряджень Брусилівської РДА не робить Розпорядження голови Брусилівської районної державної адміністрації «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок» незаконним та недійсним.

Таким чином, суд помилково зазначив не встановленим існування Розпорядження №108.

Однак, відповідно до п.2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо проведення земельних торгів» фізичні та юридичні особи, які до дня набрання чинності цим Законом одержали в установленому порядку дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для передачі у власність або користування земельних ділянок державної та комунальної власності, мають право на отримання таких земельних ділянок без проведення земельних торгів у випадках, визначених положеннями частини другої статті 134 Земельного кодексу України, що виключаються цим Законом.

Зважаючи на те, що недійсність Розпорядження №108 не встановлена та воно не скасовано, видане в 2010 році, тобто до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо проведення земельних торгів» відтак передача відповідачу землі в оренду являється законною.

Також, апелянт звертає увагу на те, що прокурором помилково визначено орган, який повинен вжити заходів для захисту інтересів держави, і суд першої інстанції не звернув на це увагу.

Апелянт стверджує, що прокурор у даній справі повинен був мати статус позивача, адже Брусилівська селищна рада не являється компетентним органом в розумінні ст.23 Закону України «Про прокуратуру» та являється стороною правочину, і відповідно процесуального законодавства не може мати одночасно статусу позивача і відповідача. Брусилівська селищна рада відповідно повинна була мати статус відповідача, разом з іншими відповідачами.

Заперечуючи доводи апеляційної скарги, прокурор вказує , що рішення Господарського суду Житомирської області від 18.03.2024 у справі №906/631/23 є законним, обґрунтованим та таким, що постановлено у відповідності до норм матеріального та процесуального законодавства, апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

За таких обставин, відповідачем не доведено обставини, на які він посилався; судом підставно не взято до уваги подану відповідачем копію розпорядження Брусилівської районної адміністрації № 108 від 14.04.2010.

Крім того, ОСОБА_1 не надано доказів щодо порушення нумерації розпоряджень посадовими особами Брусилівської РДА, натомість, досліджені судом копія розпорядження голови Брусилівської РДА № 108 та Журнал реєстрації розпоряджень в своїй сукупності підтверджують те, що зміст розпорядження інший аніж той що міститься у копії розпорядження, наданого ОСОБА_1 та стосується затвердження технічної документації іншій особі. Вказані обставини підтверджуються також Брусиліською селищною радою, відповідно до наданих письмових пояснень від 16.05.2023 за №04- 26/1017.

Крім того, на час звернення ОСОБА_1 до Брусиліської селищної ради набув чинності Закон України від 18 лютого 2016 № 1012-УІІІ «Про внесення змін до у Земельного кодексу України щодо проведення земельних торгів», згідно з яким право оренди земельних ділянок для ведення фермерського господарства включено до прав на землю, набуття яких відбувається лише шляхом придбання на конкурентних засадах (земельних торгах), окрім разового отримання у користування земельної ділянки для ведення фермерського господарства в межах норм безоплатної приватизації, передбаченої статтею 121 ЗК України.

Враховуючи вказане, є очевидною неможливість отримання спірних земельних ділянок ОСОБА_1 у порушення визначеної чинним законодавством конкурентної процедури.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про порушення вимог чинного законодавства при передачі в оренду спірних земельних ділянок є підставними, законними та обґрунтованими.

Щодо підстав представництва прокурором інтересів держави, прокурор вказує на те, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратур)», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необгрунтованим.

А тому в даному випадку прокурором при зверненні до суду правильно визначено орган, уповноважений, здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, а саме Брусилівську селищну раду Житомирського району Житомирської області. Та оскільки в даних правовідносинах наявний орган, уповноважений здійснювати функції держави, який неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави в особі відповідного органу.

Брусилівська селищна рада у відзиві на апеляційну скаргу вказує, що рішення Господарського суду Житомирської області від 18.03.2024 у справі №906/631/23 є законним, обґрунтованим та таким, що постановлено у відповідності до норм матеріального та процесуального законодавства, апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За результатами досудового розслідування 12.08.2019 слідчим винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки у відсутність оригіналів розпоряджень №108 та №109, наданих ОСОБА_1 у копіях, відсутня можливість проведення криміналістичної експертизи розпоряджень №108 та №109 з метою встановлення їх дійсності.

Під час розгляду справи прокурором заявлено клопотання про витребування у ОСОБА_2 оригіналу розпорядження.

В судовому засіданні в ході розгляду справи ОСОБА_1 повідомив про наявність у нього засвідченої нотаріусом копії розпорядження Брусилівської районної адміністрації №108 від 14.04.2010.

Судом 27.06.2023 протокольною ухвалою частково задоволено клопотання прокурора та витребувано у ОСОБА_1 нотаріально засвідчену копію вказаного розпорядження.

ОСОБА_3 вимоги ухвали суду не виконано, нотаріально посвідченої копії розпорядження не надав.

Тому навіть надання ОСОБА_1 нотаріально засвідченої копії розпорядження Брусилівської районної адміністрації № 108 від 14.04.2010, відповідно до змісту якого ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 320 га для передачі в оренду строком на 49 років, не усунуло б розумних та обґрунтованих сумнівів щодо дійсності такого документу.

Також, доводи ОСОБА_1 які вказані в апеляційній скарзі про відсутність підстав представництва прокурором інтересів держави в особі Брусилівської селищної ради є необґрунтованими та безпідставними.

3.Обставини справи, встановлені апеляційним судом.

10.02.2020 ОСОБА_1 звернувся до Брусилівської селищної ради із заявою, в якій з посиланням на розпорядження голови Брусилівської районної державної адміністрації від 14.04.2010 №108 просив надати йому в оренду для ведення фермерського господарства земельні ділянки площею 171,4828 га кадастровий номер :05:000:0989, площею 60,9064 га кадастровий номер :05:000:0991, площею 99,5524 га кадастровий номер :05:000:0990 (а.с.53 том 1).

Рішенням 42 сесії Брусилівської селищної ради Житомирської області від 19.02.2020 №1382 "Про внесення змін до Переліку земельних ділянок комунальної власності, право оренди яких виставлено для продажу на земельних торгах (у формі аукціону) окремими лотами" внесено зміни до Переліку земельних ділянок, комунальної власності, право оренди яких виставлено для продажу на земельних торгах (у формі аукціону) окремими лотами, та виключено з нього земельні ділянки згідно з Додатком 1 до даного рішення, зокрема земельні ділянки площею 171,4828 га кадастровий номер :05:000:0989, площею 60,9064 га кадастровий номер :05:000:0991, площею 99,5524 га кадастровий номер :05:000:0990 для ведення фермерського господарства. (а.с.24-26 т.1)

Рішенням Брусилівської селищної ради від 19.02.2020 № 1379 "Про оренду земельних ділянок" вирішено передати ОСОБА_1 в користування на умовах договору оренди землі земельну ділянку площею 171,4828 га кадастровий номер :05:000:0989, ділянку площею 60,9064 га кадастровий номер :05:000:0991, ділянку площею 99,5524 га кадастровий номер :05:000:0990 для ведення фермерського господарства терміном на 10 років з правом передачі в суборенду. (а.с.34 т.1)

На виконання вказаного рішення селищної ради між Брусилівською селищною радою (орендодавець) та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі від 25.02.2020 (а.с.38).

З поданої прокурором копії договору оренди від 25.02.2020 вбачається, що примірник договору не підписаний орендарем. Однак відповідач ОСОБА_1 не заперечував факт укладення договору та надав свій примірник цього договору (а.с.133 том2)

Пунктами 1,2 вказаного договору сторони погодили, що орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельні ділянки для ведення фермерського господарства площею 171,4828 га кадастровий номер :05:000:0989, площею 60,9064 га кадастровий номер :05:000:0991, які розташовані за межами населеного пункту с. Биків Брусилівського району Житомирської області та земельну ділянку площею 99,5524 га кадастровий номер :05:000:0990 яка розташована за межами населеного пункту с. Озера Брусилівського району Житомирської області.

Того ж дня, 25.02.2020 між Брусилівською селищною радою та ОСОБА_1 підписано акт приймання-передачі вказаних ділянок (а.с.43 том1)

Відповідно до п. 3 Договору, на вказаних земельних ділянках відсутні об`єкти нерухомого майна.

Відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухомі майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за ОСОБА_1 10.03.2020 зареєстровано право оренди вказаних земельних ділянок: земельної ділянки кадастровий номер :05:000:0989 за номером 35908193, земельної ділянки кадастровий номер :05:000:0991 за номером 35901332 та земельної ділянки кадастровий номером :05:000:0990 за номером 35902163. (а.с.44-52 том 1)

За договором №3 від 20.01.2022 ОСОБА_1 передав в суборенду Фермерському господарству «Нона-6» земельну ділянку ділянки площею 171,4828 га кадастровий номер :05:000:0989. (а.с. 175 том 2)

За договором №2 від 20.01.2022 ОСОБА_1 передав в суборенду Фермерському господарству «Нона-4» земельну ділянку ділянки площею 99,5524 га кадастровий номер :05:000:0990 (а.с. 180 том 2)

За договором №1 від 20.01.2022 ОСОБА_1 передав в суборенду Фермерському господарству «Нона-8» земельну ділянку ділянки площею 60,9064 га кадастровий номер :05:000:0991 (а.с. 185 том 2)

У відповідності до указаної Інформації з реєстрів між ОСОБА_1 та ФГ "Нона-6" 20.01.2022 укладено договір суборенди земельної ділянки площею 171,4828га кадастровий номер :05:000:0989; зареєстровано право суборенди 05.10.2022, номер запису про інше речове праві 48063596. Також між ОСОБА_1 та ФГ "Нона-8" 20.01.2022 укладено договір суборенди земельної ділянки площею 60,9064 га кадастровий номер :05:000:0991 та зареєстровано право суборенди 05.10.2022, номер запису про інше речове право 48064595. Також, між ОСОБА_1 та ФГ "Нона-6" 20.01.2022 укладено договір суборенди земельної ділянки площею 99,5524 га кадастровий номер :05:000:0990, зареєстровано право суборенди 05.10.2022, номер запису про інше речове право 48063076. (а.с.44-52 том1)

Рішенням 32 сесії Брусилівської селищної ради 8 скликання від 19.10.2022 № 1248 "Про розгляд запиту ОСОБА_1 " відмовлено ОСОБА_1 в наданні дозволу на передачу земельних ділянок в суборенду ФГ "Нона-4", ФГ "Нона-6", ФГ "Нона-8".

Також матеріали справи містять фотокопію Розпорядження голови районної державної адміністрації від 14.04.2010 №108 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок», яким надано дозвіл гр. ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 320га для передачі в оренду на 49 років для ведення фермерського господарства. (далі Розпорядження №108) (а.с.58, 138 том 1). На це розпорядження посилався ОСОБА_1 звертаючись до селищної ради (а.с.53 том 1).

Прокурор та представник позивача пояснили суду, що такого розпорядження не існує. Відповідач ОСОБА_1 пояснив, що оригінал Розпорядження №108 він втратив, однак перед цим посвідчив у нотаріуса копію.

З постанови слідчого СВ Брусилівського ВП від 12.08.2019 встановлено, що 24.05.2019 до поліції надійшла заява щодо можливого підроблення ОСОБА_1 документів. Відомості були внесену до ЄДРДР. В постанові констатовано, що оригінал Розпорядження №108, який би стосувався ОСОБА_1 , не знайдено; натомість у Брусилівські РДА наявне розпорядження №108, яке має інший зміст і не стосується ОСОБА_1 . Кримінальне провадження закрито у зв`язку неможливістю встановити факт підробки по причині відсутності оригіналу та у зв`язку із закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності. (а.с.168 том 1)

Крім того, із журналу реєстрації розпоряджень Брусиліської РДА вбачається, що під номером 108 від 14.04.2010 видавалась розпорядження, яке стосується іншої особи. (а.с.178 том 1)

Позивачем надано до суду копію розпорядження голови РДА №108 від 14.04.2010, яке стосується іншої особи, тобто не ОСОБА_1 (а.с. 180 том 1)

З урахуванням викладено суд вважає не встановленим існування Розпорядження №108, яке б стосувалось ОСОБА_1 ..

4.Правові норми, які застосовуються апеляційним судом до спірних правовідносин.

За змістом ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ч.ч.1,2 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України, недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Статтею 236 Цивільного кодексу України визначено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та прав користування земельними ділянками із земель державної або комунальне власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом (ч. ст. 116 Земельного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст.122 Земельного кодексу України, сільські, селищні міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування і земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всі потреб.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно зі ч. 1,2 ст. 6 Закону України "Про оренду землі" визначено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цього та іншими законами України і договором оренди землі. У разі набуття права оренди земельної ділянки на конкурентних засадах підставою для укладення договору оренди є результат аукціону.

Згідно ст.8 Закону України «Про оренду землі», орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця (крім випадків, визначених законом). Якщо протягом одного місяця орендодавець не надійшло письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду. Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому. Строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди землі. У разі припинення договору оренди чинність

Частиною 2 ст.16 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Відповідно до положень ч.6 ст.93 ЗК України орендована земельна ділянка або її частина може за згодою орендодавця, крім випадків, визначених законом, передаватися орендарем у володіння та користування іншій особі (суборенда).

Згідно ст.8 Закону України «Про оренду землі», орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця (крім випадків, визначених законом). Якщо протягом одного місяця орендодавець не надійшло письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду. Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому. Строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди землі. У разі припинення договору оренди чинність.

Зазначена норма кореспондується зі ст.124 Земельного кодексу Україні, якою передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішенні відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядуванні згідно з їхніми повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів.

Відповідно до ч. 1 ст.134 Земельного кодексу України земельні ділянки комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис) у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державно або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При цьому, ч. 2, 3 ст.134 Земельного Кодексу України передбачає виключення, серед яких відсутня передача в оренду земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

Відповідно до ч. 2 ст.135 Земельного кодексу України, продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди суперфіцію, емфітевзису) здійснюється виключно на земельних торгах, крім випадків, встановлених частинами другою і третьою статті 134 цього Кодексу. На земельних торгах не може бути використане переважне право купівлі.

5. Правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної скарги.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Щодо представництва прокурором інтересів держави в особі Брусилівської селищної ради, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з абзацами 1 і 2 частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до абзаців 1-3 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи його законним представником або суб`єктом владних повноважень.

В силу дії частин 3-5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження в якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Отже, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Аналогічну правову позицію викладено і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року в справі №912/2385/18.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року в справі №912/2385/18 зроблено висновок про те, що невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

При цьому, прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких відповідний орган не здійснює захисту своїх інтересів (аналогічні правові висновки наведені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16 квітня 2019 року в справі №910/3486/18, від 16 серпня 2018 року в справі №910/21265/17).

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Разом з тим прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Оскільки повноваження органів влади, зокрема, і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, тому суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи перевіряє доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

У даній справі прокурор обґрунтовує наявність «інтересів держави» у відновленні правового порядку в частині визначення меж компетенції органів державної влади, відновленні становища, яке існувало до порушення права власності Українського народу на землю, захист такого права.

У даному випадку порушуються соціальні та економічні інтереси держави, оскільки незаконна передача землі в оренду суперечить принципам регулювання земельних відносин в Україні, які закріплені у статті 14 Конституції України та статті 5 Земельного кодексу України.

Органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах є Брусилівська селищна рада Житомирського району Житомирської області.

При зверненні з позовом у даній справі в обґрунтування необхідності захисту інтересів держави прокурор вказав на неналежне здійснення позивачами своїх обов`язків.

Коростишівською окружною прокуратурою 03.03.2023 відповідно до вимог ст.23 Закону України «Про прокуратуру» на адресу Брусилівської селищної ради направлено повідомлення про стверджувальні порушення інтересів держави та необхідність вжиття заходів до їх відновлення.

Відповідно до інформації Брусилівської селищної ради від 21.03.2023 №04-18/377, остання не заперечує щодо пред`явлення позову з метою повернення земельних ділянок. При цьому, як вбачається з листа, орган місцевого самоврядування самостійно до суду не звернувся у зв`язку з недостатністю кадрового забезпечення. Таким чином, попри обізнаність Брусилівської селищної ради про допущені порушення при укладенні договорів оренди та суборенди спірних земельних ділянок, про наміри самостійно звернутися з відповідним позовом до суду органом місцевого самоврядування не заявлено.

При цьому, орендовані ОСОБА_1 земельні ділянки перебувають у комунальній власності позивача.

З огляду на встановлені вищевикладені обставини та з урахуванням правових висновків Верховного Суду, викладених, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року в справі №912/2385/18 та Верховного Суду від 16 серпня 2021 року в справі №910/21377/17, що зверненню прокурора з позовом у цій справі передувало відповідне листування з позивачем з дотриманням процедури встановленої частинами 3,4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", а тому, враховуючи звернення прокурора до компетентного органу та нездійснення позивачем захисту інтересів держави у спірних правовідносинах шляхом звернення до суду із відповідним позовом, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про доведення прокурором наявності підстав для звернення до суду з позовом в даній справі в інтересах держави в особі позивача.

Щодо визнання недійсним договору оренди землі від 25.02.2020 р., який укладений між Брусилівською селищною радою та ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає наступне.

На підставі рішення 42 сесії Брусилівської селищної ради 7 скликання № 1379 від 19.02.2020, між Брусилівською селищною радою (орендодавець) та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі від 25.02.2020.

Відповідно до п. 1 Договору, Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування земельні ділянки для ведення фермерського господарства земельні ділянки кадастровий номер :05:000:0989 площею 171,4828 га, кадастровий номер :05:000:0991 площею 60,9064 га та кадастровий номер :05:000:0990 площею 99,5524 га. Того ж дня, 25.02.2020 між Брусилівською селищною радою в особі голови селищної ради ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , підписано акт приймання-передачі, згідно з яким ОСОБА_1 отримав у строкову оренду вищевказані земельні ділянки.

Відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за ОСОБА_1 10.03.2020 зареєстровано право оренди земельної ділянки кадастровий номер :05:000:0989 за номером 35908193, 10.03.2020 зареєстровано право оренди земельної ділянки кадастровий номер :05:000:0991 за номером 35901332 та 10.03.2020 зареєстровано право оренди земельної ділянки кадастровий номер :05:000:0990 за номером 35902163.

У відповідності до указаної інформації між ОСОБА_1 та ФГ «Нона-6» 20.01.2022 укладено договір суборенди земельної ділянки площею 171,4828 га кадастровий номер :05:000:0989 та зареєстровано право суборенди 05.10.2022, номер запису про інше речове право 48063596.

Також між ОСОБА_1 та ФГ «Нона-8» 20.01.2022 укладена договір суборенди земельної ділянки площею 60,9064 га кадастровий номер :05:000:0991 та зареєстровано право суборенди 05.10.2022, номер запису про інше речове право 48064595.

Крім того, між ОСОБА_1 та ФГ «Нона-4» 20.01.2022 укладено договір суборенди земельної ділянки площею 99,5524 га кадастровий номер :05:000:0990 та зареєстровано право суборенди 05.10.2022, номер запису про інше речове право 48063076.

Поряд із цим, рішенням 32 сесії Брусилівської селищної ради 8 скликання від 19.10.2022 № 1248 «Про розгляд запиту ОСОБА_1 » відмовлено ОСОБА_1 в наданні дозволу на передачу земельних ділянок в суборенду ФГ «Нона-4», ФГ «Нона-6», ФГ «Нона-8».

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування, у тому числі на умовах оренди, врегульовані Земельним кодексом України та Законом України «Про оренду землі».

Відповідно до ч. 1 ст. 134 Земельного кодексу України земельні ділянки комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При цьому, ч. 2, 3 ст. 134 Земельного Кодексу України передбачає виключення, серед яких відсутня передача в оренду земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

03.04.2016 набрав чинності Закон України від 18.02.16 №1012-VІІІ «Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо проведення земельних торгів», яким виключено абзац 16 ч.2 ст.134 ЗК України, який передбачав передачу в оренду громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

Вказані зміни до ЗК України обумовлені тим, що місцеві громади втрачали значні кошти, оскільки рівень орендної плати при застосуванні неконкурентного порядку передачі земельних ділянок в оренду був суттєво нижчим, ніж nой, який мав би бути встановлений на аукціоні.

Відповідно до ч.2 ст.135 Земельного кодексу України продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюється виключно на земельних торгах, крім випадків, встановлених частинами другою і третьою статті 134 цього Кодексу. На земельних торгах не може бути використане переважне право купівлі.

Таким чином, необхідною умовою передачі в оренду земельної ділянки, що перебуває у комунальній власності, є проведення земельних торгів. Недотримання цієї процедури є порушенням чинного законодавства під час укладення договору оренди землі.

Також суди констатують, що підставою (стартом) усіх дій зі спірними земельними ділянками послужило Розпорядження №108. Однак судом встановлена фізична відсутність цього розпорядження, тому усі послідуючі дії слід вважати протиправними.

До суду не представлено доказів про проведення земельних торгів що спірних земельних ділянок, тому договір оренди від 25.02.2020 є таким, що укладений з порушенням вищевказаних вимог земельного законодавства, що є підставою для визнання його недійсним відповідно до ст. 215 ЦК України.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється.

Оскільки суд визнає недійсним договір оренди від 25.02.2020, то чинність договорів суборенди від 20.01.2022 припиняються. У зв`язку з втратою чинності договорів суборенди скасуванню підлягає державна реєстрація цих договорів суборенди. Такий спосіб захисту є належним, оскільки призведе до відновлення прав позивача, тому позов в цій частині судом першої інстанції правомірно задоволено.

Оскільки договір оренди є недійсним, а договори суборенди втратили чинність, то відсутні підстави для перебування спірних земельних ділянок у користуванні Фермерських господарств «Нона-4», «Нона-6», «Нона-8».

При цьому, суд першої інстанції вірно вказав на те, що норма статті 216 ЦК України (реституція) не може бути застосована у даному випадку, оскільки реституція застосовуються лише щодо сторони недійсного правочину. Тобто у даному випадку реституція могла б бути застосована стосовно ОСОБА_1 . Однак судом встановлено, що на даний час спірні ділянки перебувають у користуванні Фермерських господарств, які не є стороною недійсного договору оренди від 25.02.2020. Оскільки ОСОБА_1 на момент ухвалення цього рішення не є користувачем спірних земельних ділянок, то покладення на нього обов`язку їх повернути призведе до неможливості виконання такого судового рішення, тому позовна вимога до ОСОБА_1 про повернення ділянок задоволенню не підлягає.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що застосуванню підлягає стаття 152 ч.2 Земельного кодексу України, де вказано, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Оскільки земельні ділянки перебувають в користуванні Фермерських господарств «Нона-4», «Нона-6», «Нона-8» без правових підстав, що є порушенням прав позивача, суд першої інстанції у відповідності до норм чинного законодавства, правомірно, зобов`язав цих відповідачів повернути ділянки позивачу.

Також, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про скасування державної реєстрації прав оренди, оскільки відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі визнання на підставі судового рішення недійсними документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, відповідні права припиняються.

Також ця норма вказує на те, що у разі визнання на підставі судового рішення недійсними документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, відповідні права повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором.

Таким чином факт визнання недійсним договору оренди призводить до внесення відповідних записів до реєстру, тому скасування державної реєстрації прав, які виникли з договору оренди, є неналежним та зайвим способом захисту.

Щодо заяви відповідача про застосування позовної давності суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що такий строк прокурором (позивачем) не пропущено, оскільки відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Також, місцевий господарський суд вірно вказав на те, що зустрічний позов задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ст.21 частини 6 Закону України "Про оренду землі" у разі визнання недійсним у судовому порядку договору оренди землі отримана орендодавцем орендна плата за фактичний строк оренди землі не повертається.

Щодо доводів апеляційної скарги, що суд першої інстанції в порушенням норм матеріального не прийняв до уваги Розпорядження голови Брусилівської районної державної адміністрації від 14.04.2010 №108 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок», яким надано дозвіл гр. ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 320га для передачі в оренду на 49 років для ведення фермерського господарства, (а.с.58,138 том 1), суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, за заявою Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, за фактом можливого підроблення розпоряджень голови Брусилівськокої РДА, Брусилівським відділенням поліції Коростишівського відділу поліції ГУНП в Житомирській області 30.05.2019 розпочато кримінальне провадження №0000141 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що Брусилівською районною адміністрацією 14.04.2010 за №108 прийнято розпорядження не про надання дозволу ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, а про затвердження технічної документації з землеустрою ОСОБА_5 ..

Вказані обставини підтверджуються матеріалами клопотання Брусилівської селищної ради про долучення додаткових доказів від 20.06.2023 №04-26/1177/23.

Так, відповідно до Журналу реєстрації розпоряджень голови райдержадміністрації з основної діяльності за 2010 рік за № 108 від 14.04.2010 зареєстровано розпорядження про затвердження технічної документації із землеустрою ОСОБА_5 , а не про надання дозволу ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

За результатами досудового розслідування 12.08.2019 слідчим винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки у відсутність оригіналів розпоряджень №108 та №109, наданих ОСОБА_1 у копіях, відсутня можливість проведення криміналістичної експертизи розпоряджень №108 та №109 з метою встановлення їх дійсності.

У відповідності до вимог ч.6 ст.91 ГПК України, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу.

Під час розгляду справи прокурором заявлено клопотання про витребування у ОСОБА_1 оригіналу розпорядження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив про наявність у нього засвідченої нотаріусом копії розпорядження Брусилівської районної адміністрації №108 від 14.04.2010.

Протокольною ухвалою від 27.06.2023 частково задоволено клопотання прокурора та витребувано у ОСОБА_1 нотаріально засвідчену копію вказаного розпорядження.

Однак, відповідачем вимоги ухвали суду так і не виконано, нотаріально посвідченої копії розпорядження не надано.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідачем не доведено обставини, на які він посилався. Відтак, судом підставно не взято до уваги подану відповідачем копію розпорядження Брусилівської районної адміністрації №108 від 14.04.2010.

Враховуючи вище викладене, судова колегія вважає, що місцевий господарський суд надав належну оцінку тим доказам, які були представлені суду, висновки суду не суперечать матеріалам справи, порушень у застосуванні норм матеріального права не встановлено.

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Отже, судом першої інстанції за результатами розгляду справи було прийнято законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення, а скаржником в апеляційній скарзі вищенаведені висновки суду першої інстанції не спростовано.

6.Висновки за результатами апеляційного розгляду.

Таким чином, у апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б прийти до висновку про помилковість рішення суду першої інстанції.

Виходячи з положень статті 11 ГПК України, апеляційний суд виходить з того, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відтак, застосовуючи наведену практику європейського суду, апеляційний суд вважає що, враховуючи зміст статті 269 ГПК України, надавши оцінку основним доводам апеляційної скарги, а також не встановивши у рішенні суду першої інстанції неправильного застосування норм матеріального права в сукупності з відсутніми порушеннями норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, прийшла до висновку про відсутність таких доводів, які б були оцінені як переконливі і достатні для скасування рішення суду.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів за наслідком апеляційного перегляду приходить до висновку, що доводами апеляційної скарги висновків господарського суду не спростовано, підстав скасування чи зміни рішення, передбачених ст.277-279 Господарського процесуального кодексу України не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення господарського суду - без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно ст.129 ГПК.

Керуючись ст.ст.269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Житомирської області від 18.03.2024 р. у справі №906/631/23 - залишити без задоволення, рішення Господарського суду Житомирської області - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції в порядку ст.284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №906/631/23 повернути Господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "28" червня 2024 р.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Василишин А.Р.