ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

01.07.2024м. ДніпроСправа № 904/2753/24

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Назаренко Н.Г., розглянувши заяву: Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший дім", м. Одеса до боржника: Фізичної особи-підприємця Рожко Людмили Вікторівни, смт. Петропавлівка, Петропавлівський район, Дніпропетровська область про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості в розмірі 294 375,26 грн., з яких 251 581,09 основний борг, 5 070,76 грн. інфляційні втрати, 3 567,50 грн. 3% річних та 34 155,91 грн. - пеня.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Дніпропетровської області 24.06.2024 надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший дім" (далі - заявник) про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Рожко Людмили Вікторівни (далі - боржник) заборгованості в розмірі 294 375,26 грн., з яких 251 581,09 основний борг, 5 070,76 грн. інфляційні втрати, 3 567,50 грн. 3% річних та 34 155,91 грн. - пеня за договором зберігання № ДП0923/03 від 06.09.2023.

Судом перевірено зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. За результатами такої перевірки встановлено, що заява про видачу судового наказу підсудна Господарському суду Дніпропетровської області.

Водночас, розглянувши заяву та подані Товариством з обмеженою відповідальністю "Перший дім" докази, суд приходить до висновку про необхідність відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу з таких підстав.

Частиною другою статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

За усталеною правозастосовною судовою практикою наявність спору про право вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи з характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви.

Відтак, звертаючись до суду за видачею судового наказу, заявник повинен надати документи, що вказують на безспірність його грошових вимог.

Згідно з частиною першою статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо:

1) заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу;

2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;

3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу;

4) наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу;

5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою;

6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ;

7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 цієї статті;

8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу;

9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

Господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема, наказного провадження (частини 1, 2, 4 статті 12 Господарського процесуального кодексу України).

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи - у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями Розділу ІІ ГПК України.

Так, статтею 147 ГПК України унормовано, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці.

Відповідно до ст. 148 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

З вищевикладеного вбачається, що наказне провадження передбачає можливість стягнення неоспорюваної заборгованості, за заявою особи, якій належить право вимоги про стягнення неоспорюваної грошової заборгованості за письмовими договорами, яка не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів. З цією метою, насамперед, необхідно встановити факт настання строку виконання боржником зобов`язання, перевірити його розмір.

Зі змісту заяви про видачу судового наказу вбачається, що заявник пред`являє вимоги до боржника про стягнення заборгованості в розмірі 294 375,26 грн., з яких 251 581,09 основний борг, 5 070,76 грн. інфляційні втрати, 3 567,50 грн. 3% річних та 34 155,91 грн. - пеня. У поданій заяві заявник зазначає, що між ТОВ «ПЕРШИЙ ДІМ» («Поклажодавець», Заявник) та ФОП Рожко Людмилою Вікторівною («Зберігач», Боржник) був укладений Договір зберігання № ДП0923/03 від 06.09.2023 року, згідно умов якого Зберігач зобов`язується зберігати товари, передані йому Поклажодавцем (надалі іменуються "Товари") і повернути такі товари у схоронності. (п.1.1. договору).

Назва, загальна кількість, розгорнута номенклатура Товару, що передається на відповідальне зберігання визначаються Поклажодавцем у Акті приймання-передачі товару (п.1.2. договору).

06.09.2023 згідно Акту приймання-передачі (Додаток 1 до Договору) Поклажодавцем було передано Зберігачу на зберігання на складі Зберігача майно (товар) на суму 251 581,09 грн.

Відповідно до п. 1.3. договору, вартість кожної окремої товарної позиції (товару що передається на зберігання) визначається згідно офіційного цінника Поклажодавця.

Згідно п. 1.4. договору, вартість переданого товару визначається в акті(ах) приймання- передачі, та не може перевищувати 251 581, 09 грн.

Зберігач зобов`язаний: 1) під час прийняття товарів провести за власний рахунок огляд товарів, визначити їх кількість та зовнішній стан; 2) при виявленні пошкодження товарів скласти про це акт і повідомити Поклажодавця; 3) якщо Зберігач без зволікання не повідомить Поклажодавця про можливі ризики ушкодження Товару, Зберігач несе відповідальність за збитки, спричиненні таким неповідомленням; 4) видати Поклажодавцеві підписаний Зберігачем Акт приймання-передачі товару, що підтверджує прийняття товару на зберігання; 5) повідомити Поклажодавця при зміні умов зберігання, за 30 (тридцять) днів до таких змін; 6) Після закінчення дії договору зберігання повернути Товар Поклажодавцю або викупити його у Поклажодавця; 7) на першу вимогу Поклажодавця повернути товар, прийнятий на зберігання, навіть коли передбачений даним Договором строк його зберігання не закінчився. 8) Якщо внаслідок пошкодження Продукції її якість змінилась настільки, що вона не може бути використана за первісним призначенням Поклажодавець має право відмовитись від неї, а Зберігач зобов`язаний відшкодувати вартість такої Продукції або придбати її впродовж 10 днів з дня отримання вимоги Поклажодавця. (п. 2.1. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору Поклажодавець передає Зберігачу товар на зберігання визначений в Акті приймання-передачі товару.

Пунктом 3.2. договору встановлено, що передача товару на зберігання від Поклажодавця Зберігачу здійснюється на складі Зберігача.

Відповідно до п. 5.1. договору, зберігач несе відповідальність за збереження і цілісність Продукції з дати передачі на зберігання і до дати повернення Поклажодавцю. У випадку знищення або ушкодження Продукції, яка зберігається, або її частини, Зберігач зобов`язаний відшкодувати вартість такої Продукції або придбати її (ч.8 п.2.1. цього Договору).

Відповідно до п.7.2.договору, Договір діє до 31.12.2023 року.

Заявник зазначає, що в грудні 2023 року Заявник та Боржник домовились, що згідно Договору Боржник до кінця грудня 2023 року викупає у Заявника Товар, переданий на зберігання за вартістю згідно Акту приймання-передачі, а саме: 251 581,09 грн.

Проте кошти у розмірі 251 581,09 грн. за Товар Боржник не передав Заявнику ані в обумовлені строки до 31.12.2023 року, ані пізніше, як обіцяв - у лютому та березні місяці 2024 року.

Заявник стверджує, свої зобов`язання перед ФОП Рожко Людмила Вікторівна згідно Договору зберігання №ДП0923/03 від 06.09.2023 виконав належним чином і в повному обсязі, що підтверджується підписаним Боржником Актом приймання-передачі від 06.09.2023, а ФОП Рожко Людмила Вікторівна не виконала ані письмових зобов`язань перед ТОВ «ПЕРШИЙ ДІМ» щодо оплати отриманого за Договором Товару, ані усних домовленостей щодо строків оплати за куплений Товар до 31.12.2023 (закінчення строку дії

Договору).

Заявник просить видати судовий наказ про стягнення з боржника 251 581,09 грн. за вартості переданого на зберігання товару за Договору зберігання №ДП0923/03 від 06.09.2023.

Отже, заявник зобов`язаний довести суду шляхом подання доказів факт настання права вимагати від боржника сплати вартості переданого на зберігання товару в сумі в розмірі 251 581,09 грн.

Дослідивши матеріали поданої заяви, суд зазначає, що заявником документально не доведено виникнення права в останнього вимагати сплати вартості переданого на зберігання товару в сумі в розмірі 251 581,09 грн. і, як наслідок, нарахування штрафних санкцій та безспірність його грошових вимог, що не відповідає вимогам пункту 4 частини третьої статті 150 Господарського процесуального кодексу України.

Наявність усних домовленостей між сторонами не підтверджена документально та не може бути прийнята судому як доказ.

За вказаних обставин із поданої заяви про видачу судового наказу не вбачається порушення права грошової вимоги заявника про стягнення з боржника заявленої до стягнення суми, з огляду на викладене, суд відмовляє у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Рожко Людмили Вікторівни заборгованості в розмірі 294 375,26 грн., з яких 251 581,09 основний борг, 5 070,76 грн. інфляційні втрати, 3 567,50 грн. 3% річних та 34 155,91 грн. - пеня за договором зберігання № ДП0923/03 від 06.09.2023.

За приписами пунктів 1, 8 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу, а також якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення недоліків (ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною другою статті 148 Господарського процесуального кодексу України за вимогою, що зазначена в заяві, заявник вправі звернутися до суду з позовом в порядку спрощеного позовного провадження.

У цьому разі сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 150, 152 - 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Перший дім" у задоволенні заяви про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Рожко Людмили Вікторівни (далі - боржник) заборгованості в розмірі 294 375,26 грн., з яких 251 581,09 основний борг, 5 070,76 грн. інфляційні втрати, 3 567,50 грн. 3% річних та 34 155,91 грн. - пеня за договором зберігання № ДП0923/03 від 06.09.2023- повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 01.07.2024.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.Г. Назаренко