УХВАЛА

08 липня 2024 року

м. Київ

cправа № 910/11995/23

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:

Бакуліної С. В. (доповідач),

розглянувши матеріали касаційної скарги фізичної особи-підприємця Кукулєвської Катерини Сергіївни

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.05.2024 (головуючий суддя - Мальченко А.О., судді: Агрикова О.В., Козир Т.П.)

у справі №910/11995/23

за позовом фізичної особи-підприємця Кукулєвської Катерини Сергіївни

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА"

про визнання недійсним договору та додатків,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року фізична особа-підприємець Кукулєвська Катерина Сергіївна (далі також ФОП Кукулєвська К.С.) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" про:

- визнання недійсним пункту 1 договору №43936 -КС-002 про надання кредиту від 01.02.2022 в частині процентної ставки, комісії за надання Кредиту та орієнтовної вартості наданого Кредиту;

- визнання недійсним пункту 3 договору №43936 -КС-002 про надання кредиту від 01.02.2022;

- визнання недійсними додаткових угод №1 від 26.02.2022 та №2 від 12.03.2022 до договору №43936 -КС-002 про надання кредиту від 01.02.2022.

Господарський суд міста Києва рішенням від 21.12.2023 у справі №910/11995/23, яке Північний апеляційний господарський суд залишив без змін постановою від 22.05.2024, у задоволенні позовних вимог ФОП Кукулєвської К.С. відмовив.

ФОП Кукулєвська К.С. звернулася 19.06.2024 через систему "Електронний суд" до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.05.2024 у справі №910/11995/23 скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ФОП Кукулєвської К.С. задовольнити.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд вважає за необхідне залишити її без руху з огляду на таке.

Згідно статті 292 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, вона залишається без руху.

1. Зазначення судових рішень, що оскаржуються.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 290 ГПК у касаційній скарзі повинні бути зазначені судові рішення, що оскаржуються.

Як убачається з описової та мотивувальної частин касаційної скарги ФОП Кукулєвська К.С. не погоджується з постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.05.2024 та рішенням Господарського суду міста Києва від 21.12.2023 у справі №910/11995/23. Однак в прохальній частині касаційної скарги, скаржниця просить скасувати лише постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.05.2024 у цій справі.

Суд зазначає, що вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, повинні бути повними та однозначними, зокрема, містити інформацію про судове рішення яке оскаржується. Оскільки правильність оформлення касаційної скарги, її змісту та форми покладається саме на заявника касаційної скарги, а описова та мотивувальна частини касаційної скарги не співпадають з прохальною частиною касаційної скарги, суд звертає увагу скаржниці на необхідність уточнення/конкретизування судових рішень, які вона оскаржує.

Подана ФОП Кукулєвською К.С. касаційна скарга не відповідає вимогам пункту 4 частини другої статті 290 ГПК щодо її змісту, а саме щодо зазначення судових рішень, що оскаржуються.

У зв`язку з вищенаведеним, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без руху відповідно до частини другої статті 292 ГПК.

2. Щодо підстав касаційного оскарження судових рішень.

Пунктом 5 частини другої статті 290 ГПК унормовано, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 287 ГПК учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині 3 цієї статті.

Пунктом третім частини другої статті 287 ГПК передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Зазначаючи підставу касаційного оскарження наведених судових рішень, скаржниця посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 287 ГПК), та обґрунтовує її тим, що при ухваленні оскаржуваних рішень судами попередніх інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Так, якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність випадку, передбаченого пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК, він повинен зазначити конкретну норму права/норми права, висновок щодо застосування якої необхідно зробити Верховному Суду.

Скаржницею не дотримано вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК, оскільки в касаційній скарзі нею не наводиться відповідної норми (норм) права (щодо застосування якої/яких відсутній висновок Верховного Суду), єдину практику застосування якої (яких) необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання, та не обґрунтовано, в чому полягає непогодження із ним.

Верховний Суд не бере до уваги обґрунтування касаційної скарги ФОП Кукулєвської К.С. посиланням на те, що касаційна скарга стосується питання права. Яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики у спорах про визнання договорів про надання кредитів для здійснення підприємницької діяльності недійсними, оскільки у пункті 2 частини третьої статті 287 ГПК України унормовано випадки ("а" - "г") лише при касаційному оскарженні судових рішень у малозначних справах та у справах з ціною позову до п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У зв`язку з вищенаведеним, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без руху відповідно до частини другої статті 292 ГПК.

Отже, способом усунення недоліків касаційної скарги ФОП Кукулєвська К.С. на постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.05.2024 у справі №910/11995/23 є викладення касаційної скарги у новій редакції щодо обґрунтування підстав касаційного оскарження, а саме навести норми (норму) права (щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду), єдину практику застосування яких (якої) необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання, та в чому полягає непогодження із ним.

3. Щодо сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено у Законі України "Про судовий збір".

Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви майнового характеру, становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а з позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2023 установлено у розмірі 2 684 грн.

Скаржниця оскаржує судові рішення попередніх інстанцій, якими відмовлено в задоволенні чотирьох вимог немайнового характеру.

Підпунктом 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" унормовано, що за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду судовий збір встановлений у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

З урахуванням викладеного при поданні касаційної скарги мав бути сплачений судовий збір у сумі 17 177,60 грн ((2 684,00 х 4-ри немайнові вимоги х 200 % ставка) х 0,8 коефіцієнт).

Скаржницею до касаційної скарги додано квитанцію від 19.06.2024 №91 про сплату судового збору у розмірі 4 000 грн, що свідчить про часткову сплату судового збору.

Отже, ФОП Кукулєвській К.С. необхідно надати Верховному Суду належні документи, що підтверджують сплату судового збору у розмірі 13 177,60 грн, що становить різницю між сумою судового збору, який необхідно сплатити скаржниці, та фактично нею сплаченим.

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Ураховуючи викладене, касаційна скарга ФОП Кукулєвської К.С. на постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.05.2024 у справі №910/11995/23 підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК, із наданням скаржниці строку для усунення недоліків, а саме подання Верховному Суду: (1) касаційної скарги у новій редакції з уточненням /конкретизуванням вимог касаційної скарги в частині судових рішень, які вона оскаржує, та наведенням відповідної/відповідних норми/норм права (щодо застосування якої/яких відсутній висновок Верховного Суду), єдину практику застосування якої (яких) необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання, та обґрунтувати, в чому полягає непогодження із ним; (2) документа про сплату (зарахування) судового збору за подання касаційної скарги у сумі 13 177,60 грн за наведеними нижче реквізитами:

- Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102;

- Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783;

- Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

- Код банку отримувача (МФО): 899998;

- Рахунок отримувача: UA0026007;

- Код класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)".

Суд звертає увагу скаржниці на те, що необхідними реквізитами для ідентифікації скарги є, зокрема, номер справи, в межах якої подається відповідна скарга, та дата судового рішення, що оскаржується.

Реквізити рахунків для зарахування судового збору за подання касаційної скарги розміщено також на офіційному вебсайті Верховного Суду.

При цьому звертається увага на те, що заяву про усунення недоліків та касаційну скаргу в новій редакції, подані на виконання приписів цієї ухвали, необхідно також надіслати іншим учасникам справи, надавши Суду докази такого надіслання.

Згідно з частиною четвертою статті 174 та частиною другою статті 292 ГПК, якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулась із касаційною скаргою.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 287, 290, 292, 314 ГПК, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Кукулєвської Катерини Сергіївни на постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.05.2024 у справі №910/11995/23 залишити без руху.

2. Надати скаржниці строк для усунення недоліків касаційної скарги, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали.

3. Роз`яснити фізичній особі-підприємцю Кукулєвській Катерині Сергіївні, що невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали є підставою для повернення касаційної скарги без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя С. В. Бакуліна