ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року м. Черкаси Справа № 925/362/24

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Вовчанській К.Ю., за участі прокурора відділу Черкаської обласної прокуратури Чустрака Д.В. та представників сторін: позивача-1 не з`явились, позивача-2 Кирмана В.О. за довіреністю, відповідача адвоката Плахи О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Черкаси справу за позовом Заступника керівника Черкаської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Центрального округу, Черкаської міської ради до Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» про стягнення 1253432грн. 81 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Черкаської обласної прокуратури звернувся в Господарський суд Черкаської області з позовом в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Центрального округу (позивач-1), Черкаської міської ради (позивач-2) до Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» (далі-відповідач) про стягнення:

1253432 грн. 81 коп. шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища у сфері охорони атмосферного повітря, перерахувавши на розрахунковий рахунок: р/р UA0023759, отримувач ГУК у Черкаській області /тг м. Черкаси, код отримувача (ЄДРПОУ) 37930566 для зарахування надходжень по коду класифікації доходів бюджету 24062100 «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності» Казначейство України;

відшкодування судових витрат.

Позов обґрунтований порушенням відповідачем, зокрема вимог ст. 10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», а саме здійснення наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, з перевищенням затверджених граничнодопустимих викидів стаціонарними джерелами, які встановлені дозволом на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами від 30.11.2015 року № -096, виданого Міністерством екології та природних ресурсів України. Виявлені порушення зафіксовані у актах позивача-1 № 96/3/4/2020/ПЗ від 17.11.2020 року, № 59/03/4-10/2021/ПЗ від 08.06.2021 року, виданих на їх виконання приписах №№ 03/4-11/61/2020 від 01.12.2020 року, № 37/03/4-11/2021 від 15.06.2021 року, протоколі вимірювань вмісту заборонених речовин в організованих викидах стаціонарних джерел, складених за результатом проведеної позапланової перевірки за участю відповідача та останнім не заперечувались, однак, виконані останнім лише 18.10.2023 року. Прокурор вказав про наявність правових підстав для притягнення відповідача до цивільної відповідальності у вигляді відшкодування шкоди, встановивши наявність усіх необхідних елементів складу цивільного правопорушення, зокрема: протиправної поведінки відповідача, яка виявилась у наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря; безпосереднього причинного зв`язку між шкодою і протиправною поведінкою відповідача, адже шкода виступає об`єктивним наслідком поведінки відповідача через недотримання природоохоронного законодавства, самої шкоди та вини.

Ухвалами Господарського суду Черкаської області від 29.03.2024 року, 30.04.2024 року, після усунення недоліків встановлених ухвалою суду від 25.03.2024 року, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 925/362/24 за правилами загального позовного провадження,призначено підготовче засідання у справі, яке за клопотанням позивача, відкладено на 12.06.2024 року.

Відповідач в особі представника подав через систему «Електронний суд»:

04.04.2024 року заяву про визнання позову (вх. № 5888/24,т.1 а.с. 162-166), в якій просив закрити провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 139272 грн. та в частині стягнення 2089 грн. 09 коп. судового збору, повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого ним судового збору, задовольнити позовні вимоги в частині стягнення 1114160 грн. 81 коп. боргу та 8356 грн. 02 коп. судового збору, а також просив розстрочити виконання рішення суду на один рік з моменту прийняття рішення рівними частинами;

29.04.2024 року клопотання (вх. № 7182/24,т.1 а.с. 197), в якому просив долучити до матеріалів справи докази часткового погашення боргу, згідно з платіжною інструкцією №261 від 17.04.2024 року на суму 34818 грн. (а.с. 200);

12.06.2024 року клопотання (вх. № 9512/24,т.1 а.с. 246), в якому просив долучити до матеріалів справи докази часткового погашення боргу, згідно з платіжною інструкцією №327 від 24.05.2024 року на суму 34818 грн. (т.1 а.с. 249);

Представник позивача-1 подав через систему «Електронний суд» 28.05.2024 року, 29.05.2024 року клопотання (вх. №8645/24, № 8651/24, т.1 а.с. 225, 231), в яких підтримав вимоги позовної заяви, просив їх задовольнити, залишив на розсуд суду заяву відповідача про визнання позову.

Представник позивача-2 подав через систему «Електронний суд» 10.06.2024 року клопотання (вх. №9315/24, т.1 а.с. 238), в якому надав довідку Департаменту фінансової політики Черкаської міської ради № 3052-01-01-21 від 06.06.2024 року щодо розрахунків відповідача та сплатою ним збитків у розмірі 208908 грн., яку просив долучити до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 12.06.2024 року (в протоколі судового засідання) підготовче провадження у справі №925/362/24 закрито, призначено справу до судового розгляду по суті на 25.06.2024 року.

В судове засідання 25.06.2024 року позивач-1 явку представника не забезпечив, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, в поданих суду 28.05.2024 року, 29.05.2024 року клопотаннях підтримав позовні вимоги.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 202 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача-1 за наявними в ній матеріалами.

В засіданні суду 25.06.2024 року прокурор та представник позивача-2 підтвердили часткову сплату відповідачем боргу, прокурор заявив клопотання про повернення судового збору у відповідній частині, решту вимог позовної заяви, підтримали і просили суд позов задовольнити, клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду залишили на розсуд суду, представник відповідача визнав позовні вимоги з урахуванням проведених проплат, просив розстрочити виконання рішення суду на один рік рівними частинами.

Згідно із ст.ст. 233 ч. 6, 240 ч. 1 ГПК України, у судовому засіданні 25.06.2024 року судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вислухавши пояснення прокурора, представників позивача-2, відповідача, дослідивши подані прокурором, сторонами заяви по суті справи, наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє частково з таких підстав.

Міністерство екології та природніх ресурсів України 30.11.2015 року, на підставі висновку установи державної санітарно-епідеміологічної служби України №04.03-08-6588/17 від 20.11.2015 року, видано відповідачу Публічному акціонерному товариству «Черкаське хімволокно» (в подальшому Приватне акціонерне товариство Черкаське хімволокно) дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами № -096 (т.1 а.с. 31) з терміном дії по 30.11.2022 року. В додатку до дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами № -096 вказано, зокрема об`єкт промисловий майданчик основний майданчик ВП «Черкаська ТЕЦ`ПАТ «Черкаське хімволокно» за адресою: 18013, Черкаська обл., м. Черкаси, просп.. Хіміків, 76, а також умови, які встановлюються на дозволі на викиди, із дозволеними обсягами викидів перерахованих забруднюючих речовин (т.1 а.с. 31 на звороті-41).

Позивачем-1 - Державною екологічною інспекцією Центрального округу упродовж 17.11.2020 року - 24.11.2020 року, на підставі наказу № 06/27/686 від 09.11.2020 року, на основному майданчику відповідача, за адресою: проспект Хіміків, 76, м. Черкаси, 18000, проведено позапланову перевірку щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства. За результатами перевірки складено акт № 96/3/4/2020/ПЗ від17.11.2020 року (т.1 а.с. 43-61), в якому зафіксовано наднормативні викиди забруднюючих речовин (оксид азоту та оксид вуглецю від ДВ № 2 ДУ №№ 5, 6, 7, 8) в атмосферне повітря, з перевищенням затверджених граничнодопустимих викидів стаціонарними джерелами, які встановлені дозволом на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами від 30.11.2015 року № -096, що є порушенням ст.ст. 10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря». Вказані понаднормові викиди зафіксовано відділом інструментально-лабораторного контролю Державної екологічної інспекції Центрального округу проведеними замірами 20.11.2020 року та 23.11.2020 року на джерелах утворення викидів (ДУ) №№ 5, 6, 7 що підтверджується протоколом вимірювань вмісту заборонених речовин в організованих викидах стаціонарних джерел № 12-20. від 26.11.2020 року (т.1 а.с. 62-63)

27.11.2020 року позивачем-1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 005219 на начальника відділу з охорони навколишнього природного середовища відповідача Журавля А.Ю. у розмірі 765 грн. (т.1 а.с. 64--65), який сплачений відповідачем у добровільному порядку 09.12.2020 року (т.1 а.с. 66) .

01.12.2020 року позивачем-1 за № 03/4- 11/61/2020 видано припис відповідачу на усунення виявлених під час позапланової перевірки від 17.11.2020 року порушень вимог природоохоронного законодавства у сфері охорони атмосферного повітря (т.1 а.с. 67-85), зокрема, п.п. 2, 3, 4 якого приписано не допускати здійснення наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу (з дати отримання припису), надати до Державної екологічної інспекції Центрального округу (за підписом керівника, головного бухгалтера, завірену мокрою печаткою підприємства) довідку про кількість годин роботи джерела, а саме: котли №№ 7, 8 за період з 30.07.2019 року по дату усунення порушень та котли №№ 5, 6 за період з 23.11.2020 року по дату усунення порушень (через 10 днів з дати отримання припису) та отримати на додаткові джерела дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря (до 01.03.2021 року).

Вказаний припис відповідачем отримано 03.12.2020 року.

За результатами повторної планової перевірки позивача-1 проведеної у 2021 році складено акт № 59/03/4-10/2021/ПЗ від 08.06.2021 року, на підставі якого 15.06.2021 року видано відповідачу припис за № 37/03/4-11/2021 (т.1 а.с. 86-88), зокрема, п.п. 2, 3, 4 якого приписано не допускати здійснення наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу (з дати отримання припису), надати до Державної екологічної інспекції Центрального округу (за підписом керівника, головного бухгалтера, завірену мокрою печаткою підприємства) довідку про кількість годин роботи джерела, а саме: котли №№ 7, 8 за період з 30.07.2019 року по дату усунення порушень та котли №№ 5, 6 за період з 23.11.2020 року по дату усунення порушень (через 10 днів з дати отримання припис) та отримати на додаткові джерела дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря (до 08.10.2021 року).

Вказаний припис відповідачем отримано 24.06.2021 року.

25.05.2022 року, 17.04.2023 року, 29.06.2023 року позивач-1, у зв`язку з невиконанням відповідачем приписів № 03/4- 11/61/2020 від 01.12.2020 року, № 37/03/4-11/2021 від 15.06.2021 року, звертався до нього із листами №№ 03.4-17/1508, 03.4-10/1712, 03.4-10/25725 (т.1 а.с. 89-95), в яких вимагав надати докази щодо їх виконання.

18.10.2023 року відповідач остаточно надав позивачу-1 довідку №993 (т.1 а.с. 96), в якій надав запитувані дані по котлах №№5, 6, 7 та повідомив про виведення вказаних котлів на ремонт.

30.11.2023 року позивач-1 звернувся до відповідача з претензією № 70/07-16/23 (т.1 а.с. 97-98), в якій пропонував відшкодувати збитки, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря на суму 1253432 грн. 81 коп., розрахованих на підставі Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України № 277 від 28.04.2020 року та на підставі довідки відповідача від 18.10.2023 року. До претензії додав розрахунок розмірів відшкодування (т.1 а.с. 99).

21.11.2023 року відповідач листом № 1096/1, на претензію позивача-1, повідомив про визнання своїх зобов`язань, а також скрутне фінансове становище товариства, просив розглянути можливість оплати нарахованих збитків рівними платежами впродовж 36 місяців, починаючи з січня 2024 року відповідно до наданого графіку (т.1 а.с. 100-101).

Із наданих позивачем-2 довідки Департаменту фінансової політики Черкаської міської ради № 3052-01-01-21 від 06.06.2024 року, відповідачем платіжних інструкцій, вбачається, що після звернення прокурора до суду з даною позовною заявою, відкриття провадження у справі № 925/362/24 відповідачем добровільно сплачено позивачу заборгованість у сумі 208908 грн.

Збитки у розмірі 1044524 грн. 81 коп., завдані відповідачем наднормативними викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря залишаються не відшкодованими.

Згідно з ст.ст. 13, 14 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом з ст.ст. 11, 15, 16 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення правовідношення, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом ст. 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси. Згідно з ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог: а) раціонального і економного використання природних ресурсів на основі широкого застосування новітніх технологій; б) здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища; в) здійснення заходів щодо відтворення відновлюваних природних ресурсів; г) застосування біологічних, хімічних та інших методів поліпшення якості природних ресурсів, які забезпечують охорону навколишнього природного середовища і безпеку здоров`я населення; д) збереження територій та об`єктів природно-заповідного фонду, а також інших територій, що підлягають особливій охороні; е) здійснення господарської та іншої діяльності без порушення екологічних прав інших осіб; є) здійснення заходів щодо збереження і невиснажливого використання біологічного різноманіття під час провадження діяльності, пов`язаної з поводженням з генетично модифікованими організмами. При використанні природних ресурсів має забезпечуватися виконання й інших вимог, встановлених цим Законом та іншим законодавством України.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» нормативи гранично допустимих викидів забруднюючих речовин та їх сукупності, які містяться у складі пилогазоповітряних сумішей, що відводяться від окремих типів обладнання, споруд і надходять в атмосферне повітря від стаціонарних джерел, встановлюються з метою забезпечення дотримання нормативів екологічної безпеки атмосферного повітря з урахуванням економічної доцільності, рівня технологічних процесів, технічного стану обладнання, газоочисних установок.

За змістом ч. 1 ст. 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» суб`єкти господарювання, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов`язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов`язані, зокрема, здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо. Частиною 6 ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» передбачено, що викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися на підставі дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до першої групи, суб`єкту господарювання, об`єкт якого знаходиться на території зони відчуження, зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення. Відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони атмосферного повітря передбачена ст. 33 Закону України «Про охорону атмосферного повітря». Зокрема, відповідальність згідно із законом несуть особи, винні у викидах забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноважених на те органів виконавчої влади відповідно до закону.

Статтею 34 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» визначено, що шкода, завдана порушенням законодавства про охорону атмосферного повітря, підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Положеннями ст.ст. 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 28.04.2020 № 277, затверджено Методику розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря (далі - Методика). Методика застосовується державними інспекторами України з охорони навколишнього природного середовища та державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища відповідних територій (далі - державні інспектори) при розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, що виявлені за результатами державного нагляду (контролю) за додержанням суб`єктами господарювання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в частині охорони атмосферного повітря. (п. 1.4. Методики). При цьому час роботи джерела в режимі наднормативного викиду визначається з моменту вчинення порушення до моменту його усунення, з урахуванням фактично відпрацьованого часу.

Факт наднормативного викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря встановлюється державними інспекторами за результатами інструментально лабораторних методів контролю, документальної перевірки суб`єкта господарювання та/або розрахунковими методами (п. 2.2. Методики).

Пунктом 3.1. Методики передбачено, що розрахунок маси наднормативного викиду забруднюючої речовини в атмосферне повітря від джерела викиду забруднюючих речовин, віднесеного до основних джерел викидів, здійснюється за відповідною формулою, зазначеної в п. 3.1. Методики.

При цьому, п. 4.1. Методики визначено, що розмір відшкодування збитків за наднормативний викид однієї тонни забруднюючої речовини в атмосферне повітря розраховується на основі розміру мінімальної заробітної плати, установленої на дату виявлення порушення, помноженої на коефіцієнт 1,1, з урахуванням регулювальних коефіцієнтів (додатки 1, 2) і показника відносної небезпечності кожної забруднюючої речовини. Розмір збитків розраховується за відповідно формулою, зазначеної в п. 4.1. Методики.

За правовою природою спірні правовідносини сторін віднесені до відносин не договірних зобов`язань відшкодування шкоди.

Відшкодування позадоговірної шкоди, за своєю правовою природою є деліктною відповідальністю.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди втілено у ст. 1166 ЦК України. Відповідно до цієї норми закону майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою, в свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

Також слід зазначити, що шкода, заподіяна внаслідок порушення природоохоронного законодавства, повинна відшкодовуватись у розмірах, які визначаються на підставі затверджених у встановленому порядку такс і методик обрахування розмірів шкоди, що діють на час здійснення порушення або, у разі неможливості встановлення часу здійснення порушення, - на час його виявлення. Відсутність таких такс або методик не може бути підставою для відмови у відшкодуванні шкоди (п. 66 постанови Верховного Суду від 02.02.2021 у справі № 911/2005/13).

З огляду на викладені обставини справи і наведені норми законодавства суд вбачає, що за результатом проведеної позивачем-1 перевірки дотримання відповідачем вимог природоохоронного законодавства, встановлені факти порушення вимог ст. 10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», а саме здійснення наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, з перевищенням затверджених граничнодопустимих викидів стаціонарними джерелами, які зазначені у актах № 96/3/4/2020/ПЗ від 17.11.2020 року, № 59/03/4-10/2021/ПЗ від 08.06.2021 року, а також складених на їх виконання приписах № 03/4- 11/61/2020 від 01.12.2020 року, № 37/03/4-11/2021 від 15.06.2021 року, також встановлено строки для їх усунення та подання зазначених даних у котлах.

Вимоги приписів відповідачем остаточно виконано 18.10.2023 року, з урахуванням яких та на підставі Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України № 277 від 28.04.2020 року, позивачем-1 складено розрахунок збитків на суму 1253432 грн., які на момент розгляду справи відповідачем визнані та частково сплачені на суму 208908 грн.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Розмір збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря відповідачем, становить 1253432 грн., які відповідачем оплачені частково, 1044524 грн. 81 коп. не сплачені, визнані відповідачем та підтверджені наданими у справу належними і допустимими доказами, тому вимога прокурора у вказаній сумі підлягає задоволенню.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 191 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Таким чином, з урахуванням викладеного, обставин справи та вимог законодавства суд вважає, що відповідач не відшкодував заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря збитків у розмірі 1044524 грн. 21 коп., тому позов визнає обґрунтованим, доказаним і задовольняє у вказаній частині.

Щодо заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду на один рік з моменту ухвалення такого рішення рівними частинами щомісячно протягом з дня ухвалення такого рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 239 ГПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 331 ГПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 ГПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч. 5 ст. 331 ГПК України, розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Згідно з п. 7.1.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» № 9 від 17.10.2012 року, розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Відповідно до п. 7.2 вказаної постанови, підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК (у відповідній редакції), ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Законодавство і судова практика України в цьому питанні узгоджується з правовими позиціями ЄСПЛ, викладеними у його рішеннях, про врахування яких зазначає стягувач.

З огляду на викладені обставини справи, наведені норми законодавства і судової практики суд вбачає, що вирішення питання щодо розстрочення виконання рішення перебуває в межах дискреційних повноважень Господарського суду Черкаської області, який прийняв це рішення і розглядає заяву боржника про його розстрочення. Негайне звернення стягнення на кошти і майно боржника у виконавчому провадженні забезпечить виконання цього рішення, однак з великою вірогідністю порушить господарську діяльність боржника і може призвести до його банкрутства. Враховуючи особливості господарської діяльності відповідача, наявність воєнного стану в Україні введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, Закон України № 2102-IX від 24.02.2022 року, яким затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», та беручи вказане до уваги, суд вважає, що наявність заборгованості відповідача зумовлена обставинами, які в сукупності є особливими, тому з метою дотримання справедливого балансу iнтepeciв сторін у cпopi надає перевагу доводам відповідача і вважає доцільним задовольнити його заяву про розстрочення виконання рішення суду в частині стягнення заборгованості рівними частинами - по 87043 грн. 73 коп. щомісячно протягом 12 місяців, з урахуванням положення ч. 5 ст. 331 ГПК України, оскільки, за викладених обставин його виконання призведе до більш негативних наслідків для боржника, ніж невиконання для стягувача.

Враховуючи закриття провадження у справі в частині стягнення 208908 грн., приписи ч. 1 ст.7 Закону України Про судовий збір, заявленим прокурором клопотанням про повернення судового збору, Черкаській обласній прокуратурі підлягає поверненню з Державного бюджету України сплачений нею судовий збір у розмірі 3133 грн. 62 коп.

На підставі статті 129 ГПК України, з відповідача на користь Черкаської обласної прокуратури підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 15667 грн. 87 коп.

Керуючись ст.ст. 129, ст. 231, ст.ст. 236-240, 255, 256, 331 ГПК України,ч . 1 ст.7 Закону України Про судовий збір господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Закрити провадження в частині вимог про стягнення 208908 грн. збитків.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Черкаське хімволокно, ідентифікаційний код юридичної особи 00204033, місцезнаходження: 18036, м. Черкаси, проспект Хіміків, 76 на користь Черкаської міської ради, ідентифікаційний код юридичної особи 25212542, місцезнаходження: 18000, м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького, 36 - 1044524 грн. 81 коп. збитків за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища у сфері охорони атмосферного повітря, перерахувавши на розрахунковий рахунок: р/р UA0023759, отримувач ГУК у Черкаській області /тг м. Черкаси, код отримувача (ЄДРПОУ) 37930566 для зарахування надходжень по коду класифікації доходів бюджету 24062100 «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності» Казначейство України.

Розстрочити виконання рішення Господарського суду Черкаської області від 25.06.2024 року у справі № 925/362/24 до червня 2025 року зі щомісячною сплатою присудженої заборгованості та судового збору рівними частинами по 87043 грн. 73 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Черкаське хімволокно, ідентифікаційний код юридичної особи 00204033, місцезнаходження: 18036, м. Черкаси, проспект Хіміків, 76 на користь Черкаської обласної прокуратури, , місцезнаходження: 18015, Черкаська область, м. Черкаси, бульв. Шевченка, буд. 286 судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 15667 грн. 87 коп.

Повернути Черкаській обласній прокуратурі, , місцезнаходження: 18000, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 286, МФО 820172, р/р UA 0003751 в ДКСУ у м. Києві з Державного бюджету України судовий збір у сумі 3133 (три тисячі сто тридцять три) грн. 62 коп., сплачений згідно з платіжного доручення № 3059 від 25.12.2023 року.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 28.06.2024 року

Суддя В.М. Грачов