ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2024 р. м. Київ Справа № 911/3351/23

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

Господарський суд Київської області

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., секретар судового засідання Нікітіна С.В., розглянув матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕВАДА КАРГО"

01032, місто Київ, вулиця Саксаганського, будинок 119, офіс 15,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛОБАЛ ТРАНС КАРГО"

08122, Київська область, Києво-Святошинський район, сільрада Шпитьківська(з), 1 км дороги Личанка-Горбовичі, будинок 1 , кімната 8,

про стягнення заборгованості

за участі представників сторін:

позивача: Угольков Є.О., посвідчення адвоката України №3339 від 28.04.2017, ордер серія АЕ №1248249;

відповідача: не з`явився,

Обставини справи

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява (вх. №2829/23 від 06.11.2023) Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕВАДА КАРГО" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛОБАЛ ТРАНС КАРГО" про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані неповним та несвоєчасним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "ГЛОБАЛ ТРАНС КАРГО" грошових зобов`язань за договором суборенди контейнерів №LC-022/22 від 29.06.2022.

Судом встановлено, що позовна заява і додані до неї документи відповідають вимогам статей 162, 164, 172, частині 5 статті 174, статті 175 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на вказане, суд дійшов висновку про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до частини 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, унормовано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Оскільки позивачем заявлена до стягнення заборгованість за договором суборенди, суд дійшов висновку про витребування у позивача договору оренди контейнерів, які є предметом договору суборенди контейнерів №LC-022/22 від 29.06.2022, з метою встановлення змісту орендних правовідносин, зокрема, строку оренди та наявності дозволу орендодавця на передачу майна в суборенду.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.11.2023 позовну заяву (вх. №2829/23 від 06.11.2023) прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №911/1386/23 за правилами загального позовного провадження, проведення підготовчого засідання суду призначено на 19.12.2023.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання (вх. №22932/23 від 12.12.2023) про долучення доказів до матеріалів справи.

У судове засідання 19.12.2023 з`явився представник позивача, відповідач не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся поштовим зв`язком.

У судовому засіданні 19.12.2023 постало питання встановлення відповідачу строку на подання заперечень на відповідь на відзив та продовження позивачу строку на подання відповіді на відзив, відповідно до статті 113 Господарського процесуального кодексу України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Також, зважаючи на те, що Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛЕВАДА КАРГО" надані суду письмові докази: копії договору, актів, додаткових угод та довіреностей, що долучені до клопотання позивача про долучення доказів №KJP00528/23 від 30.11.2023 (вх. №22932/23 від 12.12.2023), які складені іноземною мовою, постало питання витребування у сторони їх нотаріально-засвідченого перекладу українською мовою.

Відповідно до частини 3 статті 177 Господарського процесуального кодексу України, підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.12.2023 судове засідання відкладено на 23.01.2024.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання (вх. №674/24 від 16.01.2024) про поновлення строку та клопотання (вх. №668/24 від 16.01.2024) про долучення доказів до матеріалів справи.

Перед судовим засіданням 23.01.2024 у місті Києві оголошено повітряну тривогу.

Відповідно до розпорядження Голови Господарського суду Київської області №6-А від 19.07.2022 про порядок дій при оголошенні повітряної тривоги, у разі оголошення сигналу «повітряна тривога» суддям, працівникам апарату та відвідувачам суду необхідно негайно залишити приміщення суду та прослідувати до найближчого укриття.

У зв`язку із значною тривалістю повітряної тривоги судове засідання 23.01.2024 не відбулось.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 26.01.2024 судове засідання відкладено на 20.02.2024.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання про поновлення строку (вх. №674/24 від 16.01.2024) та клопотання про долучення доказів до матеріалів справи (вх. №668/24 від 16.01.2024).

У судове засідання 20.02.2024 з`явився представник позивача.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, не повідомлений, копія ухвали про дату, час та місце судового засідання знаходиться у відділенні поштового зв`язку.

У судовому засіданні 20.02.2024 представником позивача заявлене усне клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача.

Стосовно повідомлення відповідача про судове засідання судом враховані висновки з таких питань Верховного Суду.

Верховний Суд у постановах від 25.04.2018 у справі №800/547/17, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

Враховуючи направлення судом ухвал суду про відкриття провадження у справі та про відкладення судового засідання рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу відповідача, суд дійшов висновку, що здійснив усі заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд справи. Таким чином, суд вважає, що відповідач не може вважатись позбавленим права на змагальність сторін, що є одним із основних принципів господарського судочинства, що закріплені у частині 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.

У підготовчому засіданні 20.02.2024 судом, відповідно до пункту 15 частини 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України встановлено порядок з`ясування обставин та дослідження доказів при розгляді справи по суті, вчинено інші дії, передбачені частиною 2 статті 182 цього Кодексу, відповідно до обставин справи, у суду відсутні підстави для відкладення підготовчого засідання або оголошення у ньому перерви, сторонами не вказано про бажання реалізувати будь-які процесуальні права на цій стадії процесу.

Згідно з частинами 2, 5 статті 185 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.02.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 19.03.2024.

У судове засідання 19.03.2024 з`явився представник позивача, представник відповідача у судове засідання 19.03.2024 не з`явився, про дату, час та місце судового засідання не повідомлений, повідомлявся судом рекомендованою кореспонденцією на належну адресу місцезнаходження.

У судовому засіданні 19.03.2024 оголошено перерву відповідно до частини 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України до 16.04.2024.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.03.2024 сторін повідомлено про судове засідання 16.04.2024.

У судове засідання 16.04.2024 з`явився представник позивача, який надав пояснення по суті справи та підтримав позовні вимоги у повному обсязі, представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання не повідомлений, повідомлявся судом рекомендованою кореспонденцією на належну адресу місцезнаходження.

У судовому засіданні 16.04.2024 відповідно до статті 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись статтями 182, 185, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

встановив:

До Господарського суду Київської області з позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Левада Карго" (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛОБАЛ ТРАНС КАРГО" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором суборенди в сумі 878937,92 грн., з яких: 797139,48 грн. - основний борг, 75585,90 грн. - пеня, 6212,54 грн. - 3 % річних.

Позовні вимоги обгрунтовані порушенням відповідачем грошових зобов`язань за договором суборенди контейнерів № LC-022/22 від 29.06.2022 з оплати вартості наданих послуг, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість у розмірі 797139,48 грн., на яку позивачем нараховані пеня відповідно до пункту 7.2. Договору та 3 % річних відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Левада Карго" як орендарем та Товариством з обмеженою відповідальністю "ГЛОБАЛ ТРАНС КАРГО" як суборендарем укладений договорів суборенди контейнерів № LC-022/22 від 29.06.2022 (далі - договір), відповідно до якого орендар передає, а суборендар приймає в суборенду 20-ти футові танк-контейнери типорозміру 22К2, уніфікований код TII з колбою L4BN для здійснення перевезень вантажів (пункт 1.1 договору).

Відповідно до пункту 2.1. договору загальна кількість, тип та номери контейнерів, що передаються в суборенду визначаються в актах прийому передачі контейнерів. Передача контейнерів в суборенду та їх повернення з суборенди, оформлюється актом прийому передачі, підписаним обома сторонами, який є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з пунктом 2.1.1. договору орендар передає контейнери, які є предметом суборенди за актом прийому передачі контейнерів, який є невід`ємною частиною цього договору. Датою початку суборенди вважається дата підписання акту прийому передачі контейнерів.

Згідно з пунктом 2.1.2. договору орендар зобов`язаний до п`ятого числа наступного місяця за місяцем оренди надати суборендарю акт надання послуг і рахунок на оплату.

Згідно з пунктом 2.14. договору суборендар зобов`язаний протягом 20-ти календарних днів з моменту направлення орендарем акту надання послуг підписати акт і повернути орендодавцю.

Згідно з пунктом 4.1. договору сторони цього договору встановлюють, що вартість користування одним контейнером на добу становить гривневий еквівалент 25,00 доларів США без урахування ПДВ. Оплата здійснюється в національній валюті України за курсом НБУ, який існує на дату виставленя рахунку, який надсилається на електронну пошту суборендаря з доменом (пункт 10.11. договору).

Згідно з пунктом 4.2. договору плата за користування контейнерами сплачується суборендарем перед початком місяця суборенди протягом 5 робочих днів з дати виставлення рахунку. Оплата здійснюється суборендарем шляхом перерахування належної суми на розрахунковий рахунок орендаря. За результатами надання послуг орендар направляє суборендарю підписаний акт надання послуг. Суборендар зобов`язується підписати акт надання послуг і один його примірник повернути орендарю.

Згідно з пунктом 4.6. договору по закінченню календарного місяця орендар направляє суборендарю підписаний акт надання послуг. Суборендар зобов`язується підписати акт надання послуг і один його примірник повернути орендарю в 3-денний термін з дати отримання акту надання послуг. У випадку, якщо суборендар не надав орендарю підписаний акт надання послуг без письмового обґрунтування відмови його підписання протягом 3 днів з дати отримання акту надання послуг та/або акту звірки взаєморозрахунків вважається дата його вручення орендарю, яка вказана в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, що вручене орендарю підприємством поштового зв`язку, або дата, яка вказана в накладній кур`єрської служби.

Відповідно до пункту 7.2. договору за несвоєчасну оплату, згідно з пунктом 4.1. договору суборендар сплачує пеню в розмірі 0,1 % від суми недоплати, обчисленої за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє в період стягнення пені.

Договір вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2022, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (пункт 8.1. договору).

Наданим до матеріалів справи актом прийому-передачі №1 від 20.07.2022 до договору суборенди контейнерів № LC-022/22 від 29.06.2022, що підписаний уповноваженими представниками обох сторін та скріплений відбитками їх печаток, підтверджується, що позивач передав, а відповідач прийняв контейнери в кількості 2 одиниці.

Відтак, датою початку спірної у справі суборенди є 20.07.2022 - дата підписання акту прийому передачі контейнерів.

Позивачем до матеріалів справи надані рахунки на оплату та акти надання послуг всього на суму 973439,02 грн., що складені ним на виконання умов договору та направлені відповідачу, направлення яких підтверджується наданими суду належними доказами: описами вкладення, фіскальними чеками підприємства поштового зв`язку та листами позивача з переліком надісланих рахунків і актів та доказів надіслання цього листування.

Наявними у матеріалах справи доказами: платіжними інструкціями та банківською довідкою з рахунку позивача - підтверджується сплата відповідачем позивачу 176299,54 грн., доказів сплати решти грошового зобов`язання відповідача за договором суду не надано.

Зважаючи на вказане, підтверджується передача предметів договору в суборенду та розмір заборгованості: 797139,48 грн.

Матеріалами справи також підтверджується звернення позивача до відповідача з претензіями:

- № KJP00223/23 від 18.07.2023 про сплату заборгованості у розмірі 529455,86 грн., направлення цієї притензії підтверджується описом вкладення №600 та фіксальним чеком.

-№ KJP00467/23 від 10.10.2023 про сплату заборгованості у розмірі 797139,48 грн., направлення цієї притензії підтверджується описом вкладення №822 та фіксальним чеком.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав.

Право на доступ до правосуддя є одним з основоположних прав людини, воно закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною.

Статтею 16 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Як встановлено у статті 5 Господарського кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Положеннями статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Завданням суду при здійсненні правосуддя є забезпечення, зокрема, захисту прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави, отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Нормами статті 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

За змістом положень статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Однією з підстав виникнення господарського зобов`язання згідно із статтею 174 Господарського кодексу України є господарський договір.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Приписами статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з статей 251, 252 Цивільного кодексу України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

За результатом з`ясування обставин справи та оцінки наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі з огляду на таке.

Відповідно до статей 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України унормовано, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

За правовою природою, правовідносини сторін у справі є суборендними, судом враховано, що відповідно до пункту 2.2.5. договору оренди контейнерів № 562/17 від 29.09.2017, що укладений між позивачем як орендарем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" як орендодавцем, орендар має право передавати контейнери в суборенду лише за наявності письмового дозволу орендодавця і судом враховано, що позивачем наданий до матеріалів справи такий дозвіл Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" № 256 від 25.06.2022, а також судом враховано, що строк договору суборенди не перевищує строку договору оренди, з урахуванням усіх додаткових угод до нього, якими такий строк продовжувався.

Наданим до матеріалів справи актом прийому-передачі №1 від 20.07.2022 до договору суборенди контейнерів № LC-022/22 від 29.06.2022, що підписаний уповноваженими представниками обох сторін та скріплений відбитками їх печаток, підтверджується, що позивач передав, а відповідач прийняв контейнери в кількості 2 одиниці.

Відтак, датою початку спірної у справі суборенди є 20.07.2022 - дата підписання акту прийому передачі контейнерів.

Позивачем до матеріалів справи надані рахунки на оплату та акти надання послуг всього на суму 973439,02 грн., що складені ним на виконання умов договору та направлені відповідачу, направлення яких підтверджується наданими суду належними доказами: описами вкладення, фіскальними чеками підприємства поштового зв`язку та листами позивача з переліком надісланих рахунків і актів та доказів надіслання цього листування.

Наявними у матеріалах справи доказами: платіжними інструкціями та банківською довідкою з рахунку позивача - підтверджується сплата відповідачем позивачу 176299,54 грн., доказів сплати решти грошового зобов`язання відповідача за договором суду не надано.

Зважаючи на вказане, підтверджується передача предметів договору в суборенду 20.07.2022, виконання позивачем зобов`язань за договором зі складання документів та надіслання їх відповідачу та лише часткова сплата відповідачем грошових зобов`язань за договором, відтак, наявність заборгованості у розмірі 797139,48 грн.

Як вбачається з пункту 4.2. договору, оплата мала бути здійснена відповідачем протягом 5 робочих днів з дати виставлення рахунку.

Як вказане судом вище, виставлення рахунків підтверджується матеріалами справи, також підтверджується визначені періоди заборгованості щодо кожного із неоплачених рахунків, відтак, позовна вимога про стягнення основного боргу підлягає задоволенню повність - у розмірі 797139,48 грн.

Відповідачем відзив не поданий, доводи позивача не спростовані, відповідач повідомлявся судом рекомендованою кореспонденцією на його належну адресу місцезнаходження.

Стосовно повідомлення відповідача про судове засідання судом враховані висновки з таких питань Верховного Суду.

Верховний Суд у постановах від 25.04.2018 у справі №800/547/17, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

Враховуючи направлення судом ухвал суду про відкриття провадження у справі та про відкладення судового засідання рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу відповідача, суд дійшов висновку, що здійснив усі заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд справи. Таким чином, суд вважає, що відповідач не може вважатись позбавленим права на змагальність сторін, що є одним із основних принципів господарського судочинства, що закріплені у частині 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно абзацу 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином в дотримання цих основоположних конституційних принципів, суд діє лише в межах наданих повноважень.

Окрім основного боргу у розмірі 797139,48 грн. позивач заявляє до стягнення з відповідача 6212,54 грн. 3% річних та 75585,90 грн. пені.

Розглядаючи вимоги про стягнення відсотків річних та втрат від інфляції, слід зазначити, що відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши розрахунки позивача щодо нарахувань пені та відсотків річних окремо за актами надання послуг, з урахуванням меж позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення цих позовних вимог у заявленому розмірі.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Відтак, сторони, звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд. Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку статті 81 Господарського процесуального кодексу України сторонами доказів.

Згідно з частиною 1 статті 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Отже, за висновками суду позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Керуючись статями 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов (вх.№2829/23 від 06.11.2023) Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕВАДА КАРГО" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛОБАЛ ТРАНС КАРГО" про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛОБАЛ ТРАНС КАРГО" (08122, Київська область, Києво-Святошинський район, сільрада Шпитьківська(з), 1 км дороги Личанка-Горбовичі, будинок 1, кімната 8, ) на користь Товариства з обмеженого відповідальністю "ЛЕВАДА КАРГО" (01032, місто Київ, вулиця Саксаганського, будинок 119, офіс 15, ) заборгованість за договором від 29.06.2022 № LC-022/22: 797139,48 грн. (сімсот дев`яносто сім тисяч сто тридцять дев?ять гривень сорок вісім копійок) основного боргу, 75585,90 грн. (сімдесят п?ять тисяч п?ятсот вісімдесят п?ять гривень дев?яносто копійок) пені, 6212,54 грн. (шість тисяч двісті дванадцять гривень п?ятдесят чотири копійки) 3% річних, 13184,07 грн. (тринадцять тисяч сто вісімдесят чотири гривні сім копійок) відшкодування сплаченого судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 01.07.2024.

Суддя С.О. Саванчук