ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

п р о в і д м о в у у в и д а ч і с у д о в о г о н а к а з у

м.Чернівці

28 червня 2024 року Справа № 926/1718/24

Суддя Господарського суду Чернівецької області Гушилик С.М., розглянувши заяву за вх.№1718 від 26.06.2024 року,

стягувача Чернівецька міська рада (58002, м.Чернівці, пл.Центральна, 1, код 36068147)

до боржника Фізичної особи-підприємиці ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )

про стягнення заборгованості в сумі 45738,02 грн

В С Т А Н О В И В:

Чернівецька міська рада звернулася до Господарського суду Чернівецької області із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємиці ОСОБА_1 заборгованості за договором оренди землі №12603 від 28.08.2023 року в сумі 45738,02 грн, з яких: основна заборгованість складає 41993,87 грн, пеня в сумі 3149,54 грн за період з 01.04.2024 року по 14.06.2024 року, 3% річних в сумі 258,16 грн та інфляційних втрат в сумі 336,45 грн за період 01.04.2024 року по 14.06.2024 року.

26.06.2024 року відділом документального та інформаційного забезпечення зареєстровано заяву про видачу судового наказу за вх.№1718.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями заяву про видачу судового наказу за вх.№1718 передано судді Гушилик С.М.

На підставу своїх вимог заявник зазначає, що 28.08.2023 року між Чернівецькою міською радою (далі орендодавець) та ОСОБА_1 (далі - орендар) укладено договір оренди землі №12603 (далі - договір), за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування для обслуговування кафе земельну ділянку площею 0,0139 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до умов договору орендар сплачує плату за фактичне користування земельною ділянкою в сумі 41993,87 грн. Однак боржник умови договору не виконав у зв`язку із чим стягувач нарахував йому за неналежне виконання умов договору пеню в сумі 3149,54 грн, інфляційні втрати в сумі 336,45 грн та 3% річних в сумі 258,16 грн.

Розглянувши подану Чернівецькою міською радою заяву разом з доданими до неї документами, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Згідно з п.1 ч.1, ч.2, 4 ст.12 ГПК України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема, наказного провадження.

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи - у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями Розділу ІІ ГПК України.

Згідно зі ст.147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Виходячи з загальних засад наказного провадження та встановленого порядку розгляду заяви про видачу судового наказу, наказне провадження у господарському судочинстві забезпечує можливість стягнення грошової заборгованості, наявність та безспірність якої підтверджується доданими до заяви документами.

Обов`язкові вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу викладені у ст.150 ГПК України, відповідно до п.4, 5 ч.2 якої у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено вимоги заявника та обставини, на яких вони ґрунтуються, а також перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно п.4 ч.3 ст.150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Доказами у справі, відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд, згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи із наведених приписів правових норм, при зверненні заявника до господарського суду із заявою про видачу судового наказу та при викладенні обставин, на яких ґрунтуються вимоги заявника, останнім мають бути зазначені та надані належні, допустимі, достовірні та вірогідні докази, на підтвердження заявлених ним вимог та обставини їх виникнення.

Відповідно до ч.1 ст.148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Особа має право звернутись до суду з вимогами, визначеними у ч.1 ст.148 ГПК України в наказному або спрощеному провадженні на свій вибір (ч.2 ст.148 ГПК України).

На підтвердження обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, останній надав договір №12603 від 28.08.2023 року, розрахунок річного розміру орендної плати, розрахунок плати за фактичне користування земельною ділянкою, розрахунок пені, інфляційних і 3% річних, копію претензії та лист-попередження.

У заяві про видачу судового наказу стягувач зазначає, що заборгованість боржника за оренду становить 41993,87 грн, при цьому, згідно розрахунку розміру річної орендної плати за земельну ділянку плата становить 39010,65 грн, що є незрозумілим в проведенні розрахунку.

Крім того, загальна сума плати за фактичне користування земельної ділянки в еквіваленті орендної плати в сумі 41993,87 грн нарахована за період з 08.07.2022 року по 21.12.2022 року та з 01.01.2023 року по 27.08.2023 року, при цьому сам договір оренди землі датований 28.08.2023 роком, що так само потребує роз`ясненню в судовому порядку.

Також, заявник нарахував боржнику на основі цієї суми (41993,87 грн) пеню в розмірі 3149,54 грн, інфляційні втрати в сумі 336,45 та 3% річних в сумі 258,16 грн за період з 01.04.2024 року по 14.06.2024 року.

Сам по собі договір укладений з фізичною особою, а не з підприємцем, що також потребує з`ясуванню у судовому засіданні, надані стягувачем претензія та лист-попередження направленні також фізичній особі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що заявником не надано достатніх доказів на підтвердження існування у боржника, як ФОПа заборгованості за договором, а з наданих заявником доказів не вбачається безспірності таких вимог.

За приписами ч.2 ст.154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Як встановлено судом, заява Чернівецької міської ради про видачу судового наказу не відповідає вимогам, встановленим до її змісту, оскільки в порушення вимог п.п.4, 5 ч.2 та п.4 ч.3 ст.150 ГПК України заявником не зазначено усіх обставин та доказів, на яких ґрунтуються вимоги, та не надано доказів, що підтверджують безспірність вимог саме у заявленому розмірі.

Суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі п.1, 8 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України, оскільки заявником не підтверджена сума, на яку він просить видати судовий наказ.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч.2 ст.152 ГПК України).

Відповідно до ч.1 ст.153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 ч.1 ст.152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою, в порядку встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

За розгляд заяви про видачу судового наказу заявник сплатив судовий збір у розмірі 302,80 грн. Згідно з ч.2 ст.151 ГПК України у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись статтями 147-148, 150-153, 175, 234 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Відмовити Чернівецькій міській раді (58002, м.Чернівці, пл.Центральна, 1, код 36068147) у видачі судового наказу з вимогою про стягнення Фізичної особи-підприємиці ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) заборгованості в сумі 445738,02 грн.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України ухвала підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.

Суддя Гушилик С.М.