ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.07.2024 Справа №905/310/24

Господарський суд Донецької області у складі судді Кучерявої О.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу №905/310/24

за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України, м.Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «БАХМУТ-ЕНЕРГІЯ», м.Бахмут, Донецька область

про стягнення 122 491,13 гривень

без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось через систему «Електронний суд» до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «БАХМУТ-ЕНЕРГІЯ» про стягнення 122 491,13 гривень, з якої: сума сплаченого відшкодування, пов`язаного з регламентною виплатою, у розмірі 120 959,13 гривень; сума понесених витрат на встановлення розміру збитку та збір документів в розмірі 1 532,00 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 09.06.2022 за участі колісного транспортного засобу марки «Fiat Doblo» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та колісного транспортного засобу марки «BWM X5» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.07.2022, винним у вищевказаній ДТП визнано водія колісного транспортного засобу марки «Fiat Doblo» державний номерний знак НОМЕР_1 (власником якого є ТОВ «Бахмут Енергія») - ОСОБА_1 .

На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ відшкодовано шкоду потерпілій особі в розмірі 122 491,13 грн. З огляду на те, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «БАХМУТ-ЕНЕРГІЯ», відповідно у відповідача виникло регресне зобов`язання щодо відшкодування шкоди завданої його працівником у розмірі регламентної виплати потерпілому, що складає 122 491,13 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.03.2024 для розгляду даної справи визначено суддю Кучеряву О.О.

Ухвалою суду від 06.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/310/24, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання). Встановлено строк сторонам для подання заяв по суті справи, доказів.

Згідно спільного розпорядження голови та керівника апарату Господарського суду Донецької області від 25.05.2023 № 6-р, з метою недопущення випадків загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів і працівників суду, продовжено особливий режим роботи суду в умовах воєнного стану з урахуванням Рішення зборів суддів від 13.06.2022 №1, а саме: суддям та працівникам апарату суду виконання посадових обов`язків в змішаному режимі, учасникам судових засідань рекомендовано утримуватись від відвідування приміщення суду, свої процесуальні права та обов`язки реалізовувати з використанням альтернативних способів подачі документів та участі в судових засіданнях.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 року № 1137 затверджено Положення про Єдиний державний вебпортал електронних послуг. Згідно із п. 3 Загальної частини Положення Портал Дія призначений для реалізації права кожного на доступ до електронних послуг та інформації про адміністративні та інші публічні послуги, звернення до органів виконавчої влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій (у тому числі відповідно до Закону України «Про звернення громадян»), отримання інформації з національних електронних інформаційних ресурсів, яка необхідна для надання послуг, а також для проведення моніторингу та оцінки якості послуг у випадках, визначених цим Положенням.

Суд зазначає, що 06.03.2024 судом було здійснено підписку позивача та відповідача на отримання процесуальних документів електронною поштою по справі №905/310/24, зокрема: за електронними адресами позивача: , , за електронною адресою відповідача: (вказані електронні пошти зазначені позивачем на титульному аркуші позовної заяви).

Суд вбачає за необхідне зазначити, що після підписання електронним цифровим підписом судді процесуальних документів по справі, програма «Діловодство спеціалізованого суду» направляє автоматично всім учасникам справи всі процесуальні рішення на їх електронні пошти. При цьому, відомості у програмі «Діловодство спеціалізованого суду» містяться щодо дати доставки ухвали суду на електроні адреси сторін.

Ухвала суду від 06.03.2024 про відкриття провадження у справі була доставлена до електронного кабінету позивача та відповідача в підсистемі «Електронний суд» про що свідчить наявні в матеріалах справи довідки про доставку документу до електронних кабінетів - 12.03.2024.

Окрім того, ухвала суду від 06.03.2024 розміщена в ЄДРСР, який є відкритим для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 ЗУ «Про доступ до судових рішень»), та відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з нею у цьому реєстрі.

Суд зазначає, що станом на дату винесення цього рішення у встановлений строк відповідачем не надано відзиву на позовну заяву, про причини та/або намір вчинити відповідні дії суд не повідомив.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України).

Інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, а також заяв та клопотань процесуального характеру, окрім наявних в матеріалах справи, сторонами на час розгляду справи суду не надано.

Таким чином, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог та судом дотримано, під час розгляду справи, обумовлені чинним ГПК України процесуальні строки для звернення із заявами по суті справи та іншими заявами з процесуальних питань.

Положеннями частини 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Відповідно до частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Рішення складено 01.07.2024 у зв`язку із веденням на території України воєнного стану та об`єктивною неможливістю розгляду справи у строк, встановлений ст.248 ГПК України, з урахуванням роботи суду в умовах воєнного стану.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті

В С Т А Н О В И В

09 червня 2022 року о 12:00 год. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Fiat Doblo», державний номерний знак НОМЕР_1 рухався в районі електроопори №224 по вул.Набережна Перемоги, 86-а в м.Дніпрі, де при перестроюванні ліворуч не надав переваги у русі, внаслідок чого відбулось зіткнення з транспортним засобом марки «БМВ» державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку здійснювалось перестроювання. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.10.3 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.07.2022 справа №201/3792/22 (провадження №3/201/2273/2022), винним у вищевказаній ДТП визнано водія колісного транспортного засобу марки «Fiat Doblo» державний номерний знак НОМЕР_1 - ОСОБА_1 та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.

В даній постанові встановлено, що ОСОБА_1 працює керівником служби ТОВ «Бахмут-енергія».

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , власником автомобіля марки «BWM X5» державний номерний знак НОМЕР_2 є ОСОБА_3 .

Згідно відповіді від НПУ та даних Централізованої бази даних МТСБУ, на дату даної дорожньо-транспортної пригоди колісний транспортний засіб марки «Fiat Doblo» державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ТОВ «Бахмут Енергія» та яким керував працівник вказаного підприємства - водій ОСОБА_1 , не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Колісний транспортний засіб марки «BWM X5» державний номерний знак НОМЕР_2 на дату дорожньо-транспортної пригоди забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-207663389.

Положеннями ч.4 ст.21 Закону №1961-ІУ визначено, що забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України.

З метою отримання відшкодування (регламентної виплати), ОСОБА_3 , як власниця автомобілю «BWM X5» державний номерний знак НОМЕР_2 звернулась до МТСБУ з заявою щодо здійснення регламентної виплати із відшкодування оціненої шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди на підставі якої МТСБУ зареєстровано справу №84586.

У зв`язку з цим, для забезпечення необхідних дій для урегулювання страхового випадку, МТСБУ залучило суб`єкта оціночної діяльності Земляного Р.С .

Про огляд пошкодженого автомобіля «BWM X5» державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , сповіщався електронним повідомленням, в якому повідомлено про час та місце проведення огляду транспортного засобу.

21.06.2022 за адресою: м.Дніпро, вул.Передова,796, проводився огляд пошкодженого автомобіля за участі оцінювача, експерта Земляного Р.С. та представника власника автомобіля «BWM X5» державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_2 .

Відповідно до Висновку про вартість матеріальних збитків завданих внаслідок нанесених пошкоджень автомобілю BMW Х5 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 в дорожньо-транспортній пригоді (Звіт №090622), виконаного за дорученням МТСБУ по справі № 84586 суб`єктом оціночної діяльності Земляним Р.С. , вартість матеріального збитку, спричиненого власнику колісного транспортного засобу марки «BWM X5» державний номерний знак НОМЕР_2 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 138 052,37 грн з ПДВ.

26.07.2022 МТСБУ визначило розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих який складає 120 959,63 грн із відрахуванням ПДВ (відповідно до ст. п. 36.2 ст. 36 Закону №1961-ІУ), що підтверджується Довідкою МТСБУ №1 від 26.07.2022.

27.07.2022 МТСБУ на підставі ст.41 Закону №1961-ІУ, зазначеної довідки МТСБУ, було прийнято Наказ МТСБУ за справою №84586 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_3 » про виплату відшкодування шкоди ОСОБА_3 в розмірі 120 959,13 грн.

МТСБУ перерахувало ОСОБА_3 , суму відшкодування у розмірі 120 959,13 грн, що підтверджується платіжним дорученням №885067 від 28.07.2022.

Крім того, ФОП Земляний Роман Сергійович за проведення огляду ТЗ із фотографічною фіксацією, складання протоколу огляду, надання фотографії в електронному носії, визначення ринкової вартості ТЗ на момент ДТП, вартості відновлювального ремонту ТЗ із зазначенням включення або не включення в розрахунку ПДВ тощо на підставі Акту виконаних робіт №84586 від 04.07.2022 виставив МТСБУ рахунок - фактуру №84586 від 04.07.2022 на суму 1532,00 грн.

МТСБУ 06.07.2022 перерахувало на користь ФОП Землянного Романа Сергійовича суму 1532, 00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №884475 від 06.07.2022.

Таким чином, фактичні витрати МТСБУ на відшкодування витрат пов`язаних з регламентною виплатою по страховому випадку складають в сумі 122 491,13 грн.

Позивач зазначив, що виконав покладений на нього обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не забезпечив цивільно-правову відповідальність.

Після виплати потерпілому вартості матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у Моторного (транспортного) страхового бюро України, виникло право на звернення до відповідача з вимогою щодо стягнення сплаченої суми відшкодування, як до роботодавця чий працівник на транспортному засобі спричинив дорожньо-транспортну пригоду та як до власника наземного транспортного засобу, який не застрахував цивільно-правову відповідальність, що стало підставою для звернення з даними позовом до суду.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги позивача до відповідачів такими, що підлягають задоволенню, враховуючи наступне.

Правовідносини, які виникли в даному випадку між відповідачем та позивачем - спір про відшкодування витрат пов`язаних з регламентною виплатою в порядку регресу регулюються нормами ЦК України, та спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Частиною 1 ст.1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.ч. 2,3 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах.

Відповідно до частини першої статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відтак, вирішуючи спір, пов`язаний з відшкодуванням шкоди, завданої взаємодією кількох джерел підвищеної небезпеки, зокрема, зіткненням транспортних засобів, слід виходити з того, що у цьому випадку шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто з урахуванням принципу вини.

Згідно із ч.1 ст.1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо).

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до п. 6 вищезазначеної постанови особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 Цивільного кодексу України.

На особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров`ю у зв`язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя і четверта статті 1187 Цивільного кодексу України).

У п. 9 вказаної постанови роз`яснено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не відповідає за шкоду, завдану цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб (наприклад, у разі незаконного заволодіння транспортним засобом), внаслідок непереборної сили (наприклад, у разі стихійного лиха), а не з його вини.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 426/16825/16-ц зроблено висновок про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Тлумачення ч. 1 ст. 1172 ЦК України свідчить, що відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, настає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. Виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків є виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 21.02.2019 у справі № 355/1394/16-ц. Схожі за змістом висновки зроблені і у постановах Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 640/4185/15-ц, від 05.05.2018 у справі № 910/14685/17.

Відповідно до п.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до преамбули Закону України № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV, Закон) вказаний нормативно-правовий акт регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до положень п.п. 1.3., 1.7., 1.8. ст.1 Закону потерпілі - треті юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом заподіяна шкода, цивільно-правову відповідальність за яку несе власник цього транспортного засобу; забезпечений транспортний засіб - наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, залежно від умов договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на законних підставах; страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.

Статтею 6 Закону №1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п.39.1. ст. 39.1 Закону Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту.

Відповідно до пп. а п.41.1 ст.41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до п.38.2.1 ст.38 Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Частиною 1 ст.1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завданою іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Положеннями ч.4 ст.21 Закону визначено, що забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України.

Відповідно до ч.2 ст.22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Однією із умов для відшкодування матеріального збитку, особою, відповідальною за заподіяний збиток (або заподіювачем шкоди) є наявність оцінки завданої шкоди, проведеної у встановленому законом порядку, з дотриманням Закону України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність (ст.ст.4, 5, 7, 12 цього Закону) та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затв. наказом МЮУ, Фонду ДМУ від 24.11.2003 р. № 142/5/2092, в ред. наказу МЮ України, Фонду ДМУ від 24.07.2009 р. №1335/5/1159) (п.п.1.3.,1.6.,2.4,4.3,5.2,8.3, 8.4, 8. 5.2-8.5.15 Методики).

Відповідно до п. 40.3 ст.40 Закону, МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону.

Згідно із п.22.1 ст.22 Закону № 1961-1 при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.28 Закону №1961-ІУ - шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Статтею 29 Закону №1961-ІУ чітко встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п.36.1, 36.2 ст.36 Закону страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Як встановлено судом, що 09.06.2022 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Fiat Doblo» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «БМВ» державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.07.2022 справа №201/3792/22 (провадження №3/201/2273/2022) ОСОБА_1 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення.

В даній постанові встановлено, що ОСОБА_1 працює керівником служби ТОВ «БАХМУТ-ЕНЕРГІЯ».

З матеріалів справи встановлено, що на дату даної дорожньо-транспортної пригоди колісний транспортний засіб марки «Fiat Doblo» державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ТОВ «БАХМУТ-ЕНЕРГІЯ» та яким керував працівник вказаного підприємства - водій ОСОБА_1 , не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність водія не була застрахована, то відповідач, як особа, що є роботодавцем винної у настанні дорожньо-транспортної пригоди особи, зобов`язаний відшкодувати в порядку регресу для позивача завдану шкоду.

Отже, МТСБУ виконало покладений на нього обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не забезпечив цивільно-правову відповідальність.

З огляду на викладене, а також враховуючи приписи ст. ст. 1172, 1187 Цивільного кодексу України, господарський суд дійшов висновку про те, що в даному випадку, особою, відповідальною за завданий збиток, є саме відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «БАХМУТ-ЕНЕРГІЯ».

У зв`язку з настанням події, передбаченої підп. «а» п. 41.1. ст. 41 Закону МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 120 959,13 грн, відповідно до копії платіжного доручення № 885067 від 28.07.2022. При цьому, згідно платіжного доручення №884475 від 06.07.2022 МТСБУ сплатило послуги аварійного комісара (експерта) в сумі 1532,00 грн, які полягали у зборі документів та встановлення розміру збитку по справі №84586, як наслідок шкоди, завданої особою, винною у ДТП.

Так, положенням підп. 40.3 ст. 40 Закону МТСБУ надано право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитку у випадках, визначених у ст. 41 Закону.

Відповідно до пункту 3 Порядку залучення Моторним (транспортним) страховим бюро України аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, для визначення причин настання страхових випадків та розміру збитків, затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг від 23 лютого 2006 року №5417, залучення представника МТСБУ для визначення причин настання страхових випадків, розміру збитків здійснюється на підставі договору з МТСБУ.

Згідно з пунктом 41. 4 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих здійснює оплату послуг аварійного комісара, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, залучених відповідно до пункту 40.3 статті 40 цього Закону.

Моторне (транспортне) страхове бюро України надало доручення №84586 на врегулювання справи щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди суб`єкту оціночної діяльності ФОП Земляному Р.С., яким було визначено вартість матеріальних збитків завданих внаслідок нанесення пошкоджень автомобілю BMW X5, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в ДТП, в розмірі 120 959,13 грн (без ПДВ) з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників, що відображено у Звіті №090622 від 12 листопада 2020 року.

Розмір оплати послуг аварійного комісара склала 1532,00 грн, факт оплати його послуг підтверджується платіжною інструкцією № №884475 від 06.07.2022.

Регресом є право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до особи, з вини якого заподіяно шкоду. При регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим, виникає право регресної вимоги до такої винної особи. Статтею 1191 ЦК України, передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. При регресі право регресної вимоги виникає, тобто є новим правом кредитора за новим в даному випадку регресним зобов`язанням, що виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов`язання шляхом виконання обов`язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов`язанні третьою особою. Під час регресу право вимоги (регресу) виникає у третьої особи після виконання такою особою обов`язку боржника та, відповідно, припинення основного (деліктного) зобов`язання та виникнення нового (регресного) зобов`язання.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прямо встановлений порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди, заподіяної потерпілій у ДПТ особі, а саме в порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Враховуючи вищевикладене, за результатами з`ясування обставин, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були дослідженні, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та про стягнення з відповідача на користь позивача суми у розмірі 122 491,13 гривень, з якої: 120 959,13 грн - сума сплаченого відшкодування, пов`язаного з регламентною виплатою та 1 532,00 грн - сума понесених витрат на встановлення розміру збитків.

На підставі ст. 129 ГПК України, у зв`язку із задоволенням позову, витрати позивача щодо сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «БАХМУТ-ЕНЕРГІЯ» про стягнення 122 491,13 гривень задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БАХМУТ-ЕНЕРГІЯ» (84500, Донецька область, м.Бахмут, вул.Зелена, буд.11; ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м.Київ, Русанівський б-р, 8; ) суму сплаченого відшкодування, пов`язаного з регламентною виплатою, у розмірі 120 959,13 гривень; суму понесених витрат на встановлення розміру збитків в розмірі 1 532,00 гривень, витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028,00 гривень.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного рішення

Повне рішення складено та підписано 01.07.2024.

Суддя О.О. Кучерява