ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2024 Справа № 5015/118/11(914/942/24)

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Львівський Автонавантажувач»
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «Тібет»
третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Приватне акціонерне товариство «Виробничо-наукова компанія «Розточчя СТ»
третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівські заводи автомобілебудування»
про:витребування майна з чужого незаконного володіння
в межах справи:№ 5015/118/11
про банкрутство:Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Львівський Автонавантажувач»

Суддя: Цікало А. І.

При секретарі: Андріюк В. М.

Представники:

Позивача: Козій В. Ю. ліквідатор
Відповідача:не з`явився
Третьої особи-1:Карпенко А. А. голова правління
Третьої особи-2:Демідонт Б. О. адвокат

10.04.2023 р. на розгляд Господарського суду Львівської області за вх. № 1048 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Львівський Автонавантажувач» надійшла позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тібет» про витребування будівлі адміністративного корпусу під літ. «Ж-4», загальною площею: 10168.7 м2, реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна - 01, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул.Шевченка Т., буд. 321 з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Тібет» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Львівський автонавантажувач».

Позов обґрунтований тим, що спірне нерухоме майно, яке належало позивачу, вибуло із володіння останнього на підставі аукціону від 17.03.2016 р. із продажу майна банкрута, проведеного в межах справи № 5015/118/11 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Львівський Автонавантажувач». Результати вказаного аукціону та договір купівлі-продажу, укладений за наслідками такого аукціону, визнано недійсними в судовому порядку. Відтак, у позивача виникла необхідність витребувати своє нерухоме майно від останнього набувача.

Ухвалою суду від 15.04.2024 р. відмовлено в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Львівський Автонавантажувач» про відстрочення сплати судового збору; позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Львівський Автонавантажувач» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тібет» про витребування майна з чужого незаконного володіння залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків.

18.04.2024 р. до суду за вх. № 10694/24 від Приватного акціонерного товариства «Виробничо-наукова компанія «Розточчя СТ» надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, до якої долучено квитанцію від 17.04.2024 р. про сплату судового збору у розмірі 26725 грн. 38 коп. за подання даної позовної заяви.

18.04.2024 р. до суду за вх. № 10697/24 від Приватного акціонерного товариства «Виробничо-наукова компанія «Розточчя СТ» надійшло клопотання про об`єднання справ № 5015/118/11(914/2675/23) та № 5015/118/11(914/942/24) в одне провадження.

Ухвалою суду від 22.04.2024 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження в межах справи № 5015/118/11 про банкрутство ТзОВ «Управляюча компанія «Львівський Автонавантажувач»; судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 23.05.2024 р.; відхилено клопотання ПрАТ «Виробничо-наукова компанія «Розточчя СТ» про об`єднання справ № 5015/118/11(914/2675/23) та № 5015/118/11(914/942/24) в одне провадження.

29.04.2024 р. до суду за вх. № 1679/24 від Приватного акціонерного товариства «Виробничо-наукова компанія «Розточчя СТ» надійшла заява про залучення його до участі у даній справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

29.04.2024 р. до суду за вх. № 1689/24 від ТзОВ «Львівські заводи автомобілебудування» надійшла заява про залучення його до участі у даній справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

Ухвалою суду від 23.05.2024 р. задоволено заяви ПрАТ «Виробничо-наукова компанія «Розточчя СТ» та ТзОВ «Львівські заводи автомобілебудування» про залучення до участі у даній справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача; залучено ПрАТ «Виробничо-наукова компанія «Розточчя СТ» до участі у справі як третю особу-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача; залучено ТзОВ «Львівські заводи автомобілебудування» до участі у справі як третю особу-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача; розгляд справи відкладено на 27.06.2024 р.

03.06.2024 р. до суду за вх. № 2137/24 від ТзОВ «Львівські заводи автомобілебудування» надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, витребування якого є предметом даного позову.

Ухвалою суду від 04.06.2024 р. задоволено заяву ТзОВ «Львівські заводи автомобілебудування» про забезпечення позову; вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на будівлю адміністративного корпусу під літ. «Ж-4», загальною площею: 10168.7 м2 (опис: площа змінилася згідно довідки ДП «Західний ЕТЦ» від 25.05.2017 р.), реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна - 01, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Шевченка Т., буд. 321.

25.06.2024 р. до суду за вх. № 16688/24 від ПрАТ «Виробничо-наукова компанія «Розточчя СТ» надійшло клопотання про об`єднання справ в одне провадження. У зазначеному клопотанні заявник просить суд об`єднати справу № 5015/118/11(914/2675/23) за позовом ПрАТ «Виробничо-наукова компанія «Розточчя СТ» до відповідача ТзОВ «Тібет» про витребування будівлі адміністративного корпусу під літ. «Ж-4», загальною площею: 10168,7 м2, реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна - 01, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул.Шевченка Т., буд. 321 з чужого незаконного володіння ТзОВ «Тібет» на користь ТзОВ «Управляюча компанія «Львівський автонавантажувач» та дану справу № 5015/118/11(914/942/24) в одне провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України, об`єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ.

Враховуючи те, що провадження у справі № 5015/118/11(914/942/24) здійснюється у спрощеному позовному провадженні та розгляд вказаної справи вже розпочато по суті, клопотання ПрАТ «Виробничо-наукова компанія «Розточчя СТ» про об`єднання справ № 5015/118/11(914/2675/23) та № 5015/118/11(914/942/24) в одне провадження задоволенню не підлягає.

Учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання.

Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, причин неявки не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив таке:

В провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа № 5015/118/11 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укравтозапчастина» про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Львівський Автонавантажувач», порушена ухвалою суду від 17.05.2010 р.

Постановою Господарського суду Львівської області від 15.07.2011 р. у справі № 5015/118/11 ТзОВ «Управляюча компанія «Львівський Автонавантажувач» визнано банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Скочка І. Я.

Ухвалою суду від 06.12.2011 р. припинено повноваження арбітражного керуючого Скочка І. Я. як ліквідатора ТзОВ «Управляюча компанія «Львівський Автонавантажувач», ліквідатором ТзОВ «Управляюча компанія «Львівський Автонавантажувач» призначено арбітражного керуючого Хомишина І. Г.

Ухвалою суду від 18.05.2016 р. припинено повноваження арбітражного керуючого Хомишина І. Г. як ліквідатора ТзОВ «Управляюча компанія «Львівський Автонавантажувач»; ліквідатором ТзОВ «Управляюча компанія «Львівський Автонавантажувач» призначено арбітражного керуючого Козія В. Ю.

17.03.2016 р. відбувся аукціон (другі повторні торги) з продажу майна ТзОВ «Управляюча компанія «Львівський Автонавантажувач», а саме: будівлі адміністративного корпусу (літ. «Ж-4»), загальною площею 10369,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 321. Переможем аукціону визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр-Алюміній». Результати аукціону оформлено протоколом проведення аукціону № 6-011 від 17.03.2016 р.

23.03.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Львівський Автонавантажувач» в особі арбітражного керуючого Хомишина Ігоря Григоровича та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр-Алюміній» укладено договір № 4а купівлі-продажу майна банкрута на аукціоні, метою якого є оформлення результатів продажу майна банкрута на аукціоні відповідно до протоколу аукціону № 6-011 від 17.03.2016 р., а предметом договору є передача продавцем у власність покупцю майна у порядку та на умовах, передбачених договором. Відповідно до змісту вказаного договору продавець зобов`язується передати у власність покупцю майно: будівлю адміністративного корпусу (літ. «Ж-4»), загальною площею 10369,6 кв.м., до складу якого входить 265 приміщень, чотирьохповерхова каркасна конструкція із з/б панелей і цегли, двоповерховою вставкою їдальні, висота поверху 3 м., стан незадовільний, адреса м. Львів, вул. Шевченка, 321.

24.03.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Львівський Автонавантажувач» в особі ліквідатора Хомишина Ігоря Григоровича та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр-Алюміній» в особі директора Шая Андрія Ярославовича укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого продавець зобов`язується передати, а покупець - прийняти нерухоме майно - будівлю адміністративного корпусу (літ. «Ж-4»), загальною площею 10369,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 321, сплатити ціну її продажу та виконати визначені в договорі умови. Вказаний договір купівлі-продажу посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юзвою Н. Б. та зареєстровано в реєстрі за № 714.

24.03.2016 р. приватним нотаріусом видано свідоцтво про посвідчення права Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр-Алюміній» власності на нерухоме майно - будівлю адміністративного корпусу (літ. «Ж-4»), загальною площею 10369,6 кв.м.

28.03.2016 р. щодо будівлі адміністративного корпусу (літ. «Ж-4»), загальною площею 10369,6 кв.м. зареєстровано право спільної часткової власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу за номером 785. У подальшому спірне майно неодноразово змінювало власника. Станом на час розгляду справи, спірне майно перебуває у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Тібет», що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 07.09.2023 р. № 345733626.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 10.02.2022 р. у справі № 5015/118/11 визнано недійсними результати аукціону від 17.03.2016 р. з продажу корпусу «Ж-4», заг. пл. 10369,6 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул.Шевченка, 321; визнано недійсним договір купівлі-продажу від 23.03.2016 р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «УК «Львівський Автонавантажувач» і переможцем аукціону Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР-Алюміній»; визнано недійсним аукціон із продажу нерухомого майна банкрута Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Львівський автонавантажувач» від 17.03.2016 р., а саме: будівлі адміністративного корпусу під літ. «Ж-4», об`єкт житлової нерухомості: НІ. Загальна площа (кв.м): 10369.6 м.кв. РПВН 130885; застосовано наслідки визнання аукціону недійсним і визнано недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений із переможцем аукціону Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр-Алюміній» про придбання майна з прилюдних торгів серія та номер: 714, виданий 24.03.2016, видавник: Юзва Н. Б., приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу.

Рішення Господарського суду Львівської області від 10.02.2022 р. у справі № 5015/118/11 залишено без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 27.10.2022 р. та постановою Верховного Суду від 18.05.2023 р. у справі № 5015/118/11.

У зв`язку з визнанням недійсним аукціону з продажу майна банкрута та визнання недійсним договору купівлі-продажу майна на аукціоні, Товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Львівський автонавантажувач» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Козія В. Ю. звернулось до суду з даним позовом про витребування майна, яке було предметом недійсного аукціону, з чужого незаконного володіння останнього набувача ТзОВ «Тібет» на користь власника ТзОВ «Управляюча компанія «Львівський автонавантажувач».

Згідно з ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Аналіз статей 216, 328 Цивільного кодексу України дозволяє зробити висновок про те, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, а незаконність набуття права власності, яка встановлена судом не може обґрунтовувати правомірності набуття права власності.

Отже, правочин який визнаний судом недійсним не породжує наслідків визнання за набувачем права власності на спірне майно.

Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

В постановах Верховного Суду від 09.08.2018 р. у справі № 927/876/17, від 11.09.2018 р. у справі № 910/9555/16, постановах Верховного Суду України від 15.03.2017 р. у справі №3-1515гс16, від 25.01.2017 р. у справі №3-1533гс16, від 23.11.2016 р. у справі № 3-1058гс16, від 05.10.2016 р. у справі № 3-604гс16 зазначений наступний правовий висновок:

«Власник має право витребувати своє майно в усіх випадках від особи, яка заволоділа ним незаконно, без відповідної правової підстави (стаття 387 ЦК України) та від особи, яка набула його безвідплатно в особи, яка не мала право його відчужувати (частина 3 статті 388 ЦК України).

Якщо майно відчужено за відплатним договором, то відповідно до частини 1 статті 338 ЦК України, власник має право витребувати це майно від добросовісного набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею (було загублене, викрадене, вибуло з їхнього володіння іншим шляхом).

У разі коли відчуження майна мало місце два і більше разів після недійсного правочину, це майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, від добросовісного набувача на підставі частини 1 статті 338 ЦК України.

У такому випадку діюче законодавство не пов`язує можливість витребування майна у добросовісного набувача з обставинами щодо наявності у відчужувача за останнім у ланцюгу договорів договором права відчужувати це майно.

Витребування майна від добросовісного набувача у такому випадку залежить від наявності волі на передачу цього майна у власника майна відчужувача за першим договором у ланцюгу договорів.».

Таким чином, для застосування даної норми необхідно встановити факт, що спірне майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом і перейшло у володіння особи, яка відчужила дане спірне майно, не маючи права на його відчуження.

У процедурі банкрутства майно боржника вибуває з володіння власника (органу управління боржником) в момент введення ліквідаційної процедури та з призначенням ліквідатора до нього переходять права органу управління боржником. Отже, вибуття майна з володіння власника відбувається не за його волевиявленням, а в силу прямої вказівки спеціального закону. Обмежуючи таким чином права власника на володіння майном, законодавець одночасно зобов`язує ліквідатора діяти добросовісно, розсудливо, обґрунтовано, у межах та у спосіб що передбачені Конституцією України та законодавством про банкрутство. Отже, встановлення судом недійсності аукціону з продажу майна боржника у ліквідаційній процедурі та правочину, укладеного за наслідками такого аукціону, очевидно підтверджує вихід ліквідатора за межі принципів добросовісності і законності та означає порушення ним тих повноважень розумного власника, якими наділив його законодавець в момент введення ліквідаційної процедури.

У п. 50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.02.2020 р. у справі № 922/614/19 зазначено, що власник з дотриманням вимог статті 388 Цивільного кодексу України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування не потрібно визнавати недійсними рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскаржувати весь ланцюг договорів та інших правочинів щодо спірного майна.

У даному випадку, спірне майно вибуло поза волею власника (ТзОВ «Управляюча компанія «Львівський автонавантажувач»), а тому вимога позивача про витребування майна від останнього набувача (ТзОВ «Тібет») підлягає задоволенню.

Щодо судових витрат.

Згідно з квитанції до платіжної інструкції № 44842274 від 18.04.2024 р., Приватним акціонерним товариством «Виробничо-наукова компанія «Розточчя СТ» сплачено судовий збір за розгляд даної позовної заяви у розмірі 26725,38 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із тим, що позовні вимоги підлягають задоволенню, судовий збір слід покласти на відповідача.

Враховуючи те, що судовий збір за розгляд даної позовної заяви у розмірі 26725,38 грн. сплачений не позивачем, а Приватним акціонерним товариством «Виробничо-наукова компанія «Розточчя СТ», сума сплаченого судового збору підлягає відшкодуванню Приватному акціонерному товариству «Виробничо-наукова компанія «Розточчя СТ».

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 3, 7, 8, 11, 42, 46, 73, 74, 76, 86, 123, 129, 173, 191, 232, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Клопотання Приватного акціонерного товариства «Виробничо-наукова компанія «Розточчя СТ» про об`єднання справ № 5015/118/11(914/2675/23) та № 5015/118/11(914/942/24) в одне провадження відхилити.

2. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Львівський Автонавантажувач» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тібет» про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволити.

3. Витребувати із чужого незаконного володіння від Товариства з обмеженою відповідальністю «Тібет» (вул. Наукова, буд. 58, кв. 27, м. Львів, 79060; ідентифікаційний код юридичної особи 20854767) на користь власника Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Львівський Автонавантажувач» (вул. Гірська, буд. 3, с. Коростів, Сколівський район, Львівська область, 82630; ідентифікаційний код юридичної особи 31148163) будівлю адміністративного корпусу під літ. «Ж-4», загальною площею: 10168.7 м2 (опис: площа змінилася згідно довідки ДП «Західний ЕТЦ» від 25.05.2017 р.), реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна - 01, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Шевченка Т., буд. 321.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тібет» (вул. Наукова, буд. 58, кв. 27, м. Львів, 79060; ідентифікаційний код юридичної особи 20854767) на користь Приватного акціонерного товариства «Виробничо-наукова компанія «Розточчя СТ» (пров. Новий, 1, смт. Шкло, Яворівський район, Львівська область, 81050; ідентифікаційний код юридичної особи 30909784) 26725 грн. 38 коп. витрати по сплаті судового збору.

5. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 02 липня 2024 року.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Цікало А.І.