ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"28" червня 2024 р. Справа № 924/417/24

м. Хмельницький

Суддя Господарського суду Хмельницької області Музика М.В., розглянувши скаргу представника ТОВ "Екоферма Ярос Агро" на дії приватного виконавця у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна", с. Крупець Шепетівського району Хмельницької області

до товариства з обмеженою відповідальністю "Ярос Агро", м. Київ,

товариства з обмеженою відповідальністю "Екоферма Ярос Агро", м. Київ

про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 02.02.2021 року, укладеного між ТОВ "Ярос Агро" та ТОВ "Екоферма Ярос Агро"; скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, поновивши записи про право власності,

представники сторін:

стягувача: адвокат Стеценко А.І. згідно довіреності від 31.10.2023 року (в режимі ВКЗ);

боржника: адвокат Літвінов Є.В. згідно ордеру від 01.05.2024 року ( в режимі ВКЗ);

за участю приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Сідоренка А.С. ( в режимі ВКЗ);

ВСТАНОВИВ:

ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 06.05.2024 року частково задоволено заяву ТОВ "Суффле Агро Україна" від 02.05.2024 року про забезпечення позову у справі №924/417/24. Заборонено товариству з обмеженою відповідальністю "Екоферма Ярос Агро" (01014, м. Київ, вул. Звіринецька, буд. 63, код 40865932) здійснювати будь-яке відчуження наступного майна, що належить йому на праві власності: групу будівель №1, що розташовані за адресою: Хмельницька область, Городоцький район, с. Кремінна, вул. Івана Франка, буд. 6, загальною площею 411,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 12. Опис об`єкта: Літера А-2: дім спеціаліста площею 366,3 кв.м.; Літера Н-2: трансформаторна підстанція площею 45,4 кв.м.; групу будівель №2, що розташовані за адресою: Хмельницька область, Городоцький район, с. Кремінна, вул. Івана Франка, буд. 6/1, загальною площею 2873,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 12. Опис об`єкта: Літера Л-1: свинарник маточник №2 площею 1237,8 кв.м.; Літера М-1: свинарник маточник №1 площею 1635,7 кв.м.; Літера Р: гнеєсховище; групу будівель №3, що розташовані за адресою: Хмельницька область, Городоцький район, с. Кремінна, вул. Івана Франка, буд. 6/2, загальною площею 4302,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 12. Опис об`єкта: Літера Е-1: підсобне приміщення, колишні автовага СТФ №2 площею 22,6 кв.м.; Літера Є-1: підсобне приміщення, колишня компресорна площею 19,2 кв.м.; Літера Ж-1: корнесховище, сан. пропускник №2, галерея площею 2373,8 кв.м.; Літера З-1: свинарник маточник №3 площею 1541,4 кв.м.; Літера К-1: навіс площею 345,5 кв.м.; Літера С: яма гноєзбирач; групу будівель №4, що розташовані за адресою: Хмельницька область, Городоцький район, с. Кремінна, вул. Івана Франка, буд. 6/3, загальною площею 4606,0 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 12. Опис об`єкта: Літера Б-1: свинарник-відгодівельник №2 площею 1867,4 кв.м.; Літера В-1: свинарник-відгодівельник №3 площею 2108,9 кв.м.; Літера Г-1: кормоцех №1 площею 318,5 кв.м.; Літера Д-1: кормоцех №2 площею 303,3 кв.м.; Літера О-1: водонапірна станція площею 7,9 кв.м.

12.06.2024 року на адресу суду від представника відповідача 2 надійшла скарга на дії приватного виконавця, у якій ТОВ "Екоферма Ярос Агро" просить суд визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Сідоренка Антона Сергійовича щодо стягнення основної винагороди у розмірі 24 224,00 грн. в межах виконавчого провадження №75128940 щодо примусового виконання ухвали Господарського суду Хмельницької області від 06.05.2024 року у справі №924/417/24 про забезпечення позову, викладених у постановах про відкриття виконавчого провадження від 24.05.2024 року та стягнення з боржника основної винагороди; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Сідоренка Антона Сергійовича скасувати зазначені постанови в цих частинах.

Скаргу мотивує тим, що 24.05.2024 року приватним виконавцем на підставі заяви позивача прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №75128940 щодо примусового виконання ухвали суду від 06.05.2024 року про забезпечення позову у даній справі. Зазначеною постановою приватним виконавцем доведено до відома резолютивну частину ухвали та стягнуто з боржника основну винагороду приватного виконавця в розмірі 24224,00 грн. після повного виконання рішення. Крім того, 24.05.2024 року приватним виконавцем прийнято окрему постанову про стягнення основної винагороди у розмірі 24224,00 грн. в межах виконавчого провадження №75128940.

Скаржник зазначає, що така сума вирахувана приватним виконавцем як за примусове виконання рішення немайнового характеру, що не відповідає дійсності, є протиправним та необґрунтованим. Так, відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору. Водночас згідно п. 1. ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог.

З викладеного просить визнати дії приватного виконавця в частині стягнення основної винагороди неправомірними та зобов`язати його скасувати постанови у відповідних частинах.

Ухвалою суду від 13.06.2024 року скаргу ТОВ «Екоферма Ярос Агро» залишено без руху та надано скаржнику строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 18.06.2024 року поновлено ТОВ "Екоферма Ярос Агро" строк на оскарження дій приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Сідоренка Антона Сергійовича; призначено судове засідання для розгляду скарги ТОВ "Екоферма Ярос Агро" на дії приватного виконавця на 28 червня 2024 року.

Представник скаржника в судовому засіданні 28.06.2024 року вимоги скарги підтримав, просить її задовольнити.

Представник стягувача під час судового розгляду скарги та у письмових запереченнях на скаргу від 27.06.2024 року просить відмовити в її задоволенні. Заперечення мотивує тим, що ухвалою суду від 26.04.2024 року в накладенні арешту на майно було відмовлено, натомість заборонено відчужувати майно, що є відмінним від поняття "арешт майна". Відповідно виконання судових рішень, якими накладено арешт на майно, та тих, за якими боржник зобов`язаний утриматись від певних дій, істотно відрізняються один від одного.

З положень законів України "Про виконавче провадження" та "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" виснує, що виконавцем правомірно нараховано 24224,00 грн. основної грошової винагороди за виконання виконавчого документа немайнового характеру, за яким боржником є юридична особа.

Додатково зауважує, що відсутність оплати належним чином виконаної приватним виконавцем роботи можна розцінювати як примушування до безоплатної праці, що є неприпустимим.

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Сідоренко А.С. в судовому засіданні 28.06.2024 року та у поясненнях від 26.06.2024 року вважає доводи скарги необґрунтованими. Зазначає, що основна винагорода розрахована правомірно відповідно до положень законів України "Про виконавче провадження", "Про Державний бюджет України на 2024 рік", п. 12 Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця, затвердженого постановою КМ України від 08.09.2016 року №643.

Звертає увагу на порушення предметної юрисдикції подання скарги, позаяк вважає, що оскарження постанов про сплату основної винагороди виконавця підлягає оскарженню в адміністративний суд не залежно від того, який орган видав виконавчий документ.

Із доводами скарги не погоджується, позаяк ні Закон України "Про виконавче провадження", ні Закон України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" не передбачають випадки, при настанні яких основна винагорода виконавця не стягується. При цьому, ухвала суду про забезпечення позову у даній справі не підпадає під перелік рішень, які не підлягають примусовому виконанню. Зауважує, що у законодавстві передбачені випадки, у яких не сплачується виконавчий збір, а не основна винагорода виконавця.

Додатково акцентує увагу на пропуску строку звернення до суду із даною скаргою.

Розглянувши подану ТОВ «Екоферма Ярос Агро» скаргу на дії приватного виконавця, заслухавши учасників виконавчого провадження, суд дійшов висновку про закриття провадження з розгляду скарги ТОВ «Екоферма Ярос Агро» з наступних мотивів.

Статтею 339 Господарського процесуального кодексу України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди є виконавчими документами (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 1 ст. 340 ГПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно з правилами адміністративного судочинства щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця за пунктом 4 частиною першою статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні, зокрема адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1 - 3 частини першої цієї статті.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені й Законом України "Про виконавче провадження", згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч. 2 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З наведених норм права вбачається, що Законом України "Про виконавче провадження" встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 921/16/14-г/15. Подібну правову позицію викладено Великою Палатою Верховного Суду також у постановах від 06.06.2018 у справі № 127/9870/16-ц, від 30.01.2019р. у справі № 161/8267/17, від 21.08.2019 у справі № 381/2126/18, від 06.06.2018 у справі № 921/16/14-г/15, від 13.03.2019 у справі № 545/2246/15-ц, від 27.03.2019 у справі № 766/10137/17, від 03.04.2019 у справах № 370/1034/15-ц та № 370/1288/15, від 12.06.2019 у справі № 370/1547/17, та зроблено висновок про те, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Отже, Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово робила висновок про те, що спір з приводу, зокрема, стягнення виконавчого збору, основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, було видано виконавчий документ, що знаходився на примусовому виконанні у державного виконавця.

Крім того, суд звертає увагу на те, що в ухвалі від 29.03.2023 р. у справі № 585/2436/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що не вбачає підстав для відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати Верховного Суду (від 06.06.2018 у справі №127/9870/16-ц та від 18.12.2019 у справі № 759/15553/14-ц) «щодо адміністративної юрисдикції справ з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані».

Відповідно до ч. 10 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України, якщо спірні відносини не врегульовані законом і відсутній звичай ділового обороту, який може бути до них застосований, суд застосовує закон, що регулює подібні відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - виходить із загальних засад і змісту законодавства (аналогія права).

За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

З всього вищевикладеного, провадження з розгляду скарги ТОВ «Екоферма Ярос Агро» від 11.06.2024 року на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Сідоренка Антона Сергійовича щодо стягнення основної грошової винагороди в розмірі 24224,00 грн. в межах виконавчого провадження №75128940 щодо примусового виконання ухвали Господарського суду Хмельницької області у справі №924/417/24 про забезпечення позову, підлягає закриттю на підставі п. 1. ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 231, ст.ст. 234, 235, ст.ст. 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

закрити провадження з розгляду скарги ТОВ «Екоферма Ярос Агро» на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Сідоренка Антона Сергійовича щодо стягнення основної грошової винагороди в розмірі 24224,00 грн. в межах виконавчого провадження №75128940 щодо примусового виконання ухвали Господарського суду Хмельницької області у справі №924/417/24 про забезпечення позову.

Роз`яснити скаржнику, що скарга може бути пред`явлена до адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення суддею, 28.06.2024 року, та може бути оскаржена протягом 10 днів до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Повний текст ухвали складено 28.06.2024 року

Суддя М.В. Музика

Віддрук. у 1 прим.: 1 - до справи; учасникам в електронний кабінет