ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"04" липня 2024 р. м. Рівне Cправа № 918/822/23(918/1073/23)
Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В., при секретарі судового засідання Шилан І.С., розглянувши у матеріалах справи
за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )
до відповідача 1 ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ІН НОМЕР_2 )
до відповідача 2 ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , ІН НОМЕР_3 )
про визнання недійсним договору дарування частки, Акту приймання-передачі, застосування наслідків недійсності договору
Заяву представника ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат
В судовому засіданні приймали участь:
від позивача: адвокат Корень О.М.;
від відповідача 1: адвокат Гавриленко Ю.Ю.;
від відповідача 2: адвокат Малишева А.А.;
від третьої особи: не з`явився.
Рішенням суду від 02.04.2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано недійсним Договір дарування частки ОСОБА_3 у розмірі 24% у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс", укладений 16 червня 2023 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .. Визнано недійсним Акт приймання-передачі частки ОСОБА_3 у розмірі 24 % у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс", укладений 16 червня 2023 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .. В решті позову відмовлено у задоволенні. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2684,00 грн. судового збору. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2684,00 грн..

Вказане рішення залишене без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29 травня 2024 року.

08.04.2024 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду представником позивача, з врахуванням уточнень від 09.04.2024 року, подано Заяву, в якій просить ухвалити додаткове рішення та стягнути з ОСОБА_2 125184,00 грн. судових витрат; з ОСОБА_3 125184,00 грн. судових витрат. До Заяви від 08.04.2024 року представником позивача додано: Договір про надання правової допомоги від 28.06.2022 року; Додаткову угоду від 01.09.2023 року до Договору про надання правової допомоги від 28.06.2022 року; Акт приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги від 06.04.2024 року; детальний опис наданих послуг.

Дану заяву представник позивача мотивує тим, що Позивачем ОСОБА_4 станом на день ухвалення судом остаточного рішення у справі було фактично понесено наступні судові витрати: на професійну правничу допомогу у загальній сумі 250000,00 грн. та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (на поштову кореспонденцію) у загальній сумі - 368,00 грн. Всього понесено витрат на загальну суму - 250368,00 грн.

Так представник заявника зазначає, що відповідно до пункту 4 Договору від 28.06.2022, плата за виконання Адвокатом доручень Клієнта, включаючи витрати організаційно-технічного характеру, визначається Сторонами в Актах виконаних робіт (наданих юридичних послуг), які після їх підписання Сторонами є невід`ємною частиною Договору. Плата за представлення Адвокатом інтересів клієнта в суді узгоджуються додатково. У разі необхідності, Клієнт зобов`язується внести додаткову плату за тривалість судового процесу, витрати на відрядження тощо, які визначаються відповідною додатковою угодою. До Договору було укладено Додаткову угоду від 01.09.2023. Відповідно до пункту 1 Додаткової угоди від 01.09.2023 до Договору, Сторони погодили, що оплата за правничу допомогу, яка надається за дійсним Договором в межах господарської справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" та акту приймання - передачі від 16 червня 2023 року та застосування наслідків недійсності договору дарування та акту приймання - передачі частки ОСОБА_3 в розмірі 24% у статутному капіталі ТОВ "Традєкс", укладених 16 червня 2023 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 яка, у майбутньому буде мати відповідний реєстраційний номер суду, під час її розгляду в Господарському суді Рівненської області складає 250000,00 гривень (двісті п`ятдесят тисяч гривень).

Зазначає, що зважаючи на вказаний пункт Договору з врахуванням Додаткової угоди до нього, Позивачем й було визначено суму витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з Відповідача, виходячи з фіксованого розміру гонорару адвоката, тобто у розмірі 250 000,00 грн. Вважає, що наведеними документами Позивача підтверджено факт надання останньому професійної правничої допомоги, її обсяг та загальну вартість.

Ухвалою суду від 09.04.2024 року розгляд Заяви представника позивача про відшкодування судових витрат призначено у судовому засіданні на "24" квітня 2024 року.

Представниками відповідачів подані ідентичні заперечення на Заяву ОСОБА_5 про відшкодування судових витрат в яких останні зазначають наступне.

Зазначають, що Заява, як і докази, долучені до неї, подані з порушенням порядку, встановленого статтею 129 ГПК України, що взагалі виключає можливість її задоволення.

Вказують, що відповідно до змісту позовної заяви, Позивачем визначено орієнтовний розрахунок судових витрат у розмірі 150 000,00 грн.. У той же час, за змістом Заяви, Позивач прохає суд стягнути з Відповідачів суму в розмірі 250 000.00 грн., що майже в 2 рази більше від заявленого Позивачем орієнтовного розміру судових витрат.

Також представники відповідачів стверджують, що документами, долученими Позивачем до Заяви не підтверджуються обсяг та загальна вартість правової допомоги, яка начебто надавалася Позивачу його представником адвокатом Корень О.М., що заявлені до відшкодування витрати не відповідають вимогам співмірності,реальності та адекватності, що вартість відповідних робіт є штучно завищеною, що заявлені Позивачем до відшкодування судові витрати очевидно не є обґрунтованими, не є реальними та не є пропорційними до предмету та обставин справи.

22.04.2024 року через відділ канцелярії та документального забезпечення Господарського суду Рівненської області від Північно-західного апеляційного господарського суду надійшов лист-запит, в якому останній просить надіслати на адресу суду належним чином оформлені матеріали справи №918/822/23(918/1073/23), у зв`язку із поданням ОСОБА_3 апеляційної скарги на Рішення Господарського суду Рівненської області від 02.04.2024 року.

Супровідним листом №918/822/23(918/1073/23)450/24 від 24.04.2024 року матеріали справи направлені до Північно-західного апеляційного господарського суду.

07.06.2024 року матеріали справи 918/822/23(918/1073/23) повернуто до Господарського суду Рівненської області.

Ухвалою суду від 19.06.2024 року розгляд Заяви представника позивача про відшкодування судових витрат призначено у судовому засіданні на "02" квітня 2024 року, яке Ухвалою суду від 02.07.2024, в свою чергу, було відкладено на 04 липня 2024 року.

Під час розгляду по суті Заяви ОСОБА_5 представник заявника вимоги викладені в заяві підтримали, натомість представники відповідачів проти її задоволення заперечили.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, з`ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши докази у справі, господарський суд прийшов до висновку, що Заява ОСОБА_5 про відшкодування судових витрат підлягає частковому задоволенню. При цьому господарський суд керувався наступним.

ОСОБА_6 звернувся в Господарський суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування частки та акту приймання-передачі, застосування наслідків недійсності договору.

В позовній заяві ОСОБА_7 вказав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, а саме 8052,00 грн. судовий збір та 150 000, 00 грн. витрати на професійну правничу допомогу.

Рішенням суду від 02.04.2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано недійсним Договір дарування частки ОСОБА_3 у розмірі 24% у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс", укладений 16 червня 2023 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .. Визнано недійсним Акт приймання-передачі частки ОСОБА_3 у розмірі 24 % у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс", укладений 16 червня 2023 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .. В решті позову відмовлено у задоволенні. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2684,00 грн. судового збору. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2684,00 грн..

Під час розгляду справи по суті представник позивача до закінчення судових дебатів у справі зробив заяву про те, що докази понесення судових витрат будуть подані ним після постановлення рішення, у порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України (31.3 хв. судового засідання 02.04.2024).

Відтак суд зазначає, що підстави для залишення без розгляду Заяви ОСОБА_5 про відшкодування судових витрат відсутні.

В той же час представником позивача 06.04.2024 подано до суду Заяву про відшкодування судових витрат (з врахуванням заяви про уточнення прохальної частини) в якій останній просить суд ухвалити додаткове рішення та стягнути з ОСОБА_2 та з ОСОБА_3 по 125 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу та по 184,00 грн. витрат пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

З огляду на те, що представником позивача до закінчення судових дебатів у справі зроблено заяву про те, що докази понесення судових витрат будуть подані ним після постановлення рішення, то, відповідно, відсутні підстави для залишення без розгляду Заяви представника ОСОБА_5 про відшкодування судових витрат.

Щодо самих судових витрат у справі суд зазначає наступне.

Пунктом 12 частини третьої статті 2 ГПК України передбачено, що однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; (4) зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу чи розподіл витрат судом (стаття 129 ГПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Разом з тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, актів виконаних робіт тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).

Водночас за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі висновки сформульовані в пунктах 106-108 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21.

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

Також, у рішенні ЄСПЛ зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Захист прав та представництво інтересів Позивача у даній справі забезпечувався адвокатом Корень О.М.. Так, на підтвердження наведених обставин, до даної Заяви представником позивача долучено копії наступних документів:

- Договір про надання правничої допомоги від 28.06.2022, укладений між позивачем та адвокатом Корень О.М.; Додаткова угода від 01.09.2023 до Договору; Акт приймання-передачі наданої правничої допомоги від 06.04.2024 за Договором з Додатком - Детальний опис наданих послуг.

Так, відповідно до п.1 Договору в порядку та на умовах, визначених даним договором, позивач доручає, а адвокат відповідно до чинного в України законодавства приймає на себе зобов"язання здійснювати представницькі повноваження, захищати права і законні інтереси позивача, надавати іншу юридичну допомогу в обсязі і на умовах, встановлених договором.

Відповідно до пункту 4. Договору, надання адвокатом правничої допомоги за дійсним договором здійснюється за винагородою та є оплатним. У той же час, згідно із вказаним пунктом, сторони погодили, що розмір оплати за правничу допомогу, яка надається за дійсним договором, визначається окремо у додатковій угоді.

Відповідно до пункту 1 Додаткової угоди від 01.09.2023 до Договору, Сторони погодили, що оплата за правничу допомогу, яка надасться за дійсним Договором в межах господарської справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" та акту приймання - передачі від 16 червня 2023 та застосування наслідків недійсності договору дарування та акту приймання - передачі частки ОСОБА_3 в розмірі 24% у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс", укладених 16 червня 2023 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , яка у майбутньому буде мати відповідний реєстраційний номер суду, під час її розгляду в Господарському суді Рівненської області складає 250 000,00 гривень.

Таким чином, зважаючи на вказаний пункт Договору з врахуванням Додаткової угоди до нього, позивачем було визначено суму витрат на професійну правничу допомогу виходячи з фіксованого розміру гонорару адвоката, тобто у розмірі 250 000,00 грн..

За змістом частини третьої статті 237 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 26 Закону № 5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону № 5076-VI).

Закон № 5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Суд зауважує, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

Частинами першою та другою статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:

- фіксованого розміру,

- погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Аналогічна правова позиція висвітлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

За положенням частини другої статті 2 ГПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Пункт 1 частини третьої цієї статті визначає верховенство права однією із основних засад (принципів) господарського судочинства.

Зміст вказаного принципу неодноразово і досить детально аналізував Конституційний Суд України. Так, зокрема, в абзаці другому підпункту 4.1 пункту 4 Рішення від 02.11.2004 № 15-рп/2004 ним акцентувалася увага на тому, що верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Так, частина третя статті 126 ГПК України визначає, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Оцінюючи зміст зазначених приписів, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 по справі №922/1964/21 виснувала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Саме лише не зазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові також зауважила, що частина третя статті 126 ГПК України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.

Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

Відтак Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 по справі №922/1964/21 дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Статтею 126 ГПК України також не передбачено, що відповідна сторона зобов`язана доводити неспівмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката одразу за всіма пунктами з переліку, визначеного частиною четвертою вказаної статті.

Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Як установлено судом відповідачі із заявою про зменшення витрат на правничу допомогу не зверталися.

Натомість представниками відповідачів було подано лише заперечення щодо неспівмірності обсягу та загальної вартості витрат на правову допомогу. При цьому відповідачі зазначали, що кількість витраченого адвокатом часу, а відтак і вартість таких витрат є завищеною.

Суд частково погоджується з позицією відповідачів в частині того, що вартість витрат позивача на правничу допомогу в сумі 250 000, 00 грн. не є співмірною із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Також суд погоджується з тим, що заява про стягнення/розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню.

Крім того суд зазначає, що відповідно до змісту позовної заяви, позивачем визначено попередній розрахунок судових витрат на правничу допомогу у розмірі 150 000,00 грн.. У той же час, за змістом Заяви про відшкодування судових витрат, позивач прохає суд стягнути з відповідачів суму в розмірі 250 000.00 грн., що майже в 2 рази більше від заявленого позивачем попереднього розміру судових витрат.

Також суд зазначає, що з позовом до суду, в якому зазначив попередній розрахунок судових витрат на правничу допомогу у розмірі 150 000,00 грн., ОСОБА_7 звернувся 18.10.2023. В той же час слід відмітити, що Додаткова угода до Договору про надання правничої допомоги від 28.06.2022, в якій вказано вартість правничої допомоги у сумі 250 000, 00 грн., укладена сторонами 01.09.2023, тобто ще до подання позову.

Відповідно до частин шостої статті 129 Господарського процесуального кодексу України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Відтак, з огляду на вищезазначене, суд доходить висновку, що співмірною із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи є вартість витрат позивача на правничу допомогу у розмірі 150 000 грн. 00 коп..

Також судом встановлено, що позивач поніс витрати пов`язані з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, а саме на поштову кореспонденцію при направленні позовної заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи в сумі 368,00 грн..

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини четвертої статті 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами статті 221 ГПК України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання та ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Відповідно до норм статті 224 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі в тому самому порядку, що й судове рішення.

З огляду на те, що у даній справі позовні вимоги задоволені частково, то, відповідно судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 221, 236-241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Заяву представника ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат задоволити частково.

2. Судові витрати Позивача у справі в частині витрат на професійну правничу допомогу та витрат пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

3. Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ІН НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) 50 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу та 122 грн. 67 коп. витрат пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

4. Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , ІН НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) 50 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу та 122 грн. 67 коп. витрат пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

5. Накази видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення підписано 08 липня 2024 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Марач В.В.