ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05 липня 2024 рокуСправа № 912/1645/24

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Коваленко Н.М.,

розглянувши заяву №б/н від 02.07.2024 Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут"

про забезпечення позову, що подається одночасно з позовною заявою

у справі №912/1645/24 від 05.07.2024

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут" (далі - ТОВ "Полтаваенергозбут"), код ЄДР 42223804, вул. Панянка, 65Б, м. Полтава, Полтавська обл., 36022

до відповідача: Товариства з додатковою відповідальністю "Світловодське кар`єроуправління" (далі - ТДВ "СКУ"), код ЄДР 13749739, вул. Молодіжна, 53, смт Власівка, м. Світловодськ, Кіровоградська обл., 27552

про стягнення 161 757,15 грн,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява ТОВ "Полтаваенергозбут" до ТДВ "СКУ" з вимогами:

1. Стягнути з ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СВІТЛОВОДСЬКЕ КАР`ЄРОУПРАВЛІННЯ" (27552, місто Світловодськ, Кіровоградська обл., селище міського типу Власівка, вулиця Молодіжна, будинок, 53, ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ" (36022, м. Полтава, вул. Панянка, 65Б, ) заборгованість за Договором про постачання електричної енергії споживачу №21510338 від 01.01.2019р. у розмірі 161 757,15 грн. (сто шістдесят одна тисяча сімсот п`ятдесят сім гривень 15 копійок) на рахунок ТОВ "ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ" зі спеціальним режимом використання № НОМЕР_1 , відкритий в філії ПОУ АТ "Ощадбанк", МФО 331467, .

2. Стягнути з ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СВІТЛОВОДСЬКЕ КАР`ЄРОУПРАВЛІННЯ" (27552, Україна, місто Світловодськ, Кіровоградська обл., селище міського типу Власівка, вулиця Молодіжна, будинок, 53, ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ" (36022, м. Полтава, вул. Панянка, 65Б, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн. на р/р ТОВ "ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ" № НОМЕР_2 в АТ "Банк Кредит Дніпро", МФО 305749, .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем зобов`язань за Договором про постачання електричної енергії споживачу №21510338 від 01.01.2019 в частині своєчасної та повної оплати поставленої електричної енергії за квітень 2024 року.

Ухвалою від 05.07.2024 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 912/1645/24, ухвалив справу №912/1645/24 розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, судовий розгляд призначив на ________________________, встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи.

03.07.2024 до господарського суду через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява №б/н від 02.07.2024 про забезпечення позову, що подається одночасно з позовною заявою з вимогами:

Вжити заходи забезпечення позову у справі, шляхом накладення арешту на грошові кошти Відповідача - ТОВАРИСТВО З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СВІТЛОВОДСЬКЕ КАР`ЄРОУПРАВЛІННЯ" (27552, Україна, місто Світловодськ, Кіровоградська обл., селище міського типу Власівка, вулиця Молодіжна, будинок, 53, ) в загальному розмірі 161 757,15 грн., які знаходяться (обліковуються) на банківських рахунках:

- № НОМЕР_3 , відкритий в філія Кіровоградське обласне АТ "Ощадбанк";

- № НОМЕР_4 відкритий в АТ "УКРСИББАНК";

- всіх рахунках Відповідача у банківських установах, інформація про які буде знайдена під час здійснення виконавчого провадження, за винятком виплат, необхідних для сплати заробітної плати, податків, зборів та платежів, передбачених законодавством України.

В обґрунтування поданої заяви зазначено таке.

Згідно висновку Верховного Суду, викладеної у Постанові від 03.03.2023 у справі №905/448/22: у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що може утруднити виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Аналогічний висновок викладений також Верховним Судом у Постанові від 09.04.2024 у справі №917/1610/23.

Враховуючи, що предметом позову є вимоги майнового характеру, то відповідач матиме можливість безперешкодно розпоряджатися грошовими коштами та у разі відсутності у власності відповідача майна, на яке можливо було би звернути стягнення, в разі задоволення позову може реально істотно утруднити захист або поновлення порушених прав або інтересів позивача та призвести до невиконання відповідного судового рішення, що відповідає позиції Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеної в постанові від 30.10.2023 №922/1583/23.

Окрім того, обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештовані кошти фактично перебуваю у володінні власника, а тимчасово обмежується лише можливістю розпоряджатися ними, що узгоджується з позицією Верховного суду, викладеної у постанові від 30.10.2023 у справі №922/1583/23.

Можливість накладення арешту на грошові кошти у спорі про стягнення грошових коштів є для позивача додатковою гарантією того, що рішення суду у разі задоволення позову буде реально виконане та позивач отримає задоволення свої вимог.

При цьому, на момент звернення до суду із вказаним позовом, відповідно до аналізу інформації з судової влади та єдиного реєстру боржників і автоматизованої системи виконавчого провадження, наявні 3 відкритих виконавчих провадження щодо стягнення заборгованості ТДВ "Світловодське кар`єроуправління" у розмірі 11,92 млн. грн.

Відповідно до інформації про фінансову звітність відповідача за 2023р., згідно витягу з ЄДР з "Опендатбот", що наявний в публічному доступі за посиланням: https://opendatabot.ua/c/13749739 вбачається, що ТДВ "Світловодське кар`єроуправління" є збитковим.

Крім того, відповідно до листа ТДВ "Світловодське кар`єроуправління" №77 від 21.02.2024 відповідач посилається про відсутність коштів для оплати позивачу за спожиту електричну енергію, що вказує на неплатоспроможність відповідача та свідчить про реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову на користь ТОВ "ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ", у разі його прийняття, у зв`язку з чим існує ймовірність унеможливити ефективний захист прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Крім того, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкту №382388274 від 11.06.2024 позивачу стало відомо, що на все нерухоме майно відповідача накладено арешт та об`єкт за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, с. Михайленки, вул. Хмельницького Богдана, 202 обтяжений податковою заставою.

Вказане свідчить про очевидну небезпеку невиконання з боку відповідача рішення господарського суду, у разі задоволення позовних вимог ТОВ "ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ" чи можливість утруднення його виконання, у зв`язку з чим унеможливити ефективний захист прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Таким чином, забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти Відповідача цілком відповідає збалансованості інтересів сторін і жодним чином не перешкоджає та не припиняє господарської діяльності відповідача, позаяк накладення арешту на грошові кошти є тимчасовим заходом, що триває до визначення подальшої долі відповідних грошових коштів, отже, не призведе до невиправданого обмеження прав відповідача, а його можливість розпоряджатися обмежується на певний час лише щодо частини коштів (чітко визначеної суми), якої стосується спір, що узгоджується з позицією Верховного суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеної у постанові від 30.10.2023 у справі №922/1583/23.

З підстав викладеного, враховуючи праву позицію Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах відповідач вважає, що вимоги позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачу, у межах суми заявлених позовних вимог, а саме: 161 757,15 грн. є обґрунтованими та адекватними з урахуванням інтересів сторін, дотримання принципів "справедливого балансу", та може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, -навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

На виконання ч. 5 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), позивачем до заяви про забезпечення позову додано платіжну інструкцію №1072165 від 04.06.2024, що підтверджує сплату судового збору, у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглядаючи заяву №б/н від 02.07.2024 позивача про забезпечення позову, що подається одночасно з позовною заявою, господарський суд враховує таке.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №543/730/14-ц.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України). Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Аналогічний висновок викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.10.2019 у справі №916/1572/19, від 28.10.2019 у справі №916/1845/19.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 79 ГПК України).

Господарський суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Також, господарський суд вважає за необхідне наголосити на тому, що не існує універсального алгоритму застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх вжиття (або відмова у такому) знаходиться у прямій залежності від фактичних обставин кожного конкретного господарського спору.

Отже, у спірному випадку саме на заявника (позивача) покладений обов`язок належними та допустимими доказами довести, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як свідчать досліджені судом матеріали справи, звертаючись з відповідною заявою про забезпечення позову, позивач фактично посилається на очевидну небезпеку невиконання з боку відповідача рішення господарського суду, у разі задоволення позовних вимог ТОВ "Полтаваенергозбут" чи можливість утруднення його виконання, у зв`язку з чим унеможливити ефективний захист прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

В обґрунтування своєї позиції позивач просить врахувати висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 06.10.2022 у справі №905/446/22, відповідно до якого: при звернення із позовом про стягнення грошових коштів саме відповідач має доводити недоцільність чи неспівмірність заходів забезпечення, вжиття яких просить у суду позивач, зокрема, й ту обставину, що застосовані заходи забезпечення позову створять перешкоди його господарській діяльності.

Водночас позивач посилається на правову позицію, яка викладена в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023 у справі №905/448/22, згідно з якою у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Разом з цим, щодо вказаної правової позиції господарський суд також враховує висновки, які викладені в ухвалі Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 01.03.2024 у справі №917/1610/23.

Так, ухвалою від 29.01.2024 справу №917/1610/23 передано на розгляд Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду. Ухвала мотивована необхідністю відступу від висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023 у справі №905/448/22 та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.10.2022 у справі №905/446/22, чи для уточнення цих висновків.

Зокрема, у справі №917/1610/23 колегія суддів не погодилась із висновком, викладеним у цих постановах, стосовно того, що: "У випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін".

Водночас ухвалою Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 01.03.2024 у справі №917/1610/23 справу №917/1610/23 за касаційною скаргою ТОВ "Полтаваенергозбут" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 15.11.2023 повернуто відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду.

При постановленні вказаної ухвали Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду виходив з того, що наведений зміст постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду засвідчує, що у ній взагалі відсутні правові висновки, про які стверджує колегія суддів (про те, що у питанні застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та/або грошові кошти, що знаходяться на рахунках відповідача/зацікавленої особи, позивач (заявник) звільняється від доказування наявності обґрунтованої необхідності у застосуванні заходів забезпечення позову шляхом подання доказів до суду щодо наявності фактичних обставин, з якими закон пов`язує застосування такого заходу забезпечення позову).

Господарський суд також враховує, що у справах №905/446/22 та №905/448/22, які розглядалися Верховним Судом, та на які посилається позивач в обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову, було встановлено відмінні від цієї справи фактичні обставини, зокрема те, що: у відповідача існувала підтверджена (неоспорювана) заборгованість за договором перед позивачем і позивач звертався про стягнення такої заборгованості; позивач по справі посилався також на наявність у відповідача заборгованості перед бюджетом 38207410 грн; посилання позивача на місцезнаходження відповідача в зоні активних бойових дій, може мати наслідком зупинення господарської діяльності відповідача та зменшення чи знищення його майна.

Таким чином, у справах №905/466/22, №905/448/22 розглядалися спори про стягнення простроченої заборгованості за поставлений товар, яка не оспорювалася відповідачами, і сам факт ухилення від її сплати вже є обставинами, що можуть свідчити про їх намір уникати виконання судових рішень, у разі задоволення позовів.

Аналогічної позиції дотримується Східний апеляційний господарський суд у справі №922/1139/24 у постанові від 21.05.2024.

Крім того, відповідно до постанови Верховного суду від 09.04.2024 по справі №917/1610/23, судом касаційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що відповідачем вчиняються дії з відчуження свого майна, які можуть свідчити, зокрема і про ухилення від виконання зобов`язань.

У даній же справі позивачем не викладено обставин та не надано доказів, які вказують на реальні наміри відповідача вчиняти будь-які дії, які можуть створити загрозу утруднення або неможливість виконання майбутнього рішення суду. Заявник зазначає лише про збитковість відповідача, наявність відкритих виконавчих проваджень та накладення арешту на майно.

Проте саме по собі не перерахування грошових коштів, скрутне матеріальне становище відповідача, не свідчать про можливе ухилення від виконання судового рішення.

Господарський суд зазначає, що саме лише те, що позовні вимоги у цій справі є вимогами про стягнення грошових коштів та те, що відповідач має можливість розпоряджатися власними грошовим коштами, не звільняє позивача від необхідності належними та допустимими доказами довести, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Однак, у спірному випадку позивач фактично посилається лише на збитковість відповідача відповідно до витягу з ЄДР "Опендатабот", наявність відкритих виконавчих проваджень та накладення арешту на нерухоме майно відповідача, що такими доказами бути не може.

З урахуванням наведеного, господарський суд зазначає, що сам лише факт можливості розпорядження відповідачем коштами, які перебувають на його рахунках, не може свідчити про неможливість виконання рішення суду у цій справі у випадку задоволення позовних вимог, оскільки матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б давали можливість встановити наявність чи відсутність у відповідача іншого майна та, відповідно, встановити що відповідач не має достатньо коштів для виконання своїх зобов`язань. Тобто, надані позивачем докази не свідчать про те, що відповідач, у випадку задоволення цього позову, не буде мати можливості виконати рішення суду.

Господарський суд також зауважує, що позивачем до своєї заяви на надано та матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що відповідач має намір вчинити або вчиняє дії щодо зменшення як наявних у нього грошових коштів, так і належного йому майна (транспортних засобів).

Заява позивача мотивована лише припущенням про потенційну можливість невиконання судового рішення відповідачем в майбутньому.

Проте, господарський суд зазначає, що саме лише припущення заявника про те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів у майбутньому, без посилання на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для постановлення ухвали про забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти чи майно відповідача суд повинен дотриматися розумного балансу між необхідністю забезпечити можливе майбутнє виконання судового рішення та неприпустимістю блокування господарської діяльності відповідача.

Позивачем не наведено доказів того, що у відповідача відсутні грошові кошти, в тому числі і на рахунках в банківських установах, за рахунок яких може відбутись погашення заборгованості.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Відповідні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 10.11.2020 у справі №910/1200/20.

Крім того, до заяви про забезпечення позову позивачем додано лист №77 від 21.02.2024 відповідача, відповідно до якого останній вказує, що згідно попередження про припинення постачання електричної енергії від 30.01.2024 №1/24_21500017 ТДВ "Світловодське кар`єроуправління" до 23.02.2024 повинне було зробити оплату за спожиту електричну енергію, а саме: за грудень 2023 р. - 1 934 063,51 грн і до 29.02.2024 за січень 2024 р. - 562 565,42 грн. Але станом на сьогодні оплата за грудень 2023 р. не виконана, в зв`язку з відсутністю коштів на ТДВ "СКУ". Просить відмінити відключення 23.02.2024 і приймати платежі по 200 000 грн один раз в тиждень за спожиту активну електричну енергію.

Вказаний лист, на думку суду, свідчить про відсутність ухилення відповідача від виконання своїх зобов`язань перед позивачем за минулі періоди та намір здійснити погашення заборгованості.

Таким чином, дослідивши заяву про забезпечення позову, суд зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів у розумінні ст. 76-77 ГПК України, із якими діюче законодавство пов`язує доцільність застосування заходів про забезпечення позову, та які б свідчили про неможливість або істотне ускладнення виконання рішення господарського суду у разі невжиття таких заходів.

Висновуючи все наведене вище, судом враховано також те, що арешт коштів на рахунках відповідача може призвести до перешкод у здійсненні господарської діяльності останнім та, в свою чергу, погіршення майнового стану сторони, оскільки знерухомлення грошових активів, як основного інструменту ведення юридичної особою господарської діяльності, унеможливлює здійснення такої діяльності.

За таких обставин, оскільки заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності забезпечення позову із врахуванням дотримання збалансованості інтересів сторін, заявником не доведено те, що невжиття визначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, суд не вбачає підстав для задоволення заяви №б/н від 02.07.2024 позивача про забезпечення позову, що подається одночасно з позовною заявою.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

У зв`язку з відмовою в задоволенні заяви про забезпечення позову, сплачена позивачем сума судового збору за її подання покладається на позивача та йому не відшкодовується.

Господарський суд звертає увагу позивача, що заява про забезпечення позову, яка раніше була відхилена повністю або частково, може бути подана вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Керуючись ст. 136-137, 140, 233-235, 255 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви №б/н від 02.07.2024 ТОВ "Полтаваенергозбут" про забезпечення позову, що подається одночасно з позовною заявою відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Центрального апеляційного господарського суду у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку.

Копії ухвали направити сторонам.

Суддя Н.М. Коваленко

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про вебадресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, одночасно з врученням (надсиланням/видачі) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його вебадресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://court.gov.ua/fair/sud5013.