ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2024 р. Справа№ 910/19319/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Гаврилюка О.М.

Пономаренка Є.Ю.

секретар судового засідання Медведєва К.І.,

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2024

у справі № 910/19319/23 (суддя Демидов В.О.)

за позовом ОСОБА_1

до Держави Україна в особі 1. Міністерства фінансів України

2. Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк»

про визнання власником домінуючого контрольного пакета акцій та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

18.12.2023 ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Держави Україна в особі Міністерства фінансів України (далі - відповідач-1) та до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - Банк, відповідач-2) про визнання власником домінуючого контрольного пакета акцій та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 з 1999 року є власником простих іменних акцій, емітованих ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» у кількості 500 штук щодо яких не встановлено жодних обмежень (обтяження). Під час фінансової кризи 2008/2009 років Банк було націоналізовано державою.

У період з 27.08.2013 по 26.06.2014 внаслідок виконання ухвали суду як погашення заборгованості позичальників перед Банком за рішенням суду, яким з поручителів таких позичальників було стягнуто на користь Банку акції власної емісії, відповідачем-2 були прийняті до виконання ухвали суду щодо зміни способу виконання рішень судів про стягнення заборгованості за кредитними договорами шляхом звернення стягнення на іменні прості акції, емітентом яких є банк, шляхом визнання права власності на них за банком. В результаті у власність банку перейшли і знаходяться на рахунку Банку в ПАТ «Національний депозитарій України» 518 439 305 простих іменних акцій власної емісії, що складає 3,7468% у статутному капіталі банку, які обліковуються на балансі банку на рахунку № 500241 «Викуплені власні акції у акціонерів», загальною номінальною вартістю у сумі 518 439 305,00 грн.

Акціонерами Банку є 1527 юридичних та фізичних осіб, серед яких 156 юридичних осіб та 1370 фізичних осіб, з яких кожна володіє часткою менше 1%, а також Держава Україна в особі Міністерства фінансів України як власник істотної участі у статутному капіталі Банку у 94,940948% або 0 акцій. 518 439 305 простих іменних акцій власної емісії, що складає 3,7468 % у статутному капіталі Банку, обліковуються на балансі Банку як «Викуплені власні акції у акціонерів». Тобто на 01.01.2023 відповідач-1 та відповідач-2 сукупно як пов`язані особи володіють часткою у часткою у статутному капіталі Банку 98,687748%. Отже, станом на 2023 рік Держава Україна в особі Міністерства фінансів України фактично є опосередкованим власником 98,687748% випущених простих іменних акцій ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк».

За доводами позивача, відповідачем-2 та/або його акціонерами, включно з відповідачем-1, вибірково застосовуються положення чинного законодавства: набуті у власність 518 439 305 простих іменних акцій власної емісії вважаються «викупленими у акціонерів» і за таких обставин не враховуються при визначенні кворуму, не голосують з усіх питань порядку денного, однак при цьому не анулюються і не реалізовуються протягом 10 річного періоду.

Відтак позивач вважає, що своєю протиправною бездіяльністю відповідач-1 та відповідач-2 (як пов`язані особи) свідомо порушують передбачене ч.1 ст. 97 Закону України «Про акціонерні товариства» право позивача вимагати у відповідача-1 як власника домінуючого контрольного пакета акцій здійснення обов`язкового придбання акцій, належних позивачеві, як міноритарному акціонеру відповідача-2.

З огляду на це позивач просив суд визнати Державу Україна в особі Міністерства фінансів України власником домінуючого контрольного пакета акцій ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» (), зобов`язати Державу Україна в особі Міністерства фінансів України виконати зобов`язання власника домінуючого контрольного пакета акцій ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» (), протягом наступного робочого дня після набуття законної сили рішенням суду у справі за цим позовом подати офіційним каналом зв`язку до ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» і Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку повідомлення про набуття права власності на домінуючий контрольний пакет акцій; зобов`язати ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» (), не пізніше наступного робочого дня після отримання повідомлення Держави Україна в особі Міністерства фінансів України розмістити відповідне повідомлення на своєму веб-сайті та у базі даних особи, яка провадить діяльність з оприлюднення регульованої інформації від імені учасників ринків капіталу та професійних учасників організованих товарних ринків; зобов`язати ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» (), не пізніш як за 25 робочих днів з дня отримання повідомлення Держави Україна в особі Міністерства фінансів України затвердити ринкову вартість акцій товариства, визначену суб`єктом оціночної діяльності.

Відповідач-1 у відзиві на позовну заяву просив суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про акціонерні товариства» домінуючий контрольний пакет акцій - це пакет у розмірі більше 95% простих акцій акціонерного товариства. Мінфін не придбавав вказані акції, вона не були анульовані і тим самим його частка у статутному капіталі банку залишається незмінною. Отже, Мінфін має частку у розмірі 94,940948%, а решта акцій є у власності інших акціонерів банку. Крім того, вимоги ч. 3 ст. 66 Закону України «Про акціонерні товариства», відповідно до яких товариство повинно протягом року з моменту викупу продати або анулювати викуплені товариством акції, в даному випадку не поширюються на правовідносини щодо набуття банком у власність власних акцій. Крім того вирішення питання щодо затвердження ринкової вартості майна банку (включно з цінними паперами) є виключною компетенцією наглядової ради ПАТ «АБ «Укргазбанк».

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач-2, у відзиві на позовну заяву просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що у Банка не виник обов`язок щодо викупу чи анулювання акцій, набутих банком у період 2013-2014 роках.

Перехід права власності на акції власної емісії, внаслідок якого права кредитора за зобов`язаннями щодо погашення заборгованості переходять до поручителів, не вважається викупом акцій. На момент набуття Банком власних акцій у 2013-2014 роках норми Закону України «Про акціонерні товариства» не передбачали необхідності відчуження Банком акцій, набутих іншим чином, тож Банк не зобов`язаний їх викупати чи анульовувати акції.

Також відповідач-2 вказував, що Міністерство фінансів України не може визнаватися власником домінуючого контрольного пакета акцій. Міністерство фінансів України не є одноосібно опосередковано власником домінуючого контрольного пакета акцій банку, оскільки не придбало вказані акції банку, вони не були анульовані. Міністерство фінансів України не є спільно з АБ «Укргазбанк» власником домінуючого пакета, оскільки Банк, як акціонерне товариство у власності якого перебувають власні акції, не є його акціонером. Вважає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.03.2024 у справі № 910/19319/23 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги у цій справі не відповідають способам захисту прав, установленим законодавством, і, як наслідок, не призведуть до поновлення порушеного права позивача.

Не погоджуючись із таким рішенням, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення та прийняти нове рішення суду першої інстанції, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої неправильно визначився із характером спірних правовідносин, дійшов невірного висновку щодо оцінки належного й ефективного способу захисту права, в зв`язку з чим прийняв помилкове рішення, яке підлягає скасуванню.

За доводами скаржника, суд першої інстанції невірно визначив характер правовідносин сторін; не надав належної оцінки відповіді Міністерства фінансів України №14010-02/Б-1537/1959 від 23.10.2023, в якому відповідач-1 підтверджує зловживання правами під час голосування «проти» анулювання 518 439 305 простих іменних акцій власної емісії послідовно на кількох загальних зборах.

Також скаржник не погодився із висновком місцевого господарського суду про обрання позивачем неефективного способу захисту своїх прав, і що задоволення таких вимог призведе до поновлення порушеного права позивача, натякнувши, що належним, на думку суду, були би вимоги про визнання рішень загальних зборів недійсними.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.04.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 вх. № 09.1-04.1/2667/24 від 11.04.2024 на рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2024 у справі № 910/19319/23. Розгляд апеляційної скарги призначено на 22.05.2024.

09.05.2024 від Міністерства фінансів України до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач-1 просив суд у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Також 09.05.2024 від Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач-2 просив суд у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Судове засідання 22.05.2024 не відбулось, у зв`язку із перебуванням судді Гаврилюка О.М. у відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2024 розгляд апеляційної скарги призначено на 26.06.2024.

У судове засідання 26.06.2024 у режимі відеоконференції з`явились представники позивача та відповідачів.

Заслухавши доводи апелянта та представників відповідачів, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального при вирішенні спору, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про акціонерні товариства» домінуючий контрольний пакет акцій - це пакет у розмірі більше 95 відсотків простих акцій акціонерного товариства.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, Міністерство фінансів України №14010-02/Б-1537/1959 від 23.10.2023 листом повідомило, що «станом на 01.10.2023 статутний капітал АБ «Укргазбанк» становить 13 837 000 000,00 грн та поділений на 13 836 522 922 простих іменних та 477 078 привілейованих іменних акцій. Акціонерами банку є 1527 юридичних та фізичних осіб, з них: Держава Україна в особі Міністерства фінансів України володіє часткою у статутному капіталі 94,940948%, 156 юридичних осіб та 1370 фізичних осіб, з яких кожна володіє часткою меншою 1%.

518 439 305 простих іменних акцій власної емісії, що складає 3,7468% у статутному капіталі Банку, знаходяться на рахунку Банку в ПАТ «Національний депозитарій України», які обліковуються на балансі Банку на рахунку № 500241«Викуплені власні акції у акціонерів», загальною номінальною вартістю у сумі 518 439 305,00 грн, і які перейшли у власність Банку у період з 27.08.2013 по 26.06.2014 в як погашення заборгованості позичальників перед Банком за рішенням суду яким з поручителів таких позичальників було стягнено на користь банку акцій власної емісії. У вказаний період банком були прийняті до виконання ухвали суду щодо зміни способу виконання рішень судів про стягнення заборгованості за кредитними договорами шляхом звернення стягнення на іменні прості акції, емітентом яких є банк, шляхом визнання права власності на них за Банком.

У період з 01.01.2013 по 01.10.2023 загальні збори акціонерів банку, як вищий орган управління Банку, рішення про викуп власних акцій або набуття іншим чином / в інший спосіб акцій не приймали».

До порядку денного річних загальних зборів акціонерів банку, які відбулися 07.07.2020 та 24.04.2023 були включені, зокрема, питання про анулювання іншим чином набутих акцій та зменшення загальної кількості акцій, емітованих банком. За підсумками голосування з наведеного питання рішення не прийнято, оскільки акціонери проголосували одностайно «проти» 13 298 982 399 голосуючими акціями, що складає 100% від загальної кількості голосів акціонерів, які зареєструвалися для участі у зборах та є власниками голосуючих з цього питання акцій, а також у зв`язку із тим, що у разі прийняття позитивного рішення із зазначеного питання частка Держави в особі Міністерства фінансів України у статутному капіталі банку становитиме 98,6366%, що призведе до набуття Державою домінуючого контрольного пакета акцій банку.

Колегія суддів, переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги і залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, виходить з такого.

Зміст суб`єктивного права на захист полягає у вчиненні управненим суб`єктом по своїй волі і в своїх інтересах дій, спрямованих на визнання права, попередження та припинення порушення цивільних прав та відновлення наслідків їх порушення.

У процесі здійснення суб`єктивного права особа може використовувати будь-які юридичні заходи та способи захисту, які не заборонені законом чи договором і впливати на правопорушення.

Водночас суб`єктивне право на захист цивільного права являє собою засновану на законі міру можливої дозволеної поведінки управненого суб`єкта цивільного правовідношення.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення.

У даній справі позивач не довів наявності у нього суб`єктивного права/інтересу, який підлягає захисту. За відсутності у позивача самого суб`єктивного права висновок суду першої інстанції про неефективність обраного способу захисту є передчасним.

Викладені в апеляційній скарзі доводи фактично свідчать про незгоду апелянта з висновками суду, проте по суті їх не спростовують; підстав для скасування чи зміни рішення в частині відмови у задоволенні зустрічного позову не містять, а тому визнаються судом апеляційної інстанції неспроможними.

Висновок суду

Судова колегія вважає, що місцевий господарський суд не допустив порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного апелянтом судового рішення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин справи апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення - слід залишити без змін.

Розподіл судових витрат

В силу статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2024 у справі № 910/19319/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2024 у справі № 910/19319/23 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/19319/23 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 05.07.2024.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді О.М. Гаврилюк

Є.Ю. Пономаренко