ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2024 р. Справа №27/55(914/4078/21)

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Желік М.Б.

суддів Орищин Г.В.

Галушко Н.А.

за участю секретаря судового засідання Гуньки О.П.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного підприємства Рома б/н від 08.04.2024 (вх.ЗАГС. №01-05/1045/24 від 10.04.2024)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 27.03.2024 (суддя Чорній Л.З., повний текст складено 01.04.2024) про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Львівської області від 17.04.2023

у справі № №27/55(914/4078/23)

за первісним позовом: Спільного українсько-німецького підприємства Тристалко у формі ТзОВ, м. Жовква Львівської області

до відповідача: Приватного підприємства Рома, м.Рава-Руська, Львівська область

про стягнення 1 061 962,42 грн. заборгованості

за зустрічним позовом: Приватного підприємства Рома, м.Рава-Руська, Львівська область

до відповідача: Спільного українсько-німецького підприємства Тристалко у формі ТзОВ, м. Жовква Львівської області

про визнання недійсним договору оренди 02.01.2018

в межах провадження у справі № 27/55

за заявою: Спільного українсько-німецького підприємства Тристалко у формі ТзОВ, м. Жовква Львівської області

про банкрутство Спільного українсько-німецького підприємства Тристалко у формі ТзОВ, м. Жовква Львівської області

за участю представників сторін:

від скаржника (відповідача): Квіткін Ю.М.

арбітражний керуючий Сибаль А.М.

від позивача Рабінович М.П.

Учасникам процесу роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 27.03.2024 у справі №27/55 (914/4078/23) у задоволенні клопотання Приватного підприємства Рома за вх. №1125/24 від 22.03.2024 про зупинення провадження у справі відмовлено; у задоволенні заяви Приватного підприємства Рома за вх.№4205/23 від 19.10.2023 про перегляд рішення Господарського суду Львівської області від 17.04.2023 у справі №27/55(914/4078/23) відмовлено; рішення Господарського суду Львівської області від 17.04.2023 у справі №27/55(914/4078/23) залишено без змін.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, скаржник звернувся до Західного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 27.03.2024; заяву Приватного підприємства Рома про перегляд рішення Господарського суду Львівської області від 17.04.2023 задоволити повністю; переглянути рішення Господарського суду Львівської області від 17.04.2023, винесене у справі №27/55 (914/1780/23) за нововиявленими обставинами, за наслідками перегляду якого рішення скасувати та постановити нове, яким у задоволенні первісного позову Спільного українсько-німецького підприємства Тристалко у формі ТОВ відмовити у повному обсязі, а зустрічний позов Приватного підприємства Рома про визнання недійсним договору від 02.01.2018 задоволити; розподілити судові витрати.

Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 10.04.2024 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді Орищин Г.В., Галушко Н.А.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 12.04.2024 апеляційну скаргу Приватного підприємства Рома залишено без руху та встановлено строк 10 днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків, а саме надати суду докази сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн.

16.04.2024 на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків скарги, до якої додано платіжну інструкцію про сплату судового збору.

29.04.2024 ухвалою Західного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження; призначено розгляд справи на 22.05.2024; встановлено строк для надання відзиву на апеляційну скаргу; витребувано матеріали справи з Господарського суду Львівської області.

Представником Спільного українсько-німецького підприємства Тристалко у формі ТзОВ, адвокатом Квіткіном Ю.М. подано до суду апеляційної інстанції заяву (вх.№01-04/4088/24 від 17.06.2024) внесення даних представника до додаткових відомостей про учасника справи для доступу до електронної справи № 27/55 (914/4078/21), а також відзив на апеляційну скаргу (вх. № 01-04/4085/24 від 17.06.2024), в якому він просить суд в задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити, ухвалу господарського суду Львівської області від 27.03.2024 у даній справі залишити без змін, поновити пропущений із поважних причин процесуальний строк на подання відзиву на апеляційну скаргу

21.05.2024 представником скаржника Приватного підприємства Рома подано до суду апеляційної інстанції клопотання (вх.№ 01-04/3434/24 від 21.05.2024) про відкладення (перенесення) розгляду справи у зв`язку з участю представника у слідчих діях, що проводитимуться у м.Полтава.

22.05.2024 ухвалою Західного апеляційного господарського суду розгляд апеляційної скарги відкладався з підстав зазначених у ній.

В судове засідання 19.06.2024 сторони та арбітражний керуючий участь уповноважених представників забезпечили, які навели свої доводи та міркування щодо вимог апеляційної скарги та просили врахувати їх при винесенні постанови.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, враховуючи наведені представниками сторін доводи, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а оскаржена ухвала скасуванню, з огляду на наступне.

1. Розгляд справи в суді першої інстанції. Короткий зміст вимог та ухвала суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 17.04.2023 року у справі №27/55(914/4078/23) первісний позов задоволено повністю. Вирішено стягнути з Приватного підприємства Рома на користь Спільного українсько-німецького підприємства Тристалко у формі Товариства з обмеженою відповідальністю 1 061 962,42 грн. заборгованості з орендної плати та 10 937,50 грн. судового збору. У задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

19.10.2023 року в системі документообігу господарського суду за вх.№4205/23 зареєстровано заяву Приватного підприємства Рома про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Львівської області від 17.04.2023.

Підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами заявник зазначає те, що після винесення вказаного судового рішення довідалося, що Спільному українсько-німецькому підприємству Тристалко у формі Товариства з обмеженою відповідальністю на території м. Жовква видано Державний акт на право постійного користування землею, серії ЛВ-51, який зареєстрований 13.02.1995 на земельну ділянку для виробничих потреб, загальною площею 3,9 га. Підставою для надання земельної ділянки у постійне користування було рішення 2-ї сесії Жовківської районної Ради народних депутатів від 09.11.1994 №8. Натомість, завірену належним чином копію Державного акту на право постійного користування землею, серії ЛВ-51 отримано представником заявника лише 07.10.2023.

Обґрунтовуючи заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами заявник зазначає, що відповідач за зустрічним позовом не мав юридичної можливості передати цілісний майновий комплекс - Жовківський цегельний завод, в оренду, оскільки земельна ділянка, на якій розташоване вказане майно перебуває у нього на праві постійного користування ще з 1995 року, і з огляду на приписи земельного законодавства та форму користування він не мав та не має права розпорядження нею. З огляду на що, жодних правових підстав для передачі будівлі в оренду не було, а сам Договір оренди від 02.01.2018 є недійсним, що є підставою для задоволення поданої заяви про перегляд рішення за нововиявленим обставинами та прийняття нового рішення.

Господарський суд Львівської області відмовляючи у задоволенні поданої заяви виснував наступне:

- інформація про обставину, на яку покликається заявник, знаходиться у вільному доступі в державних реєстрах, а відповідні документи можна отримати від органів державної влади та місцевого самоврядування за відповідним запитом.

- до позовної заяви за первісним позовом долучено інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.03.2021 за № 247309005, з якої вбачається відсутність у власності СП Тристалко земельної ділянки, а відтак вказана обставина була відомою під час розгляду справи по суті.

- відповідно до ч. 5 ст. 320 ГПК України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

- підставами зустрічного позову про визнання недійсним договору оренди від 02.01.2018 у даній справі є підписання оспорюваного договору оренди від 02.01.2018 та додатків до нього невідомою позивачу Приватному підприємству Рома особою, без відповідних на те повноважень, шляхом копіювання підпису директора Приватного підприємства Рома Демчини Р.І.

- з огляду на приписи ч. 5 ст. 320 ГПК України будь-які інші обставини, в тому числі і ті, на яку посилається заявник, як на нововиявлену, в обґрунтування своїх вимог для задоволення зустрічного позову, не можуть бути підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами, а можуть слугувати підставою для заявлення нового позову, під час розгляду якого їй має бути надана правова оцінка на предмет її обґрунтованості.

- заявником не доведено існування обставин, які є нововиявленими в розумінні статті 320 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на що, у задоволенні заяви Приватного підприємства Рома про перегляд рішення Господарського суду Львівської області від 17.04.2023 у справі №27/55(914/4078/23) за нововиявленими обставинами, суд дійшов висновку відмовити.

2. Узагальнені доводи апелянта, заперечення позивача (за первісним позовом).

Вимоги апеляційної скарги Приватне підприємство Рома обґрунтовано тим, що висновки господарського суду є помилковими, на підтвердження чого апелянт наводить наступні доводи:

- положення ГК України, для цілей визначення об`єкту оренди майна розкриває зміст поняття Цілісний майновий комплекс як господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розташований об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання.

- земельна ділянка, на якій розташований об`єкт оренди згідно оскарженого договору оренди землі від 02.01.2018 цілісний майновий комплекс Жовківський цегельний завод перебуває у постійному користуванні позивача за первісним позовом на підставі Державного акту на право постійного користування землею, серії ЛВ-51 виданий 13.02.1995.

- передбачаючи різні способи відмовитися або позбутися ділянки, яка передана особі в постійне користування земельне законодавство не передбачає можливості для такої особи передати земельну ділянку в оренду третій особі. Про це також наголосив і Конституційний Суд України у п.5.6. рішення від 22.09.2005 №5-рп/2005. Правом розпоряджатися вказаною земельною ділянкою наділений орган, уповноважений державою на здійснення таких функцій.

- позивач за первісним позовом не мав юридичної можливості передати в оренду цілісний майновий комплекс - Жовківський цегельний завод, оскільки не мав права розпоряджатися земельною ділянкою на якій він розташований.

- щодо надання доказів на підтвердження обставин відповідності виявлених обставин критерію нововиявлених зазначає, що такі існували на момент винесення оскарженого рішення; суттєво впливали на вирішення справи по суті, оскільки позивач за первісним позовом не вправі розпоряджатися земельною ділянкою, якою користується на підставі титулу постійного землекористувача, а відтак наявні підстави для висновку про недійсність оскарженого договору оренди від 02.01.2018.

- заявник подав клопотання про зупинення розгляду даної справи до моменту вирішення іншої, що розглядається в порядку господарського судочинства, а саме № 22/55 (914/319/24), у якому ставиться вимога про припинення права землекористування Спільного українсько-німецького підприємства Тристалко у формі Товариства з обмеженою відповідальністю. Відмовивши у задоволенні клопотання представника Приватного підприємства Рома про зупинення провадження у даній справі до моменту вирішення справи № 27/55 (914/319/24) господарський суд припустився порушень норм процесуального права, які перешкодили ухвалити законне судове рішення.

Повністю заперечуючи вимоги апеляційної скарги представник Спільного українсько-німецького підприємства Тристалко у формі Товариства з обмеженою відповідальністю у відзиві на апеляційну скаргу зазначив наступне:

- враховуючи те, що інформаційна довідка з ДРРПНМ від 09.03.2021 №247309005, із якої вбачається відсутність у власності СП Тристалко земельної ділянки у власності додана до позовної заяви та міститься в матеріалах справи, заявнику вже станом на час відкриття провадження у даній справі була відома зазначена обставина.

- заявником не доведено неможливості звернення до відповідних органів з метою отримання відповідної інформації раніше, доказів відмови у наданні відповідної інформації до матеріалів справи не додано. Тим більше, з врахуванням того, що розгляд справи в суді першої інстанції тривав понад рік, неодноразово відкладався за клопотаннями заявника. Тобто, отримання та подання до суду документів, на які заявник посилається, як на нововиявлені обставини, залежало виключно від волевиявлення самого заявника, який в межах даної справи поводився пасивно.

- заявником в межах даної справи взагалі не було подано відзиву на первісну позовну заяву, тобто він свідомо в порядку положень ст. 13 ГПК України взяв на себе усі ризики пов`язані із настанням наслідків, пов`язаних з не вчиненням процесуальних дій.

- підставою зустрічного позову про визнання недійсним договору оренди від 02.01.2018 є його підписання невідомою позивачу особою, без відповідних на те повноважень, шляхом копіювання підпису директора Приватного підприємства Рома Демчини Р.І., що були спростованими в ході судового розгляду справи висновками експертиз, які проводилися в тому числі за заявою Приватного підприємства Рома. Натомість звертаючись до господарського суду з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами заявник вказує про відсутність повноважень на розпорядження земельною ділянкою, як на підставу визнання недійсним оскарженого договору, тобто змінює відповідною заявою підстави позову, що в порядку положень ст. 320 ГПК України є неприпустимим.

- така обставина може слугувати лише підставою для заявлення нового позову, під час розгляду якого їй буде надана правова оцінка на предмет обґрунтованості.

- процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би привести до іншого результату судового рішення. Заявник, у даному випадку повинен довести, що у нього не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що такий доказ є вирішальним.

- заявник вказаних обставин не довів, відтак відсутність у СП Тристалко права власності на земельну ділянку на якій розміщений об`єкт оренди цілісний майновий комплекс, що переданий в користування згідно оскарженого договору оренди від 02.01.2018 не є нововиявленою, окрім того, вказана обставина не є істотною з врахуванням підстав позову про визнання договору недійсним, а відтак не могла вплинути на результат прийнятого рішення, оскільки не підтверджує та не спростовує доводів покладених в його основу.

- до складу цілісного майнового комплексу включається лише те майно, яке належить суб`єкту господарювання на праві приватної власності. Як було встановлено, СП Тристалко користується земельною ділянкою на підставі виданого Державного акту на право постійного користування, а відтак земельна ділянка не є частиною цілісного майнового комплексу і не була предметом оренди згідно умов укладеного договору від 02.01.2018.

- натомість Приватне підприємство Рома отримавши згідно умов оскарженого договору в користування цілісний майновий комплекс в порядку положень ст. 796 ЦК України підставно здійснював її використання, що не заперечується представником скаржника у наданих письмових поясненнях/заяві/скарзі. При цьому, передача земельної ділянки у розмірі необхідному для досягнення мети найму проводиться незалежно від того, чи існують у договорі умови щодо прав на земельні ділянки, на яких розміщенні споруди, що передаються у найм.

- надання наймачу права користування земельною ділянкою в зазначених випадках є обов`язковим не тільки для сторін за договором оренди об`єкта, що знаходиться на земельній ділянці, а й для власника земельної ділянки у разі, коли такою особою не є наймодавець. Презюмується, що власник земельної ділянки погоджується із наданням наймачеві права користуватися нею, якщо інше прямо не встановлено договором наймодавця з власником земельної ділянки.

- щодо зупинення провадження у даній справі до моменту розгляду господарської справи № 27/55 (914/319/24) вказує, що при здійсненні перегляду рішення за нововиявленими обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухвалені судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову. Відтак, відсутні підстави для зупинення провадження з метою встановлення необхідних на думку заявника обставин, які можуть встановлювати іншу підставу позову (відсутність на праві власності земельної ділянки), аніж з тої підстави, що була зазначена у позовній заяві (не підписання договору оренди керівником заявника), однак в порядку положень ст. 320 ГПК України при перегляді рішення за нововиявленими обставини вказане є неприпустимим.

3. Фактичні обставини справи, правильно встановлені судом першої інстанції за результатами оцінки доказів.

02.01.2018 між Спільним українсько-німецьким підприємством Тристалко у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (орендодавець) та Приватним підприємством Рома (орендар) укладено договір оренди, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в оренду (строкове платне користування) цілісний майновий комплекс - Жовківський цегельний завод, який знаходиться за адресою: м. Жовква, вул. Дорошенка, 17.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами існують договірні відносини на підставі договору оренди від 02.01.2018, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в оренду цілісний майновий комплекс та щомісяця сплачує орендодавцю оренду плату. Позивач посилається на те, що на виконання умов договору ним передано, а відповідачем прийнято майно за актом приймання-передачі від 02.01.2018. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання щодо сплати орендної плати не виконав.

Приватне підприємство Рома подало зустрічний позов до Спільного українсько-німецького підприємства Тристалко у формі ТОВ про визнання недійсним договору оренди від 02.01.2018.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що підпис директора Приватного підприємства Рома, який міститься у договорі оренди від 02.01.2018 та акті приймання-передачі від 02.01.2018 не відповідає його дійсному підпису та містить відмінності, що дозволяє дійти висновку, що оспорюваний договір оренди від 02.01.2018 та додатки до нього були підписані невідомою позивачеві особою, без відповідних на те повноважень, шляхом копіювання підпису директора Приватного підприємства Pома.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 17.04.2023 первісний позов задоволено. Стягнуто з Приватного підприємства Рома на користь Спільного українсько-німецького підприємства Тристалко у формі ТОВ заборгованість в сумі 1 061 962,42 грн. з орендної плати за період з січня по серпень 2018. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Вказане рішення залишене без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 21.09.2023 та постановою Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30.11.2023.

При цьому, під час розгляду справи судами встановлено, що позивач за зустрічним позовом не довів наявність обставин, за яких суд може визнати спірний правочин недійсним, адже документальними доказами у справі підтверджується власноручне підписання керівником Приватного підприємства Рома оспорюваних договору та акта, а відмінність відбитку печатки на цих документах від відбитку печатки, вільні зразки якої надано для проведення технічної експертизи, наведеного не спростовують, що вірно встановив місцевий господарський суд під час розгляду справи.

19.10.2023 Приватне підприємство Рома звертаючись до господарського суду з заявою про перегляд рішення господарського суду Львівської області від 17.04.2023 у справі № 27/55 (914/4078/21) зазначив, що в момент укладення Договору оренди від 02.01.2018 відповідач мав у постійному користуванні земельну ділянку, на частині якої розміщено переданий за спірним договором цілісний майновий комплекс - Жовківський цегельний завод. Вказана земельна ділянка передавалася відповідачу ще у 1994 році для будівництва цього цегельного заводу.

У свою чергу, як зазначає заявник, передбачаючи різні способи відмовитися або позбутися ділянки, яка передана особі у постійне користування земельне законодавство не передбачає можливості для такої особи передати земельну ділянку в оренду третій особі. Про це наголосив також й Конституційний Суд України у пункті 5.6 свого рішення від 22.09.2005 № 5-рп/2005 (справа про постійне користування земельними ділянками).

З іншого боку, для висновку про законність та дійсність Договору оренди від 02.01.2018 Спільне українсько-німецьке підприємство Тристалко у формі ТОВ, з огляду на відсутність на законодавчому рівні можливості розпоряджатися вказаною вище земельною ділянкою шляхом передання її в оренду, мало дотриматися у момент його укладення вимог земельного законодавства та хоча б повідомити й отримати згоду органу місцевого самоврядування, якому належать повноваження щодо розпорядження земельною ділянкою у м Жовква по вул. Дорошенка, 17 - Жовківській міській раді.

Вказані обставини на думку заявника могли суттєво вплинути на остаточне судове рішення.

Завірену копію Державного акт на право постійного користування землею серії ЛВ №51 від 13.02.1995 отримано заявником від Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (лист від 21.09.2023 вих № 14-13-0,2-4404/2-23).

4. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції.

Перегляд рішень, постанов або ухвал за нововиявленими або виключними обставинами регулюється главою 3 розділу IV Господарського процесуального кодексу України та є особливим видом провадження у господарському судочинстві.

Підставою такого перегляду є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї, а також встановлення неконституційності нормативно-правового акта, встановлення порушення міжнародних зобов`язань. Тобто перегляд справи за нововиявленими або виключними обставинами має на меті перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 320 Господарського процесуального кодексу України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Однією з підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (пункт 1 частини другої статті 320 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом частини третьої статті 325 Господарського процесуального кодексу України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, існування обставин на час розгляду справи; по-друге, ці обставини не були та не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи; по-третє, істотність цих обставин для розгляду справи (тобто, коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте). За відсутності принаймні однієї з цих ознак обставини не можуть вважатися нововиявленими та, відповідно, бути підставою для перегляду прийнятого у справі судового рішення.

Нововиявлена обставина - юридичний факт, який: 1) передбачений нормами права і тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин; 2) має істотне значення для правильного вирішення конкретної справи; 3) існував на момент звернення заявника до суду з позовом і під час розгляду справи судом; 4) не міг бути відомий ані особі, яка заявила про це в подальшому, ані суду, що розглядав справу.

При цьому необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.

Також не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані суду сторонами, прокурором. Не можуть визнаватися нововиявленими обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях в суді будь-якої інстанції, або які могли бути встановлені судом у разі виконання вимог процесуального закону. Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 10.03.2020 у справі № 910/10784/18, від 17.01.2024 у справі № 910/542/21).

Згідно з положеннями частини четвертої статті 320 Господарського процесуального кодексу України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Отже, не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи. Не можуть бути визнані нововиявленими викладені в іншій справі висновки суду щодо обставин справи (оцінка доказів), юридична оцінка обставин справи в іншій справі та правові підстави рішення суду або його мотиви на предмет застосування норм права в іншій справі. Не вважаються нововиявленими обставинами нові докази, виявлені після постановлення рішення суду, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.11.2020 у справі № 910/8113/16 висловила правову позицію, відповідно до якої суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами, визначена Господарським процесуальним кодексом України, є окремою формою судового процесу, що має свої особливості. Вона не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин.

Слід враховувати, що підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

При цьому вирішення питання, чи вірно судом надано оцінку певним доказам, належить до компетенції судів, які здійснюють перегляд судових рішень, та не може бути вирішено в рамках розгляду заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду першої інстанції заявник обґрунтовував своїх вимоги тим, що земельна ділянка, на якій розташовано нерухоме майно СП Тристалко, перебуває не у власності СП Тристалко, а в постійному користуванні на підставі Державного акт на право постійного користування серії ЛВ-51, який зареєстрований 13.02.2015.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №194573656 від 23.12.2019 (том 1 а.с. 14-16) за Спільним українсько-німецьким підприємством Тристалко у формі ТзОВ не зареєстровано право власності на земельну ділянку загальною площею 3,9га., що розташована за адресою. м.Жовква, вул.Дорошенка.

Зазначена довідка долучена Спільним українсько-німецьким підприємством Тристалко у формі ТзОВ до позовної заяви про стягнення заборгованості (вх. Г/с Л/о №4436 від 29.12.2021).

Колегія суддів також погоджується із висновками господарського суду щодо того, що, інформація про обставину, на які покликається заявник, знаходиться у вільному доступі в державних реєстрах, а відповідні документи можна отримати від органів державної влади та місцевого самоврядування за запитом. Доказів ненадання відповідної інформації чи неможливості її отримання раніше заявником не доведено.

З огляду на зазначене, інформацію яку заявник зазначає, як нововиявлену обставину не є такою, що не могла бути відомою заявнику на час розгляду справи, більше того, колегія суддів, зазначає, що вона за належної реалізації своїх процесуальних прав визначених положенням ст. 43 ГПК України була відомою заявнику з моменту відкриття провадження у даній справі.

По друге, нормами ч. 5 ст. 320 ГПК України визначено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може в тому числі, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Підставами зустрічного позову про визнання недійсним договору оренди від 02.01.2018 у даній справі є підписання оспорюваного договору оренди від 02.01.2018 та додатків до нього невідомою позивачу особою, без відповідних на те повноважень, шляхом копіювання підпису директора Приватного підприємства Рома Демчини Р.І.

З огляду на приписи ч. 5 ст. 320 ГПК України будь-які інші (нові) обставини, в тому числі і ті, на яку посилається заявник, як на нововиявлену, в обґрунтування своїх вимог для задоволення зустрічного позову, не можуть бути підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами, а можуть слугувати підставою для заявлення нового позову, під час розгляду якого їй має бути надана правова оцінка на предмет її обґрунтованості.

Отже, з огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками господарського суду про те, що в межах даного провадження відповідач за первісним позовом не довів наявності необхідних ознак існування нововиявлених обставин у розумінні пункту 1 частини другої статті 320 ГПК України, що є головною умовою для перегляду судового рішення з підстав, визначених цією статтею.

Доводи апеляційної скарги висновків господарського суду у цій справі не спростовують і в цілому зводяться виключно до висловлення незгоди із прийнятим рішенням. Інших доводів та доказів, які б слугували безумовною підставою для скасування оскарженої ухвали господарського суду, скаржником не наведено.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає порушення судом першої інстанції норм процесуального права і неправильного застосування норм матеріального права. При цьому, зазначає, що виявлення відповідних обставин вже після прийняття остаточного судового рішення у справі № 27/55 (914/4078/21) було наслідком виключно суб`єктивних дій (бездіяльності) відповідача за первісним позовом Приватного підприємства Рома, який не був позбавлений можливості з`ясувати такі обставини у будь-який момент до вирішення судом спору у даній справі, а отже такі не відповідають визначеним процесуальним законом ознакам нововиявлених обставин.

Щодо поданого заявником клопотання про зупинення провадження у справі 27/55(914/4078/21) до моменту вирішення справи №27/55 (914/319/24) та набрання судовим рішенням у ній законної сили, колегія суддів зазначає наступне.

На розгляді господарського суду Львівської області перебуває справа № 27/55 (914/319/24) за позовом Жовківської міської ради до Спільного українсько-німецького підприємства Тристалко у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, у якій ставиться вимога про припинення Спільному Українсько-Німецькому підприємству Тристалко у формі Товариства з обмеженою відповідальністю права постійного користування земельною ділянкою, площею 3,9 га, розташованою за адресою: Львівська область, м. Жовква, вул. Дорошенка, 17, яка була передана за Державним актом на право постійного користування землею Серії ЛВ-51 від 13.02.1995. Приватне підприємство Рома є учасником цієї справи у статусі третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача.

Підставами позову Жовківської міської ради є те, що позивачу стало відомо про те, що Спільне українсько-німецьке підприємство Тристалко передало в оренду належну йому нерухому будівлю, яка розташована на території землі комунальної форми власності, що була передана у постійне користування. Водночас, ця земельна ділянка передавалася Спільному українсько-німецькому підприємству Тристалко під конкретну мету - для будівництво цегельного заводу на території колишнього кар`єру. За твердженням Жовківської міської ради цей завод не був збудований, а Відповідач не повідомивши останню та не отримавши від неї, як розпорядника земельною ділянкою, переданою в постійне користування, дозволу на розпорядження ділянкою, а також залишивши поза увагою те, що будь-яке розпорядження ділянкою, у тому числі, передання такої в оренду, належить виключно Жовківській міській раді, передав її в оренду разом із нерухомою будівлею, що свідчить про не цільове її використання. Крім цього, позовна заява мотивована й тим, що Відповідач жодного разу, окрім як за 2014 та 2016 роки, не оплатив плату за землю (земельний податок), що у сукупності із приведеними вище обставинами потягнуло пред`явлення цього позову про припинення користування земельною ділянкою.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, зокрема у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

З огляду на положення ч.5 ст. 320 ГПК України, яка визначає не можливість суду розглядати інші вимоги та інші підстави позову при перегляді рішення за нововиявленими обставинами, а також те, що підставою заявлення позовних вимог за зустрічним позовом щодо визнання недійсним договору оренди позивач вказував на підписання договору оренди від 02.01.2018 невідомою особою, без відповідних на те повноважень, шляхом копіювання підпису директора Приватного підприємства Рома Демчини Р.І. і відсутність обґрунтувань щодо об`єктивної неможливості розгляду заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Львівської області від 17.04.2023 до вирішення справи про припинення права постійного користування земельною ділянкою Спільному українсько-німецькому підприємству Тристалко, колегія суддів виснує про відсутність підстав для задоволення клопотання про зупинення провадження у справі.

Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, беручи до уваги межі перегляду оскаржуваної ухвали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а ухвала господарського суду Львівської області від 27.03.2024 у справі № 27/55 (914/4078/21) скасуванню.

В порядку положень ст. 129 ГПК України судовий збір за результатами розгляду апеляційної скарги слід покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст.86, 129, 269, 270, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1 В задоволенні вимог апеляційної скарги Приватного підприємства Рома б/н від 08.04.2024 (вх.ЗАГС. №01-05/1045/24 від 10.04.2024) - відмовити.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 27.03.2024 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Львівської області від 17.04.2023 у справі № 27/55(914/4078/23) залишити без змін.

3. Судові витрати залишити за скаржником.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст. 287, 288 ГПК України.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 01.07.2024

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Галушко Н.А.

суддя Орищин Г.В.