ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 рокуСправа № 912/1301/24

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кабакової В.Г., за участі секретаря судового засідання Коваленко Т.А., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу №912/1301/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СВС ОЙЛ", с. Новаки, Лубенський район, Полтавська область, 37542

до відповідача Дочірнього підприємства "Кіровоградський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", вул. Полтавська, 38, м. Кропивницький, 25015

про стягнення 631 333,16 грн

Представники

від позивача - Мартинюк О.С., адвокат, ордер серії ВІ №1218089 від 16.05.2024 (в режимі відеоконференції);

від відповідача - участі не брав.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "СВС ОЙЛ" (далі - ТОВ "СВС ОЙЛ") до Дочірнього підприємства "Кіровоградський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (далі - ДП "Кіровоградський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України") з вимогами про стягнення 631 333,16 грн, з покладенням судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про невиконання відповідачем зобов`язань за договором поставки (купівлі-продажу) товару №199 від 31.05.2023 в частині оплати товару.

Ухвалою від 27.05.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №912/1301/24 за правилами спрощеного позовного провадження. Судовий розгляд призначив на 26.06.2024 о 11:00 год та встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи.

У судовому засіданні 26.06.2024 представник позивача підтримав поданий позов.

Відповідач не брав участь в засіданні суду 26.06.2024, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення та довідкою Господарського суду Кіровоградської області про доставку електронного листа.

Крім того, відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.

Частиною 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У судовому засіданні 26.06.2024 суд розпочав розгляд справи по суті та дослідив докази у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини.

31.05.2023 між ДП "Кіровоградський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" (далі - Покупець) та ТОВ "СВС ОЙЛ" (далі - Постачальник) укладено договір №199 поставки (купівлі - продажу) товару (далі - Договір, а.с. 15-18), за умовами якого:

- в порядку та на умовах визначених цим Договором, Постачальник зобов`язується поставляти та передавати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити наступний товар: паливо пічне нафтовуглехімічне (далі - Товар) (п. 1.1.);

- найменування товару: паливо пічне нафтовуглехімічне. Кількість товару, що підлягає поставці згідно умов цього Договору становить паливо пічне нафтовуглехімічне - 100 тонн. Покупець на свій розсуд, керуючись власними господарськими потребами визначає загальну кількість заявок на поставку товару та не зобов`язаний замовляти товар на всю суму, визначену сторонами як ціна договору (п. 1.2.);

- ціна цього Договору становить 2 300 000,00 грн, в тому числі ПДВ, що станом на дату укладення Договору дорівнює загальній вартості Товару. Загальна вартість Товару за цим Договором складається із вартості кожної партії Товару, поставленої в межах строку дії цього Договору (п. 3.1., 3.2.);

- розрахунки за поставлений Товар проводяться шляхом: оплати Покупцем рахунку Постачальника за умови отримання від нього всіх документів, зазначених у пункті 4.2. Договору (п. 4.1.);

- рахунок приймається до оплати при отриманні Товару та всіх документів, що підтверджують належну якість товару (сертифікат/паспорт якості тощо), видаткових накладних, у яких вказуються дані про виробничий підрозділ Покупця, який безпосередньо отримав партію Товару, товарно-транспортних накладних та інших первинних документів, передбачених для даного виду Товару. Постачальник має зареєструвати податкову накладну в єдиному електронному реєстрі у передбачені чинним законодавством стоки. У разі ненадання зазначених цим пунктом Договору документів (у тому числі електронних) Постачальник зобов`язується відшкодувати спричинені Покупцю збитки (витрати) (п. 4.2.);

- сторони свідчать, що Покупець зобов`язується розрахуватися з Постачальником за отриманий Товар протягом 30 календарних днів з моменту отримання від Постачальника документів, зазначений в п. 4.1., 4.2. цього Договору. У випадку затримки Постачальником передачі повного пакету документів, зазначених в п. 4.1., п. 4.2. цього Договору цінним листом з описом вкладення Покупцю, обов`язок оплати відстрочується на цей період і настає лише після належного виконання Постачальником взятих на себе зобов`язань (п. 4.3.);

- Товар постачається транспортом Постачальника на адресу згідно заявки замовника на умовах DDP у відповідності до Офіційних правил тлумачення торгівельних термінів - ІНКОТЕРМС (у ред. 2010 року). Покупець надає Постачальнику письмову заявку. В заявці Покупця вказується: найменування товару; кількість Товару; при потребі найменування підрозділу, до складу якого постачається товар; перелік матеріально - відповідальних осіб, що уповноважені покупцем одержувати товар; строк/термін поставки Товару (п. 5.1.);

- після передачі Товару та виконання обов`язку з поставки уповноважена Покупцем особа підписує видаткові накладні на отриманий Товар та передає їх Постачальнику. Обов`язок з поставки є виконаним в момент передачі Товару та надання, зазначених у п. 4.2. Договору (п. 5.3.);

- датою передачі Товару від Постачальника Покупцю вважається дата підписання видаткової накладної на Товар, що засвідчує реальне отримання Товару за кількістю та якістю матеріально - відповідальними (уповноваженими) особами, які визначені сторонами (п. 5.4.);

- Покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені Товари (п. 6.1.1.);

- цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31 грудня 2023 року (п. 10.1.);

- закінчення строку цього Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору (п.10.3.).

У додатку до Договору (специфікація) передбачено, що Постачальник здійснює поставку товару: пічне паливо в кількості 100 тонн на загальну суму 2 300 000,00 грн (а.с. 19).

Додатковою угодою №1 додаток №1 до Договору (специфікація) викладено у новій редакції, відповідно до якої Постачальник здійснює поставку товару: пічне паливо в кількості 70 тонн на загальну суму 1 724 954,00 грн (а.с. 20).

Договір, додаток до нього (специфікація) та додаткова угода №1 підписано сторонами та скріплено печатками.

11.10.2023 ДП "Кіровоградський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" звернулося до ТОВ "СВС ОЙЛ" із заявкою №777 про відвантаження автомобільним транспортом палива пічного нафтовуглехімічного в кількості 25 тонн на адресу філії "Кіровоградська ДЕД" АБЗ Куцівка м. Кіровоград, вул. Родімцева, 102а. Пункт розвантаження - Кіровоградська обл., Кропивницький район, с. Куцівка, вул. Привокзальна, 1 г (а.с. 21).

12.10.2023 на замовлення ДП "Кіровоградський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" постачальником за адресою вул. Привокзальна 1г, с. Куцівка, Кіровоградської області відвантажено 25,62 тонн палива пічного нафтовуглехімічного (суміш вуглеводнів) загальною вартістю 631 333,16 грн, що підтверджується підписаними та скріпленими печатками видатковою накладною №344 від 12.10.2023 та товарно - транспортною накладною №Р344 від 12.10.2023 (а.с. 23-24).

По вказаній господарській операції ТОВ "СВС ОЙЛ" в Єдиному реєстрі податкових накладних зареєстровано податкову накладну №3 від 12.10.2023 (а.с. 25).

Згідно з квитанцією про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну, складену ТОВ "СВС ОЙЛ" за №3 від 12.10.2023 зареєстровано у вказаному реєстрі (а.с. 26).

За твердженням позивача, останнім надано відповідачу всі необхідні документи.

Крім того, позивачем направлено електронною поштою на адресу відповідача скановані копії рахунку на оплату по замовленню №336 від 12.10.2023, видаткової накладної №344 від 12.10.2023 та товарно - транспортної накладної №Р344 від 12.10.2023 (а.с. 27).

29.02.2024 позивач направив на юридичну адресу відповідача претензію про сплату заборгованості в розмірі 631 333,16 грн згідно Договору, про що свідчить опис вкладення та поштова накладна (а.с. 28-31).

Вказану претензію відповідач отримав 06.03.2024, що підтверджується даними трекінгу пересилання поштового відправлення (а.с. 32).

Однак, зазначена претензія залишена без відповіді та задоволення.

09.04.2024 позивач повторно направив відповідачу рахунок на оплату та паспорт якості №0523-850 від 23.05.2023, про що долучено до справи опис вкладення та поштову накладну (а.с. 33-35).

Відповідач отримав вказані документи 12.04.2024 відповідно до даних трекінгу пересилання поштового відправлення (а.с. 36).

Як вказує позивач, претензій щодо кількості та якості поставленого позивачем товару від відповідача не надходило.

Станом на 17.05.2024 відповідач кошти в сумі 631 333,16 грн за отриманий товар позивачу не сплатив, чим порушив свої договірні зобов`язання.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, господарський суд враховує таке.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 ст. 626 ЦК України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

В силу вимог ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Правовідносини купівлі-продажу регулюються главою 54 ЦК України.

Так, згідно з ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Матеріали справи свідчать, що позивач виконав свої зобов`язання за договором, передав відповідачу товар на загальну суму 631 333,16 грн.

Факт отримання товару відповідачем не заперечується.

Відповідач свої зобов`язання щодо оплати прийнятого товару не виконав.

Таким чином, у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 631 333,16 грн.

Як встановлено судом, строк оплати поставленого позивачем відповідачу товару на вказану суму є таким, що настав.

На момент розгляду справи доказів оплати відповідачем вартості поставленого товару в розмірі 631 333,16 грн суду не надано.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставини, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Отже, за наявних обставин, позовні вимоги ТОВ "СВС ОЙЛ" про стягнення з ДП "Кіровоградський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" боргу в розмірі 631 333,16 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Крім того, позивач згідно поданого позову повідомив про понесення ним судових витрат на професійну правничу допомогу та просить стягнути їх з відповідача в розмірі 14 000,00 грн.

Положеннями ст. 123 ГПК України унормовано, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

За змістом ч. 3 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

У ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту (ч. 1). Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги (ч. 2). При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ч. 3).

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається ч. 1 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 14 000,00 грн позивач подав суду договір про надання (правової) правничої допомоги №19/24 від 16.05.2024, додаткову угоду №1 від 16.05.2024, платіжну інструкцію.

16.05.2024 між адвокатом Мартинюк О.С. (далі - Адвокат) та ТОВ "СВС ОЙЛ" (далі - Клієнт) укладено договір №19/24 про надання (правової) правничої допомоги (далі - Договір №19/24), відповідно до п. 1.1. якого предметом даного Договору є надання Адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги Клієнту у справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом його прав, свобод та законних інтересів.

У п. 4.1. Договору №19/24 передбачено, що розмір гонорару Адвоката, умови, порядок та терміни його виплати погоджуються сторонами. Таке погодження оформляється Додатком №1, який є невід`ємною частиною даного договору.

Положеннями п. 5.1., 5.2. Договору №19/24 визначено, що даний Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Сторони погодили, що даний Договір укладено на невизначений строк.

За умовами п. 1. додаткової угоди №1 від 16.05.2024 передбачено, що Адвокат надає усіма законними методами та способами правову допомогу Клієнту у справі про стягнення заборгованості за договором з ДП "Кіровоградський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України".

У п. 2. додаткової угоди №1 від 16.05.2024 сторонами погоджено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката (гонорар) складає 14 000,00 грн.

Договір та додаткова угода до нього підписано сторонами та скріплено печаткою.

Згідно платіжної інструкції №579 від 16.05.2024 вартість наданої правової допомоги в розмірі 14 000,00 грн оплачена позивачем.

Разом з тим, відповідно до усталеної практики вирішення господарських спорів, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Відповідний правовий висновок містить постанова Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Як встановлено матеріалами справи, що під час її розгляду інтереси позивача представляв адвокат Мартинюк О.С. на підставі ордеру серії ВІ №1218089 від 16.05.2024.

Так, матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат у суді, а саме адвокатом подано та підписано позовну заяву.

Також адвокат позивача брав участь у призначеному на 26.06.2024 засіданні суду.

Наведене свідчить про реальність надання адвокатом правової допомоги позивачеві у даній справі та понесення витрат на таку допомогу.

Згідно з ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, за положеннями ч. 5-6 ст. 126 ГПК України передбачається доведення стороною, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, саме обставин неспівмірності витрат. В свою чергу критерії співмірності наведені в ч. 4 зазначеної норми.

У постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 викладено правову позицію, згідно з якою у розумінні положень ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Отже, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.

Клопотання відповідача в порядку частини 5 ст. 126 ГПК України щодо зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката не надходило.

Як вже зазначено, сторонами погоджено фіксований розмір гонорару адвоката у сумі 14 000 грн.

Умовами підписаного сторонами Договору №19/24 (п. 1.1., 2.4.) та додаткової угоди до нього (п. 1.) передбачено його предмет, який містить перелік наданих адвокатом послуг. Такий перелік суд розцінює як детальний опис робіт (наданих послуг), наданих адвокатом позивачеві, необхідність надання якого передбачена ч. 3 ст. 126 ГПК України.

Також господарський суд звертає увагу на конструкцію ч. 3 ст. 126 ГПК України, в якій зазначено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас, в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

Разом з цим, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Вказаний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №905/1795/18.

При цьому, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази в їх сукупності підтверджують наявність підстав для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок відповідача, оскільки їх розмір відповідно до статті 74 ГПК України доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

В пункті 28.2. постанови Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №916/2087/18 зазначено, що враховуючи положення пункту 12 частини 3 статті 2 ГПК України, яким передбачено, що однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, метою впровадження якого є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору, а також положення частини 8 статті 129 ГПК України, сторони не позбавляються права на відшкодування судових витрат у разі їх підтвердження та подання у порядку та строки, встановлені процесуальним законом.

Згідно з пунктом 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, з огляду на предмет позову та розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу, враховуючи ступінь складності справи та обсяг наданих послуг, відсутність клопотання відповідача про зменшення розміру заявлених витрат, господарський суд вважає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 14 000,00 грн є реальними, підтвердженими матеріалами справи та співмірними з предметом позову, змістом та обсягом наданих послуг, тому згідно вимог п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України мають бути покладені на відповідача.

Керуючись ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 252, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Кіровоградський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (вул. Полтавська, 38, м. Кропивницький, 25015, ідентифікаційний код 32039992) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СВС ОЙЛ" (с. Новаки, Лубенський район, Полтавська область, 37542, ідентифікаційний код 44229640) заборгованість в розмірі 631 333,16 грн, а також 9 470,00 грн судового збору та 14 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення надіслати сторонам до Електронних кабінетів.

Повне рішення складено 01.07.2024.

Суддя В.Г. Кабакова