РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2024Справа № 910/2669/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., за участю секретаря судового засідання Яременко Т.Є., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Антимонопольного комітету України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газовик+"

про стягнення 358 040, 00 грн.

Представники:

від позивача: Бабченко Ю.Ю.;

від відповідача: Дажук С.М. (в режимі відеоконференції)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Антимонопольний комітет України (далі - позивач/Комітет) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газовик+" (далі- відповідач) про стягнення штрафу у розмірі 179 020, 00 грн. та пені у сумі 179 020, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не здійснив у добровільному порядку та у встановлені законом строки оплату штрафу, накладеного рішенням Антимонопольного комітету України № 24-р/тк від 26.07.2023 у справі № 128-26.13/85-22.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснюється в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 11.04.2024.

09.04.2024 до суду надійшла заява відповідача про відкладення підготовчого засідання та надання додаткового строку на підготування відзиву, в якій відповідач зазначає, що про винесення судом ухвали від 11.03.2024 року дізнався після реєстрації ним 08.04.2024 року електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» ЕСІТС, у зв`язку з чим просить суд відкласти підготовче судове засідання на іншу дату; продовжити відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а також забезпечити участь представника відповідача у судових засіданнях по справі № 910/2669/24 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.04.2024 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Газовик+" у задоволенні клопотання про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції.

11.04.2024 до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Газовик+" про проведення судового засідання у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, в якій відповідач просить суд забезпечити участь представника у судових засіданнях по справі № 910/2669/24 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

У судовому засіданні 11.04.2024 розглянувши заяву відповідача в частині продовження строку для подання відзиву на позовну заяву, суд зазначає, що у поданій заяві відповідачем не вказано до якого терміну необхідно продовжити встановлений законом процесуальний строк на подання відзиву, враховуючи що строк на подання відзиву на позовну заяву спливає - 23.04.2024.

Також, у судовому засіданні 11.04.2024 суд на місці ухвалив відкласти підготовче засідання на 09.05.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.04.2024 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Газовик+" про проведення судового засідання у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду - задоволено.

24.04.2024 до суду надійшло клопотання позивача про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву, в якому відповідач просить суд продовжити Товариству з обмеженою відповідальністю "ГАЗОВИК+" строк для подання до суду відзиву на позовну заяву до 29.04.2024 року включно.

09.05.2024 до суду надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Газовик+" на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що після отримання копій вимог позивача за №128-26.13/01-1464Е від 23.08.2022 року та № 128-26.13/01-266ІЄ від 24.10.2022 року надав витребувану позивачем інформацію, у зв`язку з чим відповідач вважає необгрунтованими вимоги позивача про стягнення з нього штрафу у розмірі 179 020, 00 грн та пені у розмірі 179 020, 00 грн. Крім того, відповідач просить суд поновити відповідачу пропущений строк для подання відзиву на позовну заяву.

У судовому засіданні 09.05.2024, розглянувши заявлене відповідачем клопотання про поновлення пропущеного строку для подання відзиву на позовну заяву, суд з метою дослідження всіх обставин справи вважає за необхідне поновити відповідачу пропущений строк на подання відзиву.

Також, у судовому засіданні 09.05.2024 суд на місці ухвалив продовжити строк проведення підготовчого провадження на 30 днів та оголосив перерву до 06.06.2024.

10.05.2024 до суду надійшла відповідь позивача на відзив, в якій позивач зазначає, що відповідачем не було оскаржено рішення Комітету № 24-р/тк в межах встановленого строку відповідно до ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», відтак рішення є законним та відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та ст. 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» є обов`язковим до виконання.

06.06.2024 до суду надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив, в яких відповідач просить суд поновити відповідачу пропущений строк для подання заперечення на відповідь на відзив та відмовити у задоволенні позову Антимонопольного комітету України у справі № 910/2669/24 у повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.06.2024 у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Газовик+" про поновлення процесуального строку для подання заперечень на відповідь на відзив - відмовлено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.06.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Судове засідання у справі № 910/2669/24 призначено на 27.06.2024.

У цьому судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 27.06.2024 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Тимчасова адмміністративна колегія Антимонопольного комітету України, розглянувши справу № 128-26.13/85-22 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу», 26.07.2023 прийняла рішення № 24-р/тк, яким визнано, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Газовик+» вчинило порушення, передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді неподання інформації Антимонопольному комітету України на вимогу Голови Антимонопольного комітету України - державного уповноваженого від 23.08.2022 № 128-26.13/01-1464е у встановлений ним строк (п. 1 резолютивної частини рішення).

За порушення, зазначене в пункті 1 резолютивної частини цього рішення, накладено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Газовик+» штраф у розмірі 89 510, 00 грн (п. 2 резолютивної частини рішення).

Визнано, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Газовик+» вчинило порушення, передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді неподання інформації Антимонопольному комітету України на вимогу Голови Антимонопольного комітету України - державного уповноваженого від 24.10.2022 № 128-26.13/01-2661е у встановлений ним строк (п. 3 резолютивної частини рішення).

За порушення, зазначене в пункті 3 резолютивної частини цього рішення, накладено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Газовик+» штраф у розмірі 89 510, 00 грн (п. 4 резолютивної частини рішення).

Отже, загальна сума штрафів накладених на Товариство з обмеженою відповідальністю «Газовик+» становить 179 020, 00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

У разі, якщо вручити рішення, розпорядження, немає можливості, зокрема, внаслідок: відсутності фізичної особи за останнім відомим місцем проживання (місцем реєстрації); відсутності посадових осіб чи уповноважених представників суб`єкта господарювання, органу адміністративно-господарського управління та контролю за відповідною юридичною адресою, - рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення, розпорядження в офіційному друкованому органі (газета Верховної Ради України "Голос України", газета Кабінету Міністрів України "Урядовий кур`єр", "Офіційний вісник України", друковані видання відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем реєстрації, юридичної адреси відповідача).

Рішення Антимонопольного комітету України № 24-р/тк від 26.07.2023 було направлено відповідачеві супровідним листом від 01.08.2023 № 128-26.13/01-8695е, проте до позивача повернулося поштове відправлення з відміткою: «за закінченням терміну зберігання».

03.10.2023 рішення Антимонопольного комітету України в№ 24-р/тк від 26.07.2023 було опубліковано у газеті «Урядовий кур`єр» № 198 (7596). Отже, акт вважається врученим відповідачеві 13.10.2023.

Таким чином, кінцевим терміном сплати відповідачем штрафу є 13.12.2023.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем штраф сплачено не було, у зв`язку із чим позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Газовик+» накладеного штрафу.

Крім суми штрафу, позивач нарахував пеню за кожен день прострочення сплати штрафу у розмірі півтора відсотки від суми штрафу за період з 14.12.2023 по 20.02.2024, що відповідно до розрахунку позивача складає 179 020, 00 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 238 Господарського кодексу України, за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків. Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Статтею 239 Господарського кодексу України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб`єктів господарювання такі адміністративно-господарські санкції: вилучення прибутку (доходу); адміністративно-господарський штраф; стягнення зборів (обов`язкових платежів); застосування антидемпінгових заходів; припинення експортно-імпортних операцій; застосування індивідуального режиму ліцензування на умовах та в порядку, визначених законом; зупинення дії ліцензії (патенту) на здійснення суб`єктом господарювання певних видів господарської діяльності; анулювання ліцензії (патенту) на здійснення суб`єктом господарювання окремих видів господарської діяльності; обмеження або зупинення діяльності суб`єкта господарювання; ліквідація суб`єкта господарювання; інші адміністративно-господарські санкції, встановлені цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання.

Згідно ч. 3 ст. 56 зазначеного Закону особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Враховуючи, що зміст резолютивної частини Рішення було опубліковано у газеті «Урядовий кур`єр» № 198 (7596) від 03.10.2023, з огляду на приписи ч. 1 ст. 56 Закону Рішення вважається врученим відповідачу через 10 днів з моменту оприлюднення (опублікування), тобто 13.10.2023.

Отже, кінцевим терміном сплати відповідачем штрафу є 13.12.2023.

При цьому, суд не приймає до уваги викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву заперечення щодо прийнятого Комітетом рішення № 24-р/тк від 26.07.2023, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» заявник, відповідач, третя особа мають право повністю або частково оскаржити рішення, розпорядження органу Антимонопольного комітету України, передбачені статтями 36 і 48 цього Закону, до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення, розпорядження. Зазначений строк не підлягає поновленню.

Отже, приписами вищевказаної норми передбачено строк оскарження рішення органу Антимонопольного комітету України, який не може бути відновлено.

При цьому, положеннями Закону України «Про захист економічної конкуренції» не передбачено переривання чи зупинення строку, відведеного для оскарження рішення органів Антимонопольного комітету України.

Проте, відповідачем не було оскаржено рішення Комітету № 24-р/тк від 26.07.2023 у двомісячний строк відповідно до ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», а відтак рішення є законним та, відповідно, обов`язковим до виконання.

Згідно п. 8 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", протягом п`яти днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Станом на день розгляду спору штраф відповідачем не сплачено, доказів зворотного суду не надано.

Таким чином, відповідач, всупереч вимогам ч. 2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", ухилився від сплати накладених на нього позивачем штрафів у встановлений Законом термін.

Враховуюче викладене вище, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача штрафу у розмірі 179 020, 00 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 179 020, 00 грн. за період з 14.10.2023 по 20.02.2024.

Так, господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання у ГК України визнаються штрафними санкціями (частина 1 статті 230 ГК України).

Відповідно до п. 1 ст. 231 Господарського кодексу України, законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Відповідно до частини 5 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Сума штрафу, накладеного Рішенням, складає 179 020, 00 грн. Розмір пені за один день складає 2 685, 30 грн. (179 020, 00 грн х 1,5 %= 2 685, 30 грн.)

За період з 14.12.2023 по 20.02.2024 прострочено 69 днів сплати штрафу.

За вказаний період сума пені за прострочення сплати штрафу складає 185 285, 70 грн. (2 685, 30 грн х 69 = 185 285, 70 грн).

Тож, сума пені, що підлягає стягненню з урахуванням встановлених обмежень (ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції") становить 179 020, 00 грн., оскільки сума штрафу, накладеного Рішенням, складає 179 020, 00 грн.

Суд перевірив розрахунок суми пені, наданий позивачем, та встановив, що останній відповідає вимогам чинного законодавства.

Отже, вимога позивача про стягнення пені у сумі 179 020, 00 грн. є обґрунтованою, підтверджується матеріалами справи та підлягає задоволенню за розрахунком позивача, перевіреного судом.

Відповідно до частини 7 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені, органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.

Станом на день розгляду спору штраф та пеня не сплачені, доказів на підтвердження їх оплати відповідачем не надано.

Приймаючи до уваги встановлені судом факти та обставини, що були наведені вище, суд дійшов висновку, що викладені відповідачем у відзиві заперечення на позов не спростовують зазначених позивачем в позові доводів за встановлених вище судом фактів та обставин.

З приводу висвітлення всіх доводів відповідача суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 року Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд вважає вимоги Антимонопольного комітету України обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Антимонопольного комітету України - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Газовик+" (вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 4Б, офіс 5, м. Київ, 04112, ідентифікаційний код - 43693356) в дохід загального фонду Державного бюджету України, отримувач: ГУК у Солом`янському районі міста Києва, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (ІВАN): UA0026010, код класифікації доходів бюджету: 21081100, штраф у розмірі 179 020 (сто сімдесят дев`ять тисяч двадцять) грн 00 коп. та пеню у сумі 179 020 (сто сімдесят дев`ять тисяч двадцять) грн 00 коп.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Газовик+" (вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 4Б, офіс 5, м. Київ, 04112, ідентифікаційний код - 43693356) на користь Антимонопольного комітету України (вул. Митрополита Василя Липківського, буд. 45, м. Київ, 03035, ідентифікаційний код - 00032767) судовий збір у сумі 4 296 (чотири тисячі двісті дев`яносто шість) грн. 48 коп.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду або через відповідний місцевий господарський суд.

Повний текст рішення складено: 04.07.2024.

Суддя Щербаков С.О.