СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року м. Харків Справа № 913/401/20(359/5215/23)

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Медуниця О.Є. , суддя Стойка О.В.

секретар судового засідання Семченко Ю.О.

за участю представників сторін:

позивача Онищенко Т.О. (поза межами приміщення суду) - Ордер АІ №1591901 від 16.04.2024, Свідоцтво КС №5920/10 від 09.02.2017

відповідача ліквідатор Рибкіна Н.В. (поза межами суду);

1-й третьої особи ТОВ ДМД Констракшин адвокат Риженко Д.М. (ордер на надання правничої допомоги від 23.10.2023 серія АА №0034525, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №3789 від 25.06.2009).

2-й третьої особи ТОВ Нелора Ленд не з`явився

3-й третьої особи ТОВ Фарм - Сервіс ЛЛС не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_1 (вх.№984Л/3) на рішення Господарського суду Луганської області від 18.03.2024

у справі №913/401/20 (359/5215/23) (суддя Ковалінас М.Ю., повний текст рішення підписано 25.03.2024)

за позовом фізичної особи ОСОБА_1 , м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристично-оздоровчий комплекс «Південна бухта», м. Сєвєродонецьк Луганської області,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

- Товариство з обмеженою відповідальністю ДМД Констракшин, м. Київ;

- Товариство з обмеженою відповідальністю Нелора Ленд, м. Київ;

- Товариство з обмеженою відповідальністю Фарм - Сервіс ЛЛС с. Велика Олександрівка Бориспільського району Київської області

про витребування земельної ділянки, визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації земельної ділянки та припинення речових прав та їх обтяжень

в межах справи №913/401/20 про банкрутство - Товариства з обмеженою відповідальністю Туристично-оздоровчий комплекс Південна бухта (код ЄДРПОУ 35426784, вул. Гагаріна, буд. 56, м. Сєвєродонецьк Луганської області)

ВСТАНОВИВ:

Позивач фізична особа ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою від 01.06.2023 б/н (із врахуванням заяви від 27.11.2023 про зміну предмету позову, яка була прийнята судом) до відповідача - ТОВ «ТОК «Південна Бухта», в якій просить:

- поновити строк позовної давності та визнати недійсним Договір від 09.03.2006 купівлі-продажу земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 3,0688 га ріллі з кадастровим номером: :09:002:0028, розташованої в адміністративних межах Великоолександрівської сільської ради Бориспільського район Київської області для ведення особистого селянського господарства, що укладений між ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в особі ОСОБА_3 та ТОВ «Таврис» (), який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Павелком Б.О. та зареєстрований в реєстрі за №1668;

- поновити строк позовної давності та визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №696495, виданий ТОВ «ДМД Констракшин» Бориспільським районним відділом земельних ресурсів 20.11.2006, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №75 на підставі договору від 21.09.2006 за №6338 купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої за адресою: Київська область, Бориспільський район, Великоолександрівська сільська рада; цільове призначення земельної ділянки - для ведення підсобного сільського господарства, скасувавши його державну реєстрацію;

- витребувати від ТОВ «Туристично-оздоровчий комплекс «Південна бухта», код ЄДРПОУ 35426784, земельну ділянку з кадастровим номером :09:002:0028, площею 3,0688 га, яка розташована в адміністративних межах Великоолександрівської сільської ради Бориспільського район Київської області, в межах координат: точка №1 - X: 5 575 807,480; Y: 3 397 185,450; точка №2 - X: 5 575 739,800; У 3 397 311,860; точка №3 - X: 5 575 548,440; У 3 397 244,040; точка №4 - X: 5 575 554,300; У 3 397 225,280; точка №5 - X: 5 575 590,750; У 3 397 108,640;

- скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :09:002:0028 в Державному земельному кадастрі з цільовим призначенням « 01.04 Для ведення підсобного сільського господарства», категорія земель: «Землі сільськогосподарського призначення»; вид використання: «Для ведення підсобного сільського господарства»; форма власності «Інформація відсутня»; площа земельної ділянки « 3,0688га»; місце розташування: «Київська область, Бориспільський район, Великоолександрівська сільська рада»; зареєстрована за найменування юридичної особи: «Товариство з обмеженою відповідальністю «Туристично-оздоровчий комплекс «Південна бухта»; код ЄДРПОУ юридичної особи: « 35426784»; дата державної реєстрації права (в державному реєстрі прав): « 08.08.2023»; номер запису про право (в державному реєстрі прав» «51825239» з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо цієї земельної ділянки із скасуванням кадастрового номеру :09:002:0028;

- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права: номер відомостей про речове право: 51225239; тип речового права: право власності; дата, час державної реєстрації: 08.08.2023 11:05:16; державний реєстратор: Іванюта П.С., Миронівська міська рада, Київська обл.; підстава внесення запису: рішення суду, серія та номер: 913/401/20(913/80/23), виданий 10.07.2023, видавник: Господарський суд Луганської області; розмір частки: 1; власник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Туристично-оздоровчий комплекс «Південна бухта», код ЄДРПОУ: 35426784; країна реєстрації: Україна, з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо цієї земельної ділянки.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 18.03.2024 у справі №913/401/20 (359/5215/23) в задоволені позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням місцевого господарського суду позивач - фізична особа ОСОБА_1 звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Луганської області від 18.03.2024 у справі №913/401/20 (359/5215/23) скасувати повністю та прийняти нове, яким позов задовольнити в повному обсязі відповідно заявлених в суді першої інстанції вимог. Також апелянт просить долучити до матеріалів справи №913/401/20 (359/5215/23) в якості письмового доказу відповідь Головного управління Держгеокадастру у м.Києві та Київської області від 08.02.2024 №9-10-0.61-1164/2-24 з додатками. Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач посилається на те, що рішення є необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду є суперечними.

Крім того, на адресу Східного апеляційного господарського суду 11.03.2024 від апелянта надійшло окреме клопотання про долучення до матеріалів справи №913/401/20 (359/5215/23) в якості письмового доказу відповідь Головного управління Держгеокадастру у м.Києві та Київської області від 08.02.2024 №9-10-0.61-1164/2-24 з додатками. Обгрунтовуючи надане клопотання позивач посилається на те, що відповідна інформація та матеріали Поземельної книги від ГУ Держгеокадастру у м.Києві Київській області надійшли до господарського суду лише 19.02.2024 (вх.10-10/65/24) з листом Головного управління від 08.02.2024 №9-10-0.61-1164/2-24 вже після закриття підготовчого засідання.

Згідно з витягом з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 15.04.2024, для розгляду заяви визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Радіонова О.О., суддя Медуниця О.Є.

В той же час, в зв`язку з відпусткою судді Радіонової О.О. протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 18.04.2024 з розгляду цієї апеляційної скарги визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Стойка О.В., суддя Медуниця О.Є.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.04.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи ОСОБА_1 ; встановлено строк до 15.05.2024 (включно) для учасників справи для подання відзиву на апеляційну скаргу до канцелярії суду разом з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи в порядку ч.2 ст.263 ГПК України; запропоновано учасникам справи до 15.05.2024 (включно) надати до суду заяви, клопотання та заперечення (у разі наявності), з доказами надсилання їх копії та доданих до них документів інших учасникам справи в порядку ч.4 ст.262 ГПК України; призначено справу до розгляду на 21.05.2024. Явку учасників справи визнано не обов`язковою. Витребувано з Господарського суду Луганської області матеріали справи №913/401/20 (359/5215/23).

На виконання ухвали Східного апеляційного господарського суду від 22.04.2024 з Господарського суду Луганської області надійшли матеріали справи №913/401/20 (359/5215/23).

13.05.2024 через підсистему Електроний суд на адресу Східного апеляційного господарського суду від позивача фізичної особи ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення по справі, в яких позивач просить врахувати при розгляді апеляційної скарги те, що дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стосовно незаконного відчуження великої кількості земельних ділянок, розташованих вздовж автодороги Бориспіль-Київ, між с.Чубинське, с.Велика Олександрівка Бориспільського району та м.Бориспіль в Київській області досліджувалось в ході розгляду кримінальної справи та відносно яких ухвалено Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.11.2021 по справі №359/3929/21. Також обставини, щодо дій були досліджені та підтверджені в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.02.2024 по справі №359/8259/20. Крім того, за фактами протиправних дій ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на розгляді Бориспільського міськрайонного суду Київської області, окрім вказаної вище перебувають також: кримінальна справа №359/6478/21, що призначена до розгляду на 29.04.2024; цивільна справа №359/8877/23, про визнання недійсним договору та довіреності, що наразі перебуває на стадії розгляду по суті спору.

15.05.2024 через систему «Електронний суд» від відповідача ТОВ «Туристично-оздоровчий комплекс «Південна бухта» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому ліквідатор ТОВ ТОК Південна бухта просить залишити рішення Господарського суду Луганської області від 18.03.2024 у справі №913/401/20 (359/5215/23) без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення. Ліквідатор вважає оскаржуване рішення законним та таким, що прийняте судом з дотриманням норм процесуального та матеріального права, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - безпідставною та необґрунтованою.

Крім того, відповідачем ТОВ «Туристично-оздоровчий комплекс «Південна бухта» подано заяву про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, в якій просить долучити до матеріалів справи №913/401/20(359/5215/23) копії наступних доказів: висновку експертів №3805/63 за результатами проведення комплексної судової почеркознавчої експертизи та судової технічної експертизи документів, складеного 04.03.2024 (оригінал знаходиться в матеріалах кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0002083 від 30.08.2023 в Бориспільському районному управлінні поліції ГУНП в Київській області); ухвали від 16.01.2024 по справі №359/437/24 (оригінал знаходиться в Бориспільському міськрайонному суді Київської області); протоколу ознайомлення з матеріалами досудового розслідування до його завершення в порядку ст.221 КПК України від 04.04.2024 (оригінал знаходиться у ліквідатора ТОВ «ТОК «Південна бухта»).

Також 15.05.2024 надійшов відзив на апеляційну скаргу від ТОВ ДМД Констракшин, в якому третя особа по справі погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить залишити його без змін, оскільки суд прийняв правильне, законне та обґрунтоване рішення. В той же час вказані доводи апелянта не можуть бути підставою для скасування рішення, є надуманими та такими, що не грунтуються на обставинах справи.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.05.2024 оголошено перерву в судовому засіданні до 25.06.2024.

24.06.2024 позивач надав клопотання про призначення судової експертизи. Так, заявник просить поновити ОСОБА_1 строк на подання доказів та прийняти до розгляду нотаріально посвідчену заяву свідка ОСОБА_5 від 24.06.2024, що посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гавриловою О.В., зареєстровано в реєстрі за №942; призначити в справі проведення комплексної судової почеркознавчої експертизи та технічної експертизи документів відносно виконаних підписів від імені ОСОБА_2 на таких документах, як: Довіреності виданої ОСОБА_2 від 14.07.2020, що посвідчена приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округ Київської області Харитонюк Ю.К., зареєстрованій в реєстрі за №399; Довіреності від 28.02.2006 від імені ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_4 , зареєстрована в реєстрі за №103, посвідченої секретарем Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області Бишовець М.М.; Заяві ОСОБА_2 від 17.05.2021, посвідченої приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Харитонюк Ю.К. Проведення експертизи доручити: Київському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України (04119, вул. Джонса Ґарета, 5, м. Київ, ).

Щодо долучення до матеріалів справи нових доказів, колегія суддів зазначає таке.

У відповідності до ч. 3статті 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою ГПК України покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов`язаний самостійно з`ясовувати відповідні причини.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що підставою для прийняття апеляційною інстанцією додаткових доказів є докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від скаржника.

Прийняття судом апеляційної інстанції додаткових документів на стадії апеляційного провадження за відсутності визначених статтею 269 ГПК України підстав для їх прийняття фактично буде порушувати принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, оскільки відповідно до статті124, 129 Конституції України, статей 7,13 ГПК України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Поруч із цим, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4статті 13 ГПК України).

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 10.12.2019 у справі №913/479/18.

Судова колегія апеляційного господарського суду зазначає, що вищевказані клопотання позивача та відповідача за своїм змістом є такими, що направлені на надання апеляційному господарському суду нових доказів, які не були предметом оцінки судом першої інстанції. Разом з тим, на думку апеляційного господарського суду, наявних в матеріалах справи документів достатньо для повного та всебічного розгляду справи, у зв`язку із чим відсутня необхідність в дослідженні нових доказів.

Щодо клопотання про проведення експертизи, то колегія суддів зазначає, що відмовляє в задоволенні клопотання позивача про проведення експертизи з огляду на те, що наявні в матеріалах справи докази є достатніми для можливості встановлення всіх обставин справи та дозволяють суду вирішити питання, що входять до предмету доказування без призначення у справі відповідної судової експертизи, призначення якої зумовило б затягування судового процесу і призвело б до порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

В судовому засіданні 25.06.2024 приймають участь представник відповідача ТОВ Туристично-оздоровчий комплекс Південна бухта- ліквідатор Рибкіна Н.В., представник позивача ОСОБА_1 - Онищенко Т.О. та представник третьої особи ТОВ ДМД Констракшин - Риженко Д.М., кожен з яких підтримав свою позицію по справі.

Треті особи по справі ТОВ Нелора Ленд і ТОВ Фарм - Сервіс ЛЛС своїх представників для участі в судовому засіданні не направили.

Ухвала суду у даній справі розміщені в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що підтверджується даними вказаного Реєстру, який є відкритим. Тобто, ухвали суду оприлюднені на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень і є загальнодоступними для ознайомлення.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно з частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, явка їх представників у судове засідання не визнавалась обов`язковою, судова колегія, порадившись на місці, ухвалила здійснити розгляд заяви за відсутності представників третіх осіб у даному судовому засіданні.

Заслухавши в судовому засіданні доповідь судді-доповідача, розглянувши матеріали справи, доводи в обґрунтування апеляційної скарги, в межах вимог, передбачених ст.269 ГПК України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

За твердженням позивача фізичної особи ОСОБА_1 , - він є власником земельної ділянки з кадастровим номером :06:009:0028, площею 3,0688га, яка розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, Великоолександрівська сільська рада, яку набув її від первинного власника - ОСОБА_2 , на підставі належним чином оформлених і підтверджених речових прав Продавця цієї земельної ділянки.

Наявне право власності позивач підтверджує наступним:

23.04.2021 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гавриловою О.В. (зареєстровано в реєстрі за №343) ОСОБА_1 придбав земельну ділянку з кадастровим номером :06:009:0028, площею 3,0688га, яка розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, Великоолександрівська сільська рада від гр. ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_5 .

На момент здійснення даного правочину, документами, які підтверджували право власності Продавця (гр. ОСОБА_2 ) на земельну ділянку були:

- державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №153190, виданий 27.02.2006 Бориспільським райвідділом земельних ресурсів та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №31;

- витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав від 22.03.2021 виданий державним реєстратором Виконавчого комітету Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області Власко Я.В.; номер запису про право власності: 41159848; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 208.

Інформацією з Державного земельного кадастру від 09.05.2023 підтверджується, що земельна ділянка з кадастровим номером :06:009:0028 має: місце розташування: Київська область, Бориспільський район, Великоолександрівська сільська рада; цільове призначення: 01.03. Для ведення особистого селянського господарства, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, вид використання - для ведення особистого селянського господарства; форма власності: приватна; площа земельної ділянки, гектарів: 3,0688, відомості про суб`єкта права власності на земельну ділянку, прізвище, ім`я та по батькові: ОСОБА_1 , дата державної реєстрації права (в державному реєстрі прав): 23.04.2021; номер запису про право (в державному реєстрі прав): 41672478.

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.05.2023 також підтверджується, що земельна ділянка з кадастровим номером :06:009:0028 має площу: 3,0688 га; цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 208, номер запису про право власності 41672478-, форма власності: приватна; тип речового права: право власності; дата, час державної реєстрації: 23.04.2021 16:00:14; розмір частки: 1; власник: ОСОБА_1 .

В подальшому ОСОБА_1 стало відомо, що земельна ділянка з кадастровим номером :06:009:0028, зареєстрована у Державному земельному кадастрі і Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно також з кадастровим номером :09:002:0028. І протягом 2006-2020 років земельна ділянка з кадастровим номером :09:002:0028 неодноразово відчужувалася на підставі низки договорів купівлі-продажу, оскільки Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №153190 став предметом шахрайського заволодіння сторонніми особами.

Спірна земельна ділянка площею 3,0688 га була відведена у власність ОСОБА_2 внаслідок прийняття Бориспільською районною державною адміністрацією розпорядження №148 від 15.02.2006, яким затверджено «Проект землеустрою щодо зміни використання земельних ділянок з ведення товарного сільськогосподарського виробництва на ведення особистого селянського господарства громадянам на території В.Олександрівської сільської ради».

На підставі вказаного розпорядження 27.02.2006 Бориспільським райвідділом земельних ресурсів оформлено на ім`я ОСОБА_2 . Державний акт серії ЯГ №153190 на право власності на земельну ділянку площею 3,0688га з кадастровим номером :09:002:0028 для ведення особистого селянського господарства, що зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №31.

За твердженням позивача, ОСОБА_2 не отримав оригіналу Державного акту від 27.02.2006 серії ЯГ №153190, у зв`язку з шахрайськими діями сторонніх осіб, зокрема вказаний акт був виданий громадянину ОСОБА_3 на підставі пред`явленої ним довіреності, яка посвідчена 01.03.2006 приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Науменко Л.Г. та зареєстрована в реєстрі за №818.

Довіреність на ім`я ОСОБА_3 видана в порядку передоручення ОСОБА_4 , яка в свою чергу діяла від імені ОСОБА_2 за довіреністю, яка посвідчена 28.02.2006 секретарем Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області Бишовець М.М., що зареєстрована в реєстрі за №103. Натомість ОСОБА_2 стверджував, що будь-яких довіреностей на ім`я ОСОБА_4 не видавав.

12.03.2006 СВ Бориспільського МРВ ГУ МВС України в Київській області порушено кримінальну справу №05-5000 за ч.2 ст.190 КК України (в редакції 1960 року) за фактом шахрайського заволодіння у лютому 2006 року державними актами громадян-мешканців Бориспільського району, у тому числі й ОСОБА_2 та в ході розслідування оригінали державних актів на земельні ділянки, у тому числі акт серії ЯГ №153190 від 27.02.2006, були вилучені працівниками міліції та зберігалися в матеріалах кримінальної справи.

У липні 2006 року правоохоронними органами було передано ОСОБА_2 , який у кримінальний справі мав статус потерпілого, оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №153190 від 27.02.2006.

За висновком позивача, з дати фактичного оформлення державного акту від 27.02.2006 серії ЯГ №153190 та до моменту його повернення власнику - ОСОБА_2 у липні 2006 року, останній не вчиняв, та об`єктивно не міг вчинити будь-яких дій на відчуження (продаж, міну, дарування, видачу довіреності) належної йому на праві власності земельної ділянки з кадастровим номером :09:002:0028.

09.03.2006 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Павелком Б.О. посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №1668 Договір купівлі-продажу земельної ділянки (далі - оспорюваний договір), цей договір укладено між ОСОБА_2 , як продавцем з однієї сторони, в особі ОСОБА_3 , що діяв на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Науменко Л.Г. 01.03.2006 за реєстровим №818, та ТОВ «Таврис», як покупцем з другої сторони, в особі ОСОБА_6 , що діяв на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Павелком Б.О. 02.11.2005 за реєстровим №7243.

Предметом купівлі-продажу за оспорюваним договором стала земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 3,0688 га ріллі, з кадастровим номером :09:002:0028, розташована в адміністративних межах Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області для ведення підсобного сільського господарства, яка належить Продавцю на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №53190, виданого Бориспільським райвідділом земельних ресурсів 27.02.2006, зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №31.

Стверджуючи про недійсність договору купівлі-продажу від 09.03.2006, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ Таврис, позивач зазначає про нікчемність згідно з ч 1 ст 219 ЦК України довіреності від 28.02.2006 виданої від імені ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_4 , яка посвідчена 28.02.2006 секретарем Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області Бишовець М.М. та зареєстрована в реєстрі за №103. Оскільки вказана довіреність видана, в тому числі, і з можливістю вчинення правочинів з нерухомим майном, відтак підлягала нотаріальному посвідченню. В свою чергу, довіреність від 01.03.2006, яка зареєстрована в реєстрі за №818, видана на ім`я ОСОБА_3 , щодо вчинення дій від імені ОСОБА_2 , підписана не уповноваженою особою - ОСОБА_4 , а отже є недійсною в силу нікчемності довіреності на підставі якої вчинялося таке передоручення.

ОСОБА_3 , який виступав від імені ОСОБА_2 у порядку передоручення при укладенні 09.03.2006 договору купівлі-продажу земельної ділянки, не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності, а ОСОБА_2 не мав наміру відчужувати належну йому земельну ділянку, що суперечить ч.ч. 2, 3 ст.203 ЦК України.

Крім того, за доводами позивача, оспорюваний договір від 09.03.2006, укладений під час дії заборони на відчуження земельних ділянок часток (паїв), встановленої пунктом 15 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України, а відтак у відповідності до того ж пункту Перехідних положень Земельного кодексу України є недійсними з моменту його укладення (посвідчення).

29.09.2023 Головне управління Держгеокадастру у м.Києві та Київській області листом №29-10-0.331-9004/2-23 повідомило, що на підставі оспорюваного договору ТОВ «Таврис» отримав новий Державний акт на право власності на землю від 10.03.2006 серії ЯГ №239846 на земельну ділянку з кадастровим номером :09:002:0028, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі від 20.03.2006 №72.

В подальшому, земельна ділянка з кадастровим номером :09:002:0028 неодноразово відчужувалась на користь третіх осіб, а саме:

- відповідно до рішення Господарського суду м.Києва від 03.04.2007 у справі №30/127 Бориспільським районним відділом земельних ресурсів 20.11.2006 на спірну земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21.09.2006 за №6338 ТОВ «ДМД Констракшин» видано новий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №696495.

- 22.04.2009 між ТОВ «ДМД Констракшин» (Продавець) та ТОВ «ТОК «Південна бухта» (Покупець) укладено Договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :09:002:0028, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Куликовською Т.В. (рєстровий №1576).

Предметом цього договору стала земельна ділянка з кадастровим номером :09:002:0028, право власності продавця на яку було засвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД №696495, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №75, та виданий Бориспільським районним відділом земельних ресурсів 20.11.2006 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21.09.2006 за №6338. Згідно державного акту земельна ділянка з кадастровим номером :09:002:0028, розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, Великоолександрівська сільська рада; цільове призначення земельної ділянки - для ведення підсобного сільського господарства.

- 31.08.2017 між ТОВ «ТОК «Південна бухта» (Продавець) та ТОВ «Шаян Груп» (Покупець) укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :09:002:0028, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Діленян ЛО.Р. (реєстровий №1611).

- 04.11.2020 між ТОВ «Шаян Груп» (Продавець) та ТОВ «Мараморош Груп» («Стрипа Агро») (Покупець) укладено Договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :09:002:0028, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник О.О. та зареєстровано за №5377.

10.07.2023 рішенням Господарського суду Луганської області у справі №913/401/20 (913/80/23) витребувано у власність ТОВ «ТОК «Південна бухта», зокрема, земельну ділянку з кадастровим номером :09:002:0028.

Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру від 09.10.2023 та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.09.2023 земельна ділянка з кадастровим номером :09:002:0028 з цільовим призначенням 01.04 Для ведення підсобного сільського господарства, категорія земель: Землі сільськогосподарського призначення; вид використання: Для ведення підсобного сільського господарства; форма власності Приватна; площа земельної ділянки 3,0688 га; місце розташування: Київська область, Бориспільський район, Великоолександрівська сільська рада; зареєстрована за: ТОВ «ТОК «Південна бухта»; код ЄДРПОУ 35426784 від 08.08.2023; номер запису - 51825239.

14.03.2023 листом Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області від №29-10-0.222-2090/2-23 повідомлено, що згідно з даними Державного земельного кадастру, відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :09:002:0028 були перенесені з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру із власником - ТОВ «Туристично-оздоровчий комплекс «Південна бухта» (Державний акт серії ЯД №696495 від 20.11.2006).

12.05.2021 Бориспільським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Київській області за заявою ОСОБА_1 зареєстроване кримінальне провадження №0000382 за ч.2 ст.190 КК України за фактом шахрайського заволодіння невстановленими особами земельною ділянкою з кадастровим номером :09:002:0028, площею 3,0688га, яка розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, Великоолександрівська сільська рада.

З метою з`ясування факту накладення земельних ділянок з кадастровими номерами :09:002:0028, про яку зазначено в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯД №696495, та :06:009:0028, про яку зазначено в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №153190 ОСОБА_1 звернувся у порядку ст. 7-1 Закону України «Про судову експертизу» до судового експерту ТОВ «Експертно-дослідна служба України», яким проведено земельно-технічну експертизу.

У висновку експерта №982/04/2023 від 28.04.2023, встановлено, що земельні ділянки з кадастровими номерами :09:002:0028 та :06:009:0028 площею 3,0688га кожна відповідно Державного земельного кадастру мають тотожні (ідентичні) значення координат кутів зовнішніх меж, конфігурацію, проміри меж та площу, а отже є тотожними (ідентичними), земельна ділянка перетинаються в площині в результаті чого утворюється пляма накладання в розмірі 3,0688 га, тобто земельні ділянки накладаються всією площею.

Отже, на думку позивача правомірність набуття права власності TOB «ТОК «Південна бухта» на земельну ділянку з кадастровим номером :09:002:0028 (нинішній кадастровий номер земельної ділянки :06:009:0028) є помилковою, а право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :09:002:0028 (нинішній кадастровий номер земельної ділянки :06:009:0028) набуте ОСОБА_1 у встановленому законом порядку від його першого власника - ОСОБА_2 , яке останній не передавав нікому іншому, окрім ОСОБА_1 Вважаючи себе правомірним власником земельної ділянки з кадастровим номером :06:009:0028 (колишній кадастровий номер :09:002:0028) позивач звернувся із даним позовом.

В обгрунтування позовних вимог в частині визнання недійсним Державного акту серії ЯД №696495 на право власності ТОВ «ДМД Констракшин» на земельну ділянку з цільовим призначенням «для ведення підсобного сільського господарства», позивач вказує на незаконність зміни у договорі купівлі-продажу цільового призначення земельної ділянки всупереч ч. З ст. 20 Земельного кодексу України без згоди власника ( ОСОБА_2 ) та видачу нового акту всупереч Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затверджена наказом Держкомзему від 04.05.1999 №43, зареєстровано в Мінюсті 04.06.1999 за №354/3647 в обхід заборони на передачу земельних ділянок у власність юридичної особи згідно з приписами ч. 3 ст. 22 ЗК України.

В обгрунтування причини пропуску строку позовної давності, ОСОБА_1 зазначає, що довідався (міг довідатися) про порушення свого права на спірну земельну ділянку після 23.04.2021, тобто після дати укладання договору угоди купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :06:009:0028 (колишній кадастровий номер :09:002:0028) і відповідно у нього виникло право на відстоювання своїх порушених прав у судовому порядку.

В свою чергу, відповідач ТОВ ТОК Південна бухта в особі ліквідатора Рибкіної Н.В. проти позову заперечує, та вважає себе власником земельної ділянки з кадастровим номером :09:002:0028 площею 3.0688га, розташованої на території Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області, згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22.04.2009, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Куліковською Т.В., за реєстраційним №1756, надалі ця земельна ділянка була витребувана з чужого незаконного володіння на користь ТОВ «ТОК «Південна бухта» за рішенням Господарського суду Луганської області від 10.07.2023 у справі №913/401/20(913/80/23).

ТОВ «Туристично-оздоровчий комплекс «Південна бухта» є добросовісним набувачем земельної ділянки, кадастровий номер :09:002:0028, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22.04.2009, посвідченого приватним нотаріусом та зареєстрованого в реєстрі за №1576. Право власності продавця (ТОВ «ДМД Констракшн») було підтверджене державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД №696495, висновком Управління земельних ресурсів у Бориспільському районі Головного управління земельних ресурсів у Київській області №17001 від 03.12.2007 та рішенням Господарського суду міста Києва від 03.04.2007 у справі №30/127, яке не оскаржено та не скасовано.

Надалі земельна ділянка вибула із володіння TOB «ТОК «Південна Бухта» поза його волею до третіх осіб та витребувана із чужого незаконного володіння на підставі рішення Господарського суду Луганської області від 10.07.2023 у справі № 913/401/20(913/80/23), яким підтверджено право власності відповідача на земельну ділянку з кадастровим номером :09:002:0028.

З моменту першого відчуження земельної ділянки (09.03.2006) з кадастровим номером :09:002:0028 ОСОБА_2 не оскаржував жодного з договорів купівлі-продажу, не звертався до суду з позовами про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Таким чином, станом на час набуття ТОВ «ТОК «Південна Бухта» права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :09:002:0028, були відсутні права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяження. ТОВ «ТОК «Південна Бухта» не знала і не мала знати про існування таких прав та обтяжень, а тому набуло право власності на земельну ділянку вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень.

В той же час, на думку відповідаача ОСОБА_1 не є законним власником земельної ділянки, кадастровий номер :09:002:0028, оскільки перед укладанням договору купівлі-продажу від 23.04.2021 у незаконний спосіб шляхом складання протоколу про виправлення помилки від 03.03.2021 Відділом у Бориспільському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області була зареєстрована нова земельна ділянка з новим кадастровим номером та з новим власником, з одночасним існуванням старої земельної ділянки зі старим кадастровим номером. Колишній власник ОСОБА_2 повторно продав земельну ділянку ОСОБА_1 , оскільки отримав оригінал Державного акту про право власності на земельну ділянку від правоохоронних органів в результаті помилки (лист Прокуратури м. Києва від 15.12.2006).

ОСОБА_2 був обізнаний про вибуття з його власності земельної ділянки ще з 2007 року, втім не вчиняв будь-яких дій щодо її повернення у власність. При цьому, у 2021 році звернувся до органів Держгеокадастру про реєстрацію за собою спірної земельної ділянки з метою її повторного продажу.

Ліквідатор зазначає, що реєстраційні дії щодо земельної ділянки із присвоєнням їй нового кадастрового номера були вчинені державним кадастровим реєстратором всупереч забороні, яка була встановлена ухвалою Господарського суду Луганської області від 23.12.2020 у справі №913/401/20.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 23.04.2021 реєстровий №343, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гавриловою О.В., ніяких правових наслідків породжувати не може, оскільки предметом договору є земельна ділянка, якої фактично не існує.

Також відповідач заявив про застосування позовної давності до позовних вимог позивача та просить у зв`язку з цим відмовити в позові, оскільки сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у спорі.

Початок перебігу строків позовної давності за вимогами про витребування майна в порядку ст388 ЦК України відліковується з моменту набуття добросовісним набувачем права власності на майно, а не з моменту, коли особа дізналася про вибуття свого майна до іншої особи, яка згодом його відчужила добросовісному набувачу (таку правову позицію наведено у постанові ВП ВС від 26.11.2019 у справі №914/3224/16 (12-128 гс19)).

Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області від 17.05.2023 №29-10-0.222-4527/2-23, першим добросовісним набувачем після відчуження ОСОБА_2 спірної земельної ділянки було ТОВ «Центр архітектурного проектування об`єктів нерухомості та впорядкування землекористування», яке придбало її у ТОВ «Тавріс» на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28.07.2006 рег№ 4191.

Таким чином, трирічний строк позовної давності, встановлений ст.257 ЦК України, починається з 28.07.2006, та за вимогами про витребування майна в порядку ст388 ЦК України строк позовної давності закінчився 28.07.2009.

На думку відповідача ТОВ «ТОК «Південна Бухта», строки позовної давності за вимогами позивача відновленню не підлягають, оскільки позивач не має права заявляти позовні вимоги, відповідно до вимог ст388 ЦК України; закон не пов`язує початок строку позовної давності за ст 388 ЦК України з моментом, коли особа довідалася (могла довідатися) про порушення її права. Початок позовної давності за ст 388 ЦК України починається з моменту набуття добросовісним набувачем права власності на майно (у даному випадку з 28.07.2006).

Господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, яким відмовив в задоволенні позовних вимог, мотивував свій висновок неефективністю обраного позивачем способу захисту своїх прав, оскільки позивачем не доведено, що земельна ділянка, власником якої він себе вважає та на захист права власності на яку пред`явлено позов, вибула із його володіння, враховуючи наявність запису про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку в державних реєстрах.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.55 Конституції України Згідно та ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

В частині2 ст.16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Завданням господарського судочинства, відповідно до ст. 2 ГПК України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Спосіб судового захисту, обраний позивачем має бути належним та ефективним. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Наведені позиції висловлені Верховним Судом зокрема у постанові ВП ВС від 22.09.2020 у справі №910/3009/18, від 19.01.2021 у справі №916/1415/19, від 16.02.2021 у справі №910/2861/18.

Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається, обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення, застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства, застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципу верховенства права.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (п. 86 Постанови ВП ВС від 18.01.23 у справі №488/2807/17).

Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію.

Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (п. п. 5.6, 5.9 Постанови ВП ВС від 21.09.22 у справі №908/976/19).

В даному випадку, звертаючись з позовною заявою, позивач, зокрема, просить визнати правочин недійсним.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Таким чином, оспорювати правочин може також заінтересована особа, яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння.

Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Договір може бути визнаний недійсним за позовом особи, яка не була його учасником, за обов`язкової умови встановлення судом факту порушення цим договором прав та охоронюваних законом інтересів позивача. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Саме по собі порушення сторонами договору при його укладенні окремих вимог закону не може бути підставою для визнання його недійсним, якщо судом не буде встановлено, що укладеним договором порушено право чи законний інтерес позивача і воно може бути відновлене шляхом визнання договору недійсним, оскільки згідно вимог чинного законодавства судовому захисту підлягають саме порушені права позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :06:009:0028, площею 3,0688га, яка розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, Великоолександрівська сільська рада, яку він придбав від первинного власника ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23.04.2021, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гавриловою О.В., реєстровий №343.

З інформації з Державного земельного кадастру від 09.05.2023 та з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.05.2023 вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :06:009:0028 зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 .

В той же час, відповідач ТОВ «Туристично-оздоровчий комплекс «Південна бухта» є власником земельної ділянки з кадастровим номером :09:002:0028 на підставі договору купівлі-продажу від 22.04.2009, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Куликовською Т.В. реєстровий №1576.

Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру від 09.10.2023 та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.09.2023 земельна ділянка з кадастровим номером :09:002:0028 зареєстрована за ТОВ «Туристично-оздоровчий комплекс «Південна бухта». Тобто, відповідач з 22.04.2009 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :09:002:0028, яку він набув у ланцюгу угод від первісного власника ОСОБА_2 .

За наданим позивачем Висновком експерта №982/04/2023 від 28.04.2023, земельні ділянки з кадастровими номерами :09:002:0028 та :06:009:0028 площею 3,0688 та кожна відповідно Державного земельного кадастру мають тотожні (ідентичні) значення координат кутів зовнішніх меж, конфігурацію, проміри меж та площу, а отже є тотожними (ідентичними), земельна ділянка перетинаються в площині в результаті чого утворюється пляма накладання в розмірі 3,0688 га, тобто земельні ділянки накладаються всією площею. При цьому, первісна реєстрація має кадастровий номер :09:002:0028 (власник відповідач), а вторинна кадастровий номер :06:009:0028 (власник позивач).

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст328 Цивільного кодексу України).

Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ч. 1 ст. 387 Цивільного кодексу України).

Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (ч.1 ст.388 Цивільного кодексу України).

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частинами 1, 3 статті 388 ЦК України.

Якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього (частина 1 статті 330 ЦК України).

Виникнення права власності у добросовісного набувача відбувається за таких умов: факт відчуження майна; майно відчужене особою, яка не мала на це права; відчужене майно придбав добросовісний набувач; відповідно до ст. 388 ЦК, майно, відчужене особою, яка не мала на це право, не може бути витребуване у добросовісного набувача.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі ч1 ст388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача

Так, правила частини 1 статті 388 ЦК України стосуються випадків, коли набувач за відплатним договором придбав майно в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач). У такому випадку власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Отже, можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2021 у справі №925/1351/19).

Задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.

Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника (зазначену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11. 2018 у справі №183/1617/16, провадження №14-208цс18).

Отже, підсумовуючи вищенаведене, пред`являючи вимогу про витребування належного йому майна, законний власник повинен його набути у власність, в тому числі і у володіння. При цьому, захисту підлягає право власника лише в разі вибуття майна з його володіння.

Проте, в даному випадку, позивачем ані в суді першої інстанції, ані в апеляційному суді не було доведено, що земельна ділянка, власником якої він себе вважає та на захист права власності на яку пред`явлено позов, вибула із його володіння, в зв`язку з чим господарський суд дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу у зв`язку з обранням позивачем неефективного способу захисту шляхом пред`явлення вимоги про витребування майна.

Як вірно зазначив місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні, в даному випадку належним способом захисту права позивача на земельну ділянку була б вимога про визнання права власності.

Викладені в апеляційній скарзі доводи, які здебільшого повторюють доводи наведені під час розгляду справи в суді першої інстанції, фактично свідчать про незгоду апелянта з висновками суду і стосуються виключно переоцінки доказів, проте по суті їх не спростовують, підстав для скасування чи зміни рішення не містять, а тому визнаються судом апеляційної інстанції необґрунтованими.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Таким чином, доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, посилання апелянта повністю спростовуються матеріалами справи у зв`язку з чим, підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Враховуючи викладене, оскаржуване рішення Господарського суду Луганської області у даній справі є законним та обґрунтованим, судом належним чином досліджені обставини справи та надано оцінку наявним в матеріалах справи доказам, рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні правові підстави для його скасування чи зміни.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними, а обставини, на які посилається апелянт, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Отже, відсутні підстави для її задоволення.

З огляду на те, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, витрати зі сплати судового збору, понесені апелянтом за звернення зі скаргою, покладаються на апелянта.

Керуючись ст. 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Луганської області від 18.03.2024 у справі №913/401/20 (359/5215/23) залишити без змін.

Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку через Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03.07.2024

Головуючий суддя О.А. Істоміна

Суддя О.Є. Медуниця

Суддя О.В. Стойка