ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"28" червня 2024 р. м. Житомир Справа № 906/712/24

Господарський суд Житомирської області у складі судді Сікорської Н.А.,

розглядаючи заяву Заступника керівника Житомирської обласної прокуратури про забезпечення позову у справі

за позовом Заступника керівника Житомирської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Північного офісу Держаудитслужби

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "КОМФОРТ-БУД"

2. Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації

про припинення правовідносин,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Житомирської обласної прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Північного офісу Держаудитслужби до Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "КОМФОРТ-БУД" та Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації, в якому просив припинити правовідносини між Департаментом регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації та Товариством з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Комфорт-Буд", пов`язані з реконструкцією майнового комплексу Комунального некомерційного підприємства "Житомирська обласна дитяча клінічна лікарня" Житомирської обласної ради за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с.Станишівка, шосе Сквирське,6 (ІІІ черга: Лікувальний корпус №3), а також оплати таких послуг, що виникли на підставі №1875-23 від 20.12.2023 та додаткової угоди №1875-23 від 20.12.2023.

Одночасно з позовом 26.06.2024 р. прокурором подано заяву про забезпечення позову, в якій просить:

1. Вжити заходи забезпечення позову шляхом покладення на Головне управління Державної казначейської служби України у Житомирській області заборони здійснювати будь-які розрахункові операції, пов`язані з виконанням умов договору №1875-23 від 20.12.2023р., укладеного між Департаментом регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації та Товариством з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Комфорт-Буд".

2. Вжити заходи забезпечення позову шляхом покладення на Департамент регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації заборони здійснювати платежі за договором №1875-23 від 20.12.2023р., укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Комфорт-Буд".

3. Вжити заходи забезпечення позову шляхом покладення на Товариство з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Комфорт-Буд" заборони здійснювати виконання робіт за договором №1875-23 від 20.12.2023р., укладеним з Департаментом регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації.

Заява мотивована тим, що сторонами за відсутності бюджетних асигнувань укладено договір №1875-23 від 20.12.2023р., тобто взято бюджетні зобов`язання за відсутності фінансування для їх реального виконання. Укладення договору та додаткової угоди до нього спрямоване на порушення публічного порядку, з метою отримання права на розпорядження коштами державного бюджету для замовника та безпосереднє заволодіння ними для ТОВ "Управляюча компанія "Комфорт-Буд".

На думку прокурора виконання робіт за нікчемним договором може призвести до подальшого порушення інтересів держави, а тому їх захист потребує обмеження прав відповідачів на це.

Подальша сплата коштів на виконання договору під час розгляду справи призведе до того, що остаточне рішення суду не зможе ефективно захистити порушені інтереси держави і зумовить необхідність додаткового звернення до суду з новим позовом.

Розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно до статті 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно ч.1 ст.139 ГПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову. Заява про забезпечення позову не може ґрунтуватися на припущеннях заявника.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача або інших осіб з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників справи; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даної справи.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

З огляду на предмет спору, у даній справі з`ясуванню та встановленню підлягає така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

У рішенні ЄСПЛ від 18.05.2004 у справі "Продан проти Молдови" суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Конвенцією, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній із сторін.

Отже, саме вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого судового рішення, що повністю відповідає практиці ЄСПЛ.

Суд зазначає, що не існує універсального алгоритму застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх вжиття (або відмова у такому) знаходиться у прямій залежності від фактичних обставин кожного господарського спору.

Предметом позову у даній справі є вимога про припинення правовідносин між відповідачами, що виникли на підставі №1875-23 від 20.12.2023 та додаткової угоди №1875-23 від 20.12.2023.

В заяві про забезпечення позову прокурор просить заборонити здійснювати розрахункові операції, пов`язані з виконанням умов договору №1875-23 від 20.12.2023р., здійснювати платежі за договором та виконання робіт за договором.

Тобто вимоги, викладені в заяві про забезпечення позову, є тотожними за своєю суттю позовній вимозі прокурора, і вжиття заходів забезпечення, про які просить заявник, фактично є задоволенням позову до вирішення судом спору по суті, що не узгоджується з вимогами частини 11 статті 137 ГПК України.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 01.10.2020р. у справі № 925/1159/19, позов не може бути забезпечений таким способом, який фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті судом.

Обраний прокурором спосіб забезпечення позову фактично є спонуканням сторін на невиконання умов договору при тому, що на даний час у відносинах сторін діє презумпція правомірності правочину та правовідносин, а згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином.

Застосування таких заходів забезпечення позову, як: заборона відповідачу 2 здійснювати платежі за спірним договором, а відповідачу 1 - здійснювати виконання робіт, призводить до блокування господарської діяльності відповідачів, і, за умови недоведеності наявності порушень у зв`язку з укладенням та виконанням спірного правочину, свідчить про неспівмірність цих заходів та порушуватиме збалансованість інтересів сторін справи.

Окрім того, суд враховує, що заборона виконання робіт за договором може ускладнити виконання відповідачем 1 взятих на себе зобов`язань за вказаним договором (дотримання строків виконання робіт) в подальшому, у випадку відмови у задоволенні позову.

Також прокурором не обґрунтовано й документально не підтверджено необхідності заборони ГУ ДКС України у Житомирській області здійснювати будь-які розрахункові операції, пов`язані з виконанням договору, оскільки здійсненню розрахункових операцій передують дії сторін щодо підписання актів виконаних робіт, виставлення рахунків на оплату тощо, наявність яких прокурором не підтверджено.

Суд звертає увагу, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної осіб, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

При цьому, обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову.

Згідно зі статтями 74, 76, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що прокурор не обґрунтував та не довів належними та допустимими доказами наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, тому в забезпеченні позову суд відмовляє.

Відповідно до ст.129 ГПК України, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову покладається на заявника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 136, 137, 140, 232-235 ГПК України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Заступнику керівника Житомирської обласної прокуратури у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала господарського суду набирає законної сили у відповідності до ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена у порядку та строки, визначені ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Сікорська Н.А.

1 - в справу