ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

03 липня 2024 року Справа № 903/93/24

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Павлюк І.Ю. , суддя Крейбух О.Г.

представники учасників справи не викликались,

розглянувши апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Володимир-Волинське лісомисливське господарство» на рішення господарського суду Волинської області від 02.04.2024, повний текст якого складено 02.04.2024, у справі №903/93/24 (суддя Якушева І.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Західземлепроект»

до Державного спеціалізованого господарського підприємства

«Ліси України», в особі філії Володимир-Волинське лісомисливське

господарство

про стягнення 47 499,42 грн заборгованості по розрахунках,-

В січні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Західземлепроект» (надалі в тексті Товариство) звернулося до Господарського суду Волинської області з позовом про стягнення з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Володимир-Волинське лісомисливське господарство» (надалі в тексті Лісгосп) 47 499,42 грн заборгованості з оплати робіт згідно укладеного договору на виконання робіт (послуг) із землеустрою №154/21 від 14.06.2021, а також 3 028,00 грн витрат зі сплати судового збору. (арк.справи 1-8).

За наслідками розгляду справи №903/93/24 Господарським судом Волинської області позов Товариства задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Відповідача на користь Позивача 47 499,42 грн заборгованості та 3 028 грн. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.(арк. справи 42-44).

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено надання Позивачем послуги з виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на території Володимирського району Волинської області на суму 47 499,42 грн, натомість Відповідачем дані послуги не оплачені.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 02.04.2024 у даній справі та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Стягнути з Позивача на користь Відповідача понесені судові витрати.

На думку Скаржника, рішення суду першої інстанції прийняте внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до ухвалення рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт стверджує, що на підставі п.3.1. укладеного між сторонами Договору зобов`язання з оплати послуг виникає з моменту отримання рахунку-фактури та актів виконаних робіт, а оскільки рахунки позивачем виставлені не були, строк виконання грошового зобов`язання для відповідача не настав, що судом першої інстанції при прийняті рішення не взято до уваги.

Відповідач зауважує, що не був належним чином повідомлений про розгляд справи №903/93/24, що позбавило останнього його процесуальних прав щодо захисту законних прав та інтересів, а про розгляд даної справи дізнався лише 12.04.2024 у шляхом аналізу Єдиного держав-ного реєстру судових рішень.(арк.справи 56-58).

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.05.2024 відкрито апеляційне провадження у справі №903/93/24. Позивачу встановлено строк для надання суду відзиву на апеляційну скаргу та доказів надсилання (надання) Скаржникові копії відзиву, а також вирішено розглядати апеляційну скаргу без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.(арк.справи 72).

На адресу суду 14.05.2024 надійшов відзив, в якому Товариство просить залишити апеля-ційну скаргу Відповідача без задоволення, а рішення господарського суду Волинської області від 02.04.2024 без змін.(арк.справи 74-76).

Розпорядженням керівника апарату суду від 01.07.2024 №01-05/344 у зв`язку з перебуван-ням у щорічній відпустці судді-члена колегії по справі №903/93/24 Саврія В.А. в період з 17 червня 2024р. по 19 липня 2024р. включно, з підстав ст.32 ГПК України, ст.155 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено заміну судді-члена колегії у судовій справі №903/93/24.(арк. справи 85).

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2024 у даній справі визначено колегію суддів у новому складі: головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Крейбух О.Г., суддя Павлюк І.Ю. і даним складом суду 02.07.2024 було прийнято справу №903/93/24 до свого провадження.( арк.справи 86-87).

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуаль-ного права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 14.06.2021 Державним підприємством «Турійське лісове господарство»-замовником та ТОВ «Західземле-проект»-виконавцем було укладено Договір №154/21 на виконання робіт (послуг) із землеустрою (надалі в тексті Договір), відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 2.1 якого, виконавець зобов`язується виконати замовникові роботи (послуги), зазначені в п.1.2. даного договору, а замовник прийняти і оплатити такі роботи (послуги). Найменування робіт (послуг): виготовлення технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 950,0 га згідно додатку №2 до цього договору. Виконавець виконує замовникові роботи (послуги), а замовник сплачує за виконані роботи (послуги) за цінами, що визначені у протоколі погодження договірної ціни (Додаток №1).

Ціна договору з виготовлення проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок, згідно п. 2.2, 3.1. Договору, становить 237 500,00 грн, в т.ч. 20% ПДВ 39 583,33 грн, по твердих розцінках, які діяли на день підписання Договору. Розрахунки за надані послуги здійснюються на підставі виставленого рахунку-фактури та актів здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг), що підписуються обома сторонами на умовах відтермінування платежу протягом не більше 10 календарних днів.

Строк виконання робіт (послуг): початок з моменту підписання договору, закінчення 14.01.2022.(п.4.1. Договору)

Відповідно до пунктів 5.1-5.3 Договору, приймання-передача робіт (послуг) за договором оформляється актом здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг), який підписується сторо-нами. По завершенні робіт (послуг) виконавець передає замовнику результати виконаних робіт (послуг) та два примірники акта здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг). Замовник зобов`язаний протягом трьох робочих днів підписати акт здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) та передати його виконавцю або направити виконавцю письмові зауваження до роботи (послуги).

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 14.01.2022, а в частині розрахунків до їх повного завершення. (п.10.1 Договору).(арк.справи 9-11).

Протоколом погодження договірної ціни, який є додатком №1 до договору та є його невід-ємною частиною (п.11.1), сторони підтвердили, що між ними досягнуто згоди про розмір договірної ціни в сумі 237 500,00 грн, разом з 20% ПДВ 39 583,33 грн.(арк.справи 12).

Додатком №2 до Договору, як невід`ємної його частини, сторони узгодили перелік документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок на території Туличівської сільської ради (Турійський район) орієнтовною площею 950,0 га з цільовим призначенням: для ведення лісового господарства, вартість робіт 237 500,00 грн, в т.ч. 20% ПДВ 39583,33 грн.(арк. справи 13).

Матеріалами справи стверджується, що 04.01.2022 ДП «Володимир-Волинське лісомислив-ське господарство» та Товариство підписали Додаткову угоду №1 до Договору про те, що на підставі передавального акту від 31.12.2021р., затвердженого наказом Державного агентства лісових ресурсів України №983 від 31.12.2021р., яким правонаступництво щодо всього майна, усіх прав та обов`язків ДП «Турійське лісове господарство» (код 13350807) шляхом реорганізації у формі приєднання переходить до Державного підприємства «Володимир-Волинське лісо-мисливське господарство» (код 00991516). Сторони дійшли згоди змінити найменування замов-ника за Договором на ДП «Володимир-Волинське лісомисливське господарство» в особі директора Філюка В. В., що діє на підставі статуту.

Відтак, сторони внесли відповідні зміни до адрес та реквізитів сторони замовника.

Цією угодою сторони внесли зміни до пунктів 4.1, 10.1., а саме:

« 4.1. Строк виконання робіт (послуг): початок з моменту підписання даної додаткової угоди, закінчення 30 грудня 2022.

10.1. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє по 30.12.2022, а в частині розрахунків до їх повного завершення».

Договір також доповнено пунктом 10.3. з умовою, що реорганізація сторін Договору не є підставою для зміни або припинення його чинності, Договір зберігатиме свою чинність для правонаступників.(арк.справи 14)

Матеріали справи свідчать, що 29.12.2022 Лісгоспом та Товариством укладено Додаткову угоду №2 до Договору на виконання робіт (послуг) із землеустрою №154/21 від 14.06.2021.

Цією угодою сторони внесли зміни до пунктів 4.1 та 10.1., а саме:

« 4.1. Строк виконання робіт (послуг): початок з моменту підписання даної додаткової угоди, закінчення 30 червня 2023р.

10.1. Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє по 30.06.2023, а в частині розрахунків до їх повного виконання».(арк.справи 15).

З матеріалів справи вбачається, що 10.01.2023 Лісгоспом та Товариством укладено Додаткову угоду №3 до Договору, якою внесено зміни до преамбули Договору та викладено її в такій редакції:

«Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі директора філії «Володимир-Волинське лісомисливське господарство» Філюка Володимира Володимиро-вича, що діє на підставі Положення про філію ««Володимир-Волинське лісомисливське госпо-дарство» та довіреності, посвідченої Рудик В.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 17.01.2023 з реєстровим №88 (надалі в тексті замовник) з однієї сторони, та ТОВ «Західземлепроект» в особі директора Ірзи Івана Ярославовича, що діє на підставі Статуту (надалі виконавець), з іншої сторони, іменовані разом сторони, а кожен окремо сторона, уклали цей договір про наступне:».

Сторони також внесли зміни до преамбули Додатку №1 «Протокол погодження договірної ціни» та до розділу XII договору «Місцезнаходження та банківські реквізити сторін».(арк.справи 16-18).

З матеріалів справи також вбачається, що 30.06.2023 Лісгоспом та Товариством укладено Додаткову угоду №4 до Договору, якою внесено зміни до пунктів 4.1, 10.1., а саме:

« 4.1. Строк виконання робіт (послуг): початок з моменту підписання даної додаткової угоди, закінчення 31 грудня 2023р.

10.1. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє по 30.12.2023, а в частині розрахунків до їх повного завершення».(арк.справи 19).

Як встановлено судом першої інстанції, Товариство згідно умов Договору надало послуги з виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на території Володимирського району Волинської області на суму 47 499,42 грн.

Поруч з тим, замовник-Лісгосп прийняв відповідні роботи із застереженням про від-повідність документації умовам Договору, належним чином оформлена і передана замовнику, що стверджується копіями актів здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) за договором №154/21 від 14.06.2024 б/н від 23.10.2023 на суму 20 500,00 грн та від 23.10.2023 на суму 26 999, 42 грн.(арк.справи 20-21).

Вбачається, що Акти здачі-приймання підписані директорами підприємств та скріплені печатками.

Вважаючи, що несплатою вартості виконаних згідно Договору робіт Відповідач порушив права Позивача, останній звернувся до Господарського суду Волинської області з позовом про стягнення з Відповідача 47 499,42 грн заборгованості по розрахунках.

Як зазначалося вище, рішенням господарського суду Волинської області від 02.04.2024 позов Товариства задоволено.(арк.справи 42-44).

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд вважає, що скарга безпідставна та не підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Розглядаючи апеляційну скаргу, колегія суддів виходить з того, що у відповідності до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Предметом даного спору є стягнення заборгованості за договором виконання робіт із землеустрою.

Гарантоване ст.55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України (надалі в тексті ЦК України) передба-чено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями ст.20 Господарсь-кого кодексу України (надалі в тексті ГК України), встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно вимог ч.1-2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.(ст.174 ГК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цвільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.(ст.6, 626, ч.1 ст.627, ч.1 ст.628 ЦК України).

За приписами ст.525, 526, 629 ЦК України та ст.193 ГК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріалами справи стверджено що правовідносини сторін виникли на підставі договору №154/21 на виконання робіт (послуг) із землеустрою, який за своєю правовою природою є договором підряду.

Згідно ч.1 ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов-язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ст.843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.(ст.846 ЦК України).

Стаття 853 ЦК України визначає, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, достроково.(ст.854 ЦК України).

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до ст.1 вказаного Закону, первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ст.9 зазначеного Закону України, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброб-лення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складан-ня; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу іденти-фікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і під-тверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами, що Позивачем та Відповідачем укладено Договір від 14.06.2021 №154/21 з виготовлення технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 950,0 га на території Туличівської сільської ради (Турійський район) з цільовим призначенням: для ведення лісового господарства, на загальну суму 237 500,00 грн. Пунктом 4.1 договору встановлено строк виконання робіт (послуг): початок з моменту підписання договору, закінчення до 14.01.2022.

Поруч з тим, з матеріалів справи вбачається, що Додатковими угодами №1 від 04.01.2022, №2 від 29.12.2022 та №4 від 30.06.2023 до Договору №154/21 від 14.06.2021 вносилися зміни в п.4.1. щодо строку виконання робіт (послуг) та до п.10.1 щодо строку дії Договору. Так, сторони узгодили, що строк виконання робіт (послуг) встановлено: початок з моменту підписання додаткової угоди, закінчення 31.12.2023. (п.4.1 договорів). Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2023, а в частині розрахунків до їх повного завершення (п.10.1 договорів).

Матеріалами справи стверджується, що на виконання умов Договору Позивач у строк, встановлений Додатковими угодами, надав Відповідачу послуги (виконав роботи) з виготовлення технічної документації із землеустрою на загальну суму 47499,42 грн, що підтверджується актами здачі-приймання виконаних робіт, які підписані сторонами в жовтні 2023, скріплені печаткою відповідача без будь-яких претензій до якості, об`єму та строкам наданих послуг (виконаних робіт).

Надаючи оцінку актам здачі-приймання виконаних робіт, колегія суддів дійшла висновку про належність таких доказів на підтвердження виконання робіт за Договором з огляду на їх відповідність наведеним вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки ними зафіксовано факт виконання робіт (надання послуг) та прийняття їх відповідачем саме за вказаним договором без будь-яких заперечень чи зауважень, що підтверджується його підписом та відтиском печатки, а також те, що вони містять відомості про відповідні господарські операції та підтверджують факт їх здійснення.

Поруч з тим, матеріали справи не містять, а Відповідачем не надано доказів, які б свідчили про підробку підписів на актах, чи відсутність у представника повноважень їх підписувати, або ж доказів втрати зазначеної печатки, її підробку чи інше незаконне використання третіми особами всупереч волі Відповідача.

З огляду на вищезазначене, враховуючи, що матеріалами справи підтверджено виконання Позивачем робіт за Договором №154/21 від 14.06.2021 із урахуванням внесених змін щодо строку виконання робіт та порушення Відповідачем зобов`язання з оплати виконаних робіт, внаслідок чого за останнім обліковується заборгованість, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення з Лісгоспу на користь Товариства 47 499,42 грн заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Колегія суддів не бере до уваги доводи Апелянта про те, що строк виконання грошового зобов`язання для Відповідача не настав, оскільки такий виникає з моменту отримання рахунку-фактури та актів виконаних робіт, а рахунки Позивачем виставлені не були.

При цьому за своєю правовою природою рахунок на оплату товару (рахунок-фактура) не є первинним документом, а є документом, який містить лише платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти як оплату за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів ст.212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні ст.614 ЦК України, а тому не звільняє Відповідача від обов`язку оплатити вартість послуги.

Така правова позиція є сталою в судовій практиці і викладена в постановах Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №910/32579/15, від 22.05.2018 у справі №923/712/17, від 21.01.2019 у справі №925/2028/15, від 02.07.2019 у справі №918/537/18, від 29.08.2019 у справі №905/2245/17, від 26.02.2020 у справі №915/400/18, від 29.04.2020 №915/641/19, від 29.04.2020 №920/1343/21), від 18.01.2023 №910/15383/21, від 27.03.2023 №920/1343/21, від 06.06.2023 №908/153/21.

Поруч з тим, матеріалами справи підтверджено, що в Договорі, Додаткових угодах до нього, а також в усих актах здачі-приймання виконаних робіт до Договору містяться всі необхідні реквізити, в тому числі, номер розрахункового рахунку, для здійснення оплати вартості послуг, тому сама лише відсутність рахунків-фактури не може бути підставою для відмови у позові з огляду на ненастання строку оплати наданих послуг.

Крім того, посилання Апелянта на те, що підставою для бухгалтерського обліку госпо-дарських операцій є первинні документи, а відсутність рахунків-фактури призвело до неправиль-ного оформлення документів первинного бухгалтерського обліку колегія суддів вважає безпідставними, оскільки як вже зазначалося рахунок-фактура не є первинним документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Щодо доводів Скаржника про необізнаність Відповідача про існування даного спору, колегія суддів зазначає наступне.

Позивачем у даній справі є Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі філії «Володимир-Волинське лісомисливське господарство». Водночас, Верхов-ний Суд неодноразово звертав увагу на те, що філія не може бути стороною у господарському спору, оскільки філія не користується правами юридичної особи.

Матеріалами справи підтверджено, що позовна заява з додатками надіслана як ДСГП «Ліси України» за адресою: вул.Руставелі Шота, будинок 9-А, м.Київ, 01601, так і на адресу філії «Володимир Волинське лісомисливське господарство» Державного спеціалізованого господарсь-кого підприємства «Ліси України»: вул.Ковельська, 130, м.Володимир, Володимирський р-н, Волинська обл.(арк.справи 32-35).

Крім того, в матеріалах справи міститься Довідка про те, що документ в електронному вигляді «Ухвала про відкриття провадження у справі (ст.176 ГПК)» від 05.02.24 у справі №903/93/24 (суддя Якушева І.О.) було надіслано одержувачу Державне спеціалізоване госпо-дарське підприємство «Ліси України» в особі філії «Володимир-Волинське лісомисливське госпо-дарство», ІПН/, в його електронний кабінет. Даний документ доставлено до електронного кабінету: 07.02.24 16:44.(арк.справи 41-зворот).

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що правові підстави стверджувати про про-цесуальні порушення суду першої інстанції щодо неповідомлення Відповідача про розгляд справи відсутні.

Всі доводи апеляційної скарги розглянуто, порушених, невизнаних або оспорених прав чи інтересів Скаржника не встановлено.

Таким чином, матеріалами справи спростовуються доводи Скаржника про неправомірність висновків суду першої інстанції щодо наявності порушених прав Позивача, рівно як і твердження щодо невмотивованості висновку про обгрунтованість заявленого позову, а тому рішення суду першої інстанції належить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини щодо п.1 ст.6 Конвенції, яка зобов`язує національні суди обґрунтовувати свої рішення. Це зобов`язання не можна розуміти як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, і питання дотримання цього зобов`язання має вирішуватись виключно з огляду на обставини справи (див.рішення від 09.12.1994 у справах «Руіз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), п.29, та «Гарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява №30544/96, п.26). Ці принципи застосовувалися в низці справ проти України (див., наприклад, рішення від 15.11.2007 у справі «Бендерський проти України» (Benderskiy v.Ukraine), заява №22750/02, п.42-47; від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява №63566/00, п.25; від 07.10.2010 у справі «Богатова проти України» (Bogatova v. Ukraine), заява №5231/04, п.18, 19).

Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).

Отже, доводи Скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст.277, 278 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваних рішень, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст.34,86,129,232,233,240,270,275,276,282,284,287 Господарського процесу-ального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Володимир-Волинське лісомисливське господарство» на рішення госпо-дарського суду Волинської області від 02.04.2024 у справі №903/93/24 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню до Верхов-ного Суду за виключенням випадків, передбачених ст.287 ГПК України.

3. Матеріали справи №903/93/24 повернути до господарського суду Волинської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Крейбух О.Г.