РІШЕННЯ

27 червня 2024 року м. ТернопільСправа № 921/149/24

Господарський суд Тернопільської області у складі судді Сидорук А.М.

за участі секретаря судового засідання: Шмир А.І.

розглянув матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Магістр-Д", вул. Кн. Острозького, 47А, м. Тернопіль, 46006 /представник позивача адвокат Шкварок Тарас Романович, вул. Кн. Острозького, 47А, м. Тернопіль, 46006/

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Колос-2", вул. Мазепи, 7, м. Теребовля, 48100

про стягнення заборгованості в сумі 804 394,55 грн (з урахуванням заяви про зменшення суми позовних вимог)

За участі представників:

Позивача: Шкварок Тарас Романович - адвокат.

Відповідача: не з`явився.

Суть справи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Магістр-Д" звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Колос-2" про стягнення заборгованості в сумі 1 804 394,55 грн.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 18.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі №921/149/24 за правилами загального позовного провадження; призначено у справі підготовче засідання на 18 квітня 2024 року.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає неналежне виконання відповідачем умов Договору №114 від 01.02.2021 купівлі-продажу нафтопродуктів.

27.03.2024 на "Електронний суд" від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Колос-2" /адвокат/ - Микитин Б.М. клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строку на подання відзиву на позовну заяву /вх.2503 від 27.03.2024/.

Ухвалою суду від 18.04.2024 продовжено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву; відкладено підготовче засідання у справі 921/149/24 на 07 травня 2024 року; запропоновано учасникам справи подати/надіслати суду: Позивачу: відповідь на відзив (у разі отримання відзиву), оформлену згідно вимог ст. 166 ГПК України, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких вона ґрунтується, якщо такі докази не надані відповідачем, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відповіді на відзив і доданих до неї доказів відповідачу; заяви з процесуальних питань (при наявності). Відповідачу: відзив на позов, оформлений згідно вимог ст. 165 ГПК України, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких він ґрунтуються, якщо такі докази не надані позивачем, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу, заяви з процесуальних питань (при наявності).

У судовому засіданні 07.05.2024 було оголошено перерву до 17 травня 2024 року.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 27.05.2024 повідомлено учасників судового процесу, що підготовче засідання у справі № 921/149/24 відбудеться 10 червня 2024 року.

10.06.2024 на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Магістр-Д" надійшла заява про зменшення суми позовних вимог /вх.№4587 від 10.06.2024/.Як вбачається з даної заяви, 07.06.2024 згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів №1154, на адресу ТОВ "Магістр-Д" надійшла часткова оплата за поставлений товар в сумі 400 000, 00 грн. Цього ж дня, згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів №1162, на адресу ТОВ "Магістр-Д" надійшла часткова оплата за поставлений товар в сумі 600 000, 00 грн..

Представник позивача в судовому засіданні 10.06.2024 позовні вимоги підтримав, просив про задоволення позову з урахуванням заяви про зменшення суми позовних вимог. При цьому представник позивача заявив суду, що ним подано всі можливі докази в обґрунтування заявлених вимог, а також про можливість закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Представник відповідача повторно в судове засідання 10.06.2024 не з`явився, відзив на позов не подав, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином /в матеріалах справи є довідка Господарського суду Тернопільської області про доставку ухвали суду від 24.05.2024 на адресу ТОВ "Колос-2" до його електронного кабінету, документ доставлено 29.05.2024 о 13:25/.

Ухвалою суду від 10.06.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу №921/149/24 до судового розгляду по суті на 27 червня 2024 року.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі з врахування поданої заяви про зменшення позовних вимог б/н від 10.06.2024 /вх. №4587 від 10.06.2024/.

Відповідач явки свого уповноваженого представника не забезпечив, причин неприбуття не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Беручи до уваги приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку; норми ч. 1 та 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті і суд розглядає справу за відсутності такого учасника; те, що у суду є всі необхідні матеріали (докази) для вирішення спору по суті - спір вирішується у відсутності представника відповідача за матеріалами справи.

В судовому засіданні 27.06.2024 розгляд справи по суті завершено, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив.

01.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Магістр-Д" (Продавець) Товариством з обмеженою відповідальністю аграрного підприємства "Колос-2" (Покупець), укладено Договір №114 купівлі-продажу нафтопродуктів (надалі - Договір), у відповідності до умов якого (п.1.1) Продавець зобов`язується передати у власність Покупця нафтопродукти (бензин, дизельне паливо, та інші нафтопродукти), мастила (надалі - Товар), а Покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснювати його оплату згідно з умовами цього Договору.

Згідно п.п.1.2., 1.3 Договору Продавець передає покупцю Товар на підставі накладної на відпуск Товару. Після підписання такої накладної представником Покупця до нього переходить право власності на переданий Товар. Відповідальною особою Покупця за прийняття партії Товару є Никеруй С.С..

Кількість товару, що постачається по договору, визначається Сторонами у накладних, які є невід`ємною частиною даного договору (п.3.1 Договору).

Поставка нафтопродукту здійснюється партіями на умовах EXW або СРТ згідно з домовленістю з Покупцем, на конкретну партію товару (п.4.1 Договору).

Загальна сума Договору дорівнює сумарній вартості товару отриманого Покупцем згідно накладних (п.5.1 Договору).

Пунктами 5.2, 5.4 Договору передбачено, що Покупець перераховує грошові кошти, що підлягають оплаті на розрахунковий рахунок Продавця, а у випадку готівкового розрахунку шляхом внесення готівки через касу на АЗС підприємства. Сторони погодили, що оплата здійснюється з відстроченням платежу, на підставі видаткової накладної, протягом чотирнадцяти календарних днів з дати отримання товару. За узгодженням Сторін, оплата Товару за даним Договором може бути зроблена в будь-якій формі розрахунків, що не суперечить чинному законодавству України.

Відповідно до п.7.3 Договору у разі якщо Покупець прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу Продавця, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла на час виникнення прострочення платежу, нараховану на суму простроченого платежу за кожний день такого прострочення, а також проценти, нараховані на суму простроченого платежу, з розрахунку 0,1% за кожний день такого прострочення.

Пунктом 10.1 Договору визначено, що останній набуває чинності з моменту його підписання Сторонами й діє до 31 грудня 2023 року, а в частині взаєморозрахунків до повного їх виконання. Закінчення терміну дії Договору не звільняє винну сторону від відповідальності за його невиконання.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України та ст.174 Господарського кодексу України зобов`язання можуть виникати, зокрема, з договорів, інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта.

Згідно п.1 ст. 193 Господарського кодексу України (надалі ГК України), до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Матеріали справи свідчать про те, що між сторонами у справі виникли зобов`язання за договором купівлі-продажу, згідно якого та в силу ст.655 ЦК України, а договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вказує позивач, на виконання умов вищевказаного Договору, ТОВ "Магістр-Д" за період з 13.02.2023 по 22.12.2023 передав відповідачу Товар (дизельне паливо) на загальну суму 47 703 192,19 грн, який відповідачем оплачено частково в сумі 46 003 057,19 грн, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 1 700 135,55 грн згідно видаткових накладних:

- по видатковій накладній №6121від 08.11.2023 в сумі 315 635,00 грн. (частково борг в сумі 829 765,00 грн погашено кінцевий термін оплати 23.11.2023);

- по видатковій накладній №6332 від 17.11.2023 в сумі 1 110 900,00 грн (кінцевий термін погашення - 02.02.2023);

- по видатковій накладній №7017 від 22.12.2023 в сумі 273 600,00 грн (кінцевий термін погашення 06.01.2024).

Як вказує позивач, після звернення із даним позовом, відповідачем згідно платіжних інструкцій №1154 та №1162 від 07.06.2024 частково здійснено оплату за поставлений товар за Договором №114 купівлі-продажу нафтопродуктів від 01.02.2023 в сумі 1 000 000,00 грн (у зв`язку з чим останнім зменшено розмір позовних вимог згідно заяви б/н від 10.06.2024), таким чином непогашеною є заборгованість згідно вищевказаних видаткових накладних в сумі 700 135,00 грн.

При цьому суд звертає увагу на те, що дана заборгованість відповідача існувала станом на день відкриття провадження у справі і була сплачена останнім в ході судового розгляду. Наведене слугує підставою для закриття провадження у справі в цій частині за правилами п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Таким чином неоплаченою залишається основна заборгованість в розмірі 700 135,00 грн, з огляду на що її слід стягнути в судовому порядку, задовольнивши позовні вимоги в цій частині.

Щодо вимоги про стягнення 20% річних та інфляційних нарахувань.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Така позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року по справі №686/21962/15-ц.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові 07.04.2020 у справі №910/4590/19, зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови).

Пунктом 7.3 Договору сторони встановили, що у разі якщо Покупець прострочив виконання грошового зобов`язання, останній на вимогу Продавця,, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 20% річних від простроченої суми (у відповідності до ст. 625 ЦК України).

Перевіривши надані позивачем розрахунки заявлених до стягнення 20% річних та інфляційних втрат, суд вважає правомірним нарахування відповідачу 87 433,32 грн 20% річних та 16 826,23 грн інфляційних втрат, а позов в даній частині є таким, що підлягає до задоволення.

Як наслідок, судом задовольняються вимоги про стягнення з ТОВ АП "Колос-2" основного боргу у розмірі 700 135,00 грн, 87 433,32 грн, 20% річних та 16 826,23 грн інфляційних втрат, як таких, що підтверджені матеріалами справи та законодавчими актами, які регламентують спірні правовідносини.

При цьому суд звертає увагу учасників даного спору на те, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Вона полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності власної правової позиції. Спір повинен вирішуватись на користь тієї сторони, яка за допомогою відповідних процесуальних засобів переконала суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень. Відповідно до принципу змагальності сторони, інші особи, які беруть участь у справі, якщо вони бажають досягти бажаного для себе, або осіб, на захист прав яких подано позов, найбільш сприятливого рішення, зобов`язані повідомити суду усі юридичні факти, що мають значення для справи, вказати або надати докази, які підтверджують чи спростовують ці факти, а також вчинити інші передбачені законом дії, спрямовані на те, аби переконати суд у своїй правоті.

Згідно зі ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

При цьому суд констатує, що Товариство заявлені у справі та задоволені судом позовні вимоги підтвердило належним чином. Натомість, приватний підприємець поданими доказами їх не спростував.

Судовий збір в сумі 15 000,00 грн у зв`язку із закриттям провадження у справі в частині вимог про стягнення з відповідача основного боргу може бути повернутий позивачу за його клопотанням згідно із п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір". Решта судових витрат, в силу ст.129 ГПК України, покладаються на відповідача пропорційно до задоволених вимог.

Щодо судових витрати на надання правничої допомоги, суд вказує наступне.

При визначенні суми відшкодування суд виходить із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

Відповідно до ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

В ч. 3 ст. 126 ГПК України вказано, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В підтвердження факту понесення позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката суду надано: Договір про надання правничої допомоги (адвокатських послуг) №01/24 від 04.01.2024 та Додаткову угода від 08.03.2024 до Договору про надання правничої допомоги (адвокатських послуг) №01/24 до Договору від 04.01.2024 та Акт приймання-передачі наданих послуг від 10.06.2024 (Додаток №1 до Договору №01/24 про надання правничої допомоги (адвокатських послуг) від 04.01.2024).

Відповідно до Акту приймання-передачі наданих послуг від 10.06.2024, в період з 01.03.2024 по 10.06.2024 Адвокатом надано Замовнику послуги пов`язані з підготовкою та написання позову ТОВ "Магістр-Д" () до ТОВ АП "Колос-2" () про стягнення боргу, які включають зокрема: попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин; вивчення та аналіз матеріалів справи; збір та систематизація доказів по справі; підготовка та написання позовної заяви, оформлення копій документів, подача позовної заяви до суду; представництво Позивача у суді. Вартість наданих клієнту послуг становить 20 000,00 грн. Всі послуги надані вчасно, якісно і належним чином. Даний акт складений та підписаний та скріплений печатками як замовник ТОВ "Магістр-Д", так і Адвоката Шкварок Т.Р..

Дослідивши перелічені документи суд прийшов до висновку, що заявлені до стягнення витрати на професійну правничу допомогу є співмірними із складністю справи та виконаною адвокатом роботою.

Зокрема, матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції. Адвокат не лише надавав правову допомогу при оформленні позовних матеріалів, а й приймав участь в усіх судових засіданнях по даній справі.

Разом з тим, ураховуючи принцип пропорційності задоволених вимог при покладенні на сторін судових витрат та зважаючи на те, що в частині стягнення основного боргу в сумі 1 000 000,00 грн закрито провадження, суд вважає, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підлягають також пропорційному задоволенню від заявлених вимог, тобто на суму 8 915, 95 грн.

Така позиція викладена у Постанові (додатковій) Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2024 року по справі №206/4841/20(14-55цс22).

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 42, 46, 73, 74, 76-79, 129, 231, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Колос-2" (вул. Мазепи, 7, м. Теребовля, 48100, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Магістр-Д" (вул. Кн. Острозького, 47А, м. Тернопіль, 46006, ) 700 135 (сімсот тисяч сто тридцять п`ять) грн 00 коп. заборгованості; 16 826 грн (шістнадцять тисяч вісімсот двадцять шість) грн 23 коп. інфляційних втрат; 87 433 (вісімдесят сім тисяч чотириста тридцять три) грн 32 коп. що складає 20% річних; 12 065 (дванадцять тисяч шістдесят п`ять) грн 92 коп. судового збору та 8 915 /вісім тисяч дев`ятсот п`ятнадцять) грн. 95 коп витрат на професійну правничу допомогу.

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

3. Закрити провадження у справі в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Колос-2", вул. Мазепи, 7, м. Теребовля, 48100, основного боргу в сумі 1 000 000,00 грн, у зв`язку з відсутністю предмета спору.

4. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текс рішення складено 02.07.2024.

Суддя А.М. Сидорук