ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2024 р.м. ХарківСправа № 922/1524/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ"
доФізичної особи-підприємця Перепелиці Оксани Євгеніївни
простягнення коштів

без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

КП "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ФОП Перепелиці О.Є., в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за невиконання зобов`язань за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 16.02.2011 №13447 в сумі 150.577,98 грн за період грудень 2021-квітень 2022.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 06.05.2024 з урахуванням малозначності справи №922/1524/24 в розумінні частини п`ятої статті 12 ГПК України відкрито спрощене позовне провадження, призначено розгляд справи без повідомлення сторін та встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті справи.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.07.2024 у справі №922/1524/24 залишено без розгляду заяву КП "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" про зменшення розміру позовних вимог.

03.07.2024 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від позивача надійшла заява (вх. №17144/24), в якій з посиланням на пункт 1 частини першої статті 46 ГПК України у зв`язку зі здійсненням перерахунку заборгованості за березень та квітень 2022, просить суд стягнути заборгованість у загальній сумі 141.772,15 грн, в іншій частині (8.805,83 грн) відмовити в задоволенні позову.

Частиною п`ятою статті 176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Ухвала про відкриття провадження у даній справі була надіслана за місцезнаходженням відповідача, проте повернулася на адресу суду з відміткою поштового відділення "Адресат відсутній за вказаною адресою".

Суд звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (див. висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 25.04.2018 у справі №800/547/17).

При цьому, виходячи зі змісту статей 120, 242 ГПК, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною (наявність такої адреси в ЄДР прирівнюється до повідомлення такої адреси стороною), і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 30.03.2023 у справі №910/2654/22).

Враховуючи факт направлення судом ухвали про відкриття провадження у справі на дійсну адресу відповідача та повернення такої ухвали з відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою", суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача у даній справі.

Положеннями частини другої статті 14 ГПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини третя статті 13 ГПК України).

Відповідно до частини дев`ятої статті 165, частини другої статті 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач у строк, встановлений частиною першою статті 251 ГПК України відзиву на позов не подав, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розгляну за наявними матеріалами справи.

Суд, розглянувши клопотання позивача про часткову відмову від позову, зазначає наступне.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 46 ГПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Частинами першою, третьою статті 191 ГПК України визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 231 ГПК України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Так у поданій до суду заяві (вх. №17144/24 від 03.07.2054) позивач з посиланням на пункт 1 частини другої статті 46 ГПК України просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості в розмірі 8.805,83 грн. Натомість суд зазначає, що в разі відмови позивача від позову (всіх або частини позовних вимог) провадження у справі підлягає закриттю в цій частині позовних вимог.

Судом встановлено, що заява про відмову від частини позовних вимог подана уповноваженою особою КП "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" Підгорним Б.Б., та в матеріалах справи відсутні докази які порушують права та законні інтереси інших осіб, у зв`язку з чим суд приймає відмову позивача від частини позовних вимог в сумі 8.805,83 грн та закриває провадження в цій частині на підставі пункту 4 частини першої статті 231 ГПК України.

Перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд встановив наступне.

Між КП "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" (теплопостачальна організація) та ФОП Перепелиця О.Є. (споживач) був укладений Договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 16.02.2011 №13477 (далі - Договір). Згідно з його умовами теплопостачальна організація взяла на себе зобов`язання постачати споживачу теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобов`язався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим Договором.

Згідно з пунктом 2.2. Договору приєднання об`єктів до систем теплопостачання проводиться у встановленому законодавством порядку. Підключення споживачів в опалювальному сезоні здійснюється: для об`єктів з єдиною системою теплопостачання на підставі рішення органів місцевого самоврядування про початок опалювального сезону, згідно з затвердженим графіком.

Споживач теплової енергії зобов`язується, зокрема, виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором (підпункт 3.2.6. пункту 3.2. Договору).

Відповідно до пункту 5.1. Договору облік споживання теплової енергії проводиться за приладами комерційного обліку або розрахунковим способом (опалення, вентиляція, гаряче водопостачання) згідно з додатком 4.

Розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду самостійно, ініціативним дорученням сплачує теплопостачальній організації вартість, зазначеної в додатку 1 до Договору кількості теплової енергії, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію споживач здійснює: до 28-го числа поточного місяця, при розрахунках за показниками приладів обліку; до 18-го числа місяця, наступного за розрахунковим, при відсутності приладів комерційного обліку (пункти 6.3., 6.4. Договору).

Пунктами 9.1., 9.4. Договору передбачено, що він набуває чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2011. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік , якщо за місяць до закінчення строку його дії про припинення дії договору не буде письмово заявлено однією зі сторін.

У Додатку 1 від 16.02.2011 до Договору сторони погодили обсяг теплової енергії в гарячій воді, котру теплопостачальна організація буде поставляти споживачу за адресою: м. Харків, вул.Військова , 37, в розмірі 85,0678 Гкал.

У Додатку 1 від 01.05.2012 до Договору сторони погодили обсяг теплової енергії в гарячій воді, котру теплопостачальна організація буде поставляти споживачу по вул. Новом`яницькій, буд. 6, кв. 75 у м. Харкові, в розмірі 4,5542 Гкал.

У Додатку 4 до Договору визначений перелік об`єктів теплоспоживання, зокрема, за особовим рахунком №17800-5844-1: 1) офіс по вул. Військовій , 37 у м. Харкові; облік споживання теплової енергії - по приладу обліку; навантаження - 0,039600 Гкал/год; 2) магазин непродовольчих товарів площею 34,6 по вул. Новом`ясницькій, буд. 6, кв. 75 у м. Харкові; облік споживання теплової енергії - розрахунковим способом; навантаження - 0,002240 Гкал/год.

Позивач зазначає, що на підставі актів підключення/відключення споживача від 03.11.2021 №178/12544, від 15.04.2022 №178/13557 у період з грудня 2021 по квітень 2022 здійснював постачання теплової енергії до будівлі по вул. Військовій, 37 у м. Харкові.

За період з грудня 2021 по квітень 2022 (з урахуванням здійсненого під час розгляду справи в травні 2024 перерахунку за березень та квітень 2022) позивачем була поставлена відповідачу теплова енергія натомість, відповідачем спожита теплова енергія була сплачена лише частково в сумі 1.917,36 грн, у зв`язку з чим заборгованості становить 141.772,15 грн.

Такі обставини на думку позивача свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту шляхом вжиття наведених у позові способів захисту права.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини четвертої статті 19 Закону України "Про теплопостачання" теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу теплової енергії.

У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Частиною шостою статті 19 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач свої договірні зобов`язання виконав та здійснив відпуск теплової енергії відповідачу в період з грудня 2021 до квітня 2022 за адресою: м. Харків. вул. Військовій, 37, що підтверджується актами включення/відключення опалення та виставленими рахунками-фактурами.

Як зазначає позивач у грудні 2021 відповідачем була спожита теплова енергія на суму 22.135,56 грн; у січні 2022 - на суму 60.700,42 грн (з урахуванням проведеного в червні 2022 перерахунку на суму 21.498,74 грн у бік збільшення); у лютому 2022 - на суму 36.673,60 грн (з урахуванням проведеного в червні 2022 перерахунку на суму 6.219,49 грн в бік зменшення); в березні 2022 - на суму 16.974,38 грн (з урахуванням проведених у червні 2022 та травні 2024 перерахунків на загальну суму 37.432,83 грн у бік зменшення); в квітні 2022 - на суму 7.205,55 грн (з урахуванням проведених у червні 2022 та травні 2024 перерахунків на загальну суму 5.746,36 грн у бік зменшення).

Разом із тим суд зазначає, що в заборгованість за спожиту теплову енергію в грудні 2021 у розмірі 22.135,56 грн (рахунок від 14.01.2022 №17800-5844) позивачем була включена вартість поставленої відповідачу теплової енергії в грудні 2021 та листопаді 2021 (за період 30.11.2021 - 30.11.2021) за адресою: м. Харків, вул. Новом"ясницька, 6 на загальну суму 123,20 грн з ПДВ та вартість поставленої теплової енергії в листопаді 2021 (за період 24.11.2021 - 29.11.2021) за адресою: м. Харків, вул.Військовій, 37 на суму 1.735,29 грн з ПДВ. Таким чином вартість спожитої відповідачем теплової енергії в грудні 2021 становить 20.277,07 грн з ПДВ та з урахуванням оплати на суму 1917,36 грн. становить 18359,70 грн.

Натомість, предметом спору в даній справі є стягнення заборгованості за теплову енергію за період з грудня 2021 по квітень 2022, яка була поставлена позивачем відповідачу за адресою: м. Харків, вул. Військовій, 37.

Суд звертає увагу, що предмет позову, тобто певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, повинен бути чітко визначений позивачем у прохальній частині позовної заяви, оскільки резолютивна частина рішення суду, по суті, відображає позовні вимоги, викладені у прохальній частині позовної заяви, яка повинна викладатися чітко й безумовно, з метою його належного виконання.

Враховуючи те, що позивачем заявлено до стягнення заборгованості за період з грудня 2021 року по квітень 2022 року, то заборгованість за листопад 2021 року не є предметом розгляду даної справи у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за теплову енергію за Договором у загальній сумі 1.858,50 грн є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Всупереч вимог статті 13 та статті 74 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень) відповідачем доказів, які б спростовували факт наявності заборгованості з оплати поставленої позивачем теплової енергії за період з грудня 2021 до квітня 2022 в розмірі 139.913,65 грн не надано.

Відповідно до частини першої статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи приписи статті 526 ЦК України та статті 193 ГК України, якими передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, приймаючи до уваги викладені обставини, доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов Договору та діючого законодавства, та оскільки відповідачем не спростовано наявності заборгованості - суд приходить до висновку про наявність у справі достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за невиконання зобов`язань за Договором у розмірі 139.913,65 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 2.250,83 грн покладаються на відповідача, в іншій частині залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволені позову відмовити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Перепелиці Оксани Євгеніївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" (Україна, 61037, Харківська обл., м. Харків, вул. Мефодіївська, буд. 11, ) заборгованість за невиконання зобов`язань за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 16.02.2011 №13447 за особовим рахунком 17800-5844 в сумі 139.913,65 грн за період грудень 2021-квітень 2022 та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2.250,83 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В частині стягнення заборгованості в розмірі 8.805,83 грн провадження у справі закрити на підставі пункту 4 частини першої статті 231 ГПК України.

5. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено "05" липня 2024 р.

Суддя Н.С. Добреля