ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

"26" червня 2024 р. Cправа № 902/875/23

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (пр. Любомира Гузара, 44, м. Київ, 03065)

до: Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" (пров. Костя Широцького, 24, м. Вінниця, 21012)

про стягнення 43 158 585,72 грн.

за участю секретаря судового засідання Марущак А.О.,

представників сторін:

позивача Степаненко М.Ю. згідно ордеру (в режимі відеоконференції);

відповідача не з`явився

В С Т А Н О В И В :

На розгляді Господарського суду Вінницької області перебувала справа №902/875/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" з вимогами до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" про стягнення грошових коштів у загальному розмірі 43 158 585,72 грн, з яких: 31 125 864,68 грн - основна заборгованість; 7 763 211,69 грн - пеня; 3 461 231,02 грн - інфляційні втрати; 808 278,33 грн - три відсотки річних та судові витрати.

11.06.2024 Господарським судом Вінницької області у справі № 902/875/23 прийнято рішення, відповідно до якого позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" задоволено частково, ухвалено: зменшити підлягаючу до стягнення суму пені на 50%; стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" 31 125 864 грн. 68 коп. основного боргу; 3 881 605 грн. 85 коп. пені; 3 461 231 грн. 02 коп. - інфляційних втрат; 808 278 грн. 33 коп. 3% річних та 647 378 грн. 79 коп. - витрат зі сплати судового збору; в решті позовних вимог відмовлено.

Зважаючи на клопотання представника позивача - адвоката Степаненко М.Ю. №ТОВВИХ-24-8531 від 07.06.2024, що надійшло 07.06.2024 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд", де повідомлено про подання доказів на надання та оплати правничої допомоги протягом 5 днів з дня ухвалення рішення у справі, судом встановлено 5-ти денний строк позивачу для подання суду відповідних доказів з дня проголошення вступної та резолютивної частин рішення та призначено судове засідання на 26.06.2024 згідно із приписами ч. 2 ст. 221 ГПК України.

17.06.2024 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" надійшла заява № б/н від 14.06.2024 (вх. № 01-34/6226/24 від 17.06.2024) представника позивача - адвоката Степаненко М.Ю. про прийняття додаткового рішення, яким стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" понесені у справі № 902/875/24 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 234 євро.

18.06.2024 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" надійшла заява № б/н від 18.06.2024 (вх. № 01-34/6312/24 від 18.06.2024) представника відповідача - адвоката Приходько С.В., в якій останній заперечує проти заяви позивача про ухвалення додатково рішення у справі. Суть заперечень зводиться до наступного.

Під час розгляду даної справи позивачем у поданій ним позовній заяві не зазначався орієнтовний розмір витрат на правову допомогу. У розділі ХІІ позовної заяви «Заяви і твердження з процесуальних питань» зазначено, що орієнтовний розмір судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом даної справи становить 647 378,79 гривень - сплачений судовий збір. Ні про які інші судові витрати, зокрема про витрати на професійну правничу допомогу - у позовній заяві не йдеться.

За таких обставин, відповідач вважає, що суд має відмовити позивачу у відшкодуванні (компенсації) дійсно понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідач зазначає, що із поданої позивачем заяви про розподіл судових витрат слідує про укладення 01.09.2023 між позивачем та Юридичною фірмою «Wikborg Reih Advokatfirma AS» Договору № про надання адвокатських послуг.

В подальшому 28.09.2023 між Юридичною фірмою «Wikborg Reih Advokatfirma AS» та Адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «ЕКВО» було укладено Договір про надання юридичних послуг, згідно якого позивачу надавались послуги з юридичного консультування та представництва.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, фактично представництво інтересів позивача здійснювала адвокат Марія Степаненко, якій ордер на таке представництво виписано Адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «ЕКВО».

Проте, жодних доказів того, що Марія Степаненко є адвокатом Адвокатського об`єднання «Юридична фірма «ЕКВО» чи доказів того, що між нею та Адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «ЕКВО» існують договірні правовідносини матеріали справи не містять.

Згідно п. 4 Витягу з Договору про надання юридичних послуг від 28.09.2024, вартість послуг розраховуються із середньої погодинної змішаної ставки, яка не повинна перевищувати 140 Євро.

Тобто, адвокати Адвокатського об`єднання «Юридична фірма «ЕКВО» не повинні отримувати ставку, більшу за 140 Євро.

Адвокатське об`єднання «Юридична фірма «ЕКВО» є юридичною особою, зареєстрованою за законодавством України і повинно діяти відповідно до вимог саме такого законодавства.

Відповідач, посилаючись на положення ч. 2 ст. 198 ГК України, зауважує на тому, що розрахунки між Адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «ЕКВО» та адвокатами, які залучаються до виконання відповідних робіт, як і їхні середні погодинні змішані ставки повинні бути виражені у гривнах, а не у Євро.

Проводячи аналіз розрахунку витрат на правову допомогу, долучений до заяви про ухвалення додаткового рішення у справі, відповідач зауважує на невідповідності зазначеному в розрахунку часу фактично витраченому часу на підготовку документів з процесуальних питань, вважає зазначений час нармірно завищеним.

Також відповідач зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що Юридичною фірмою «Wikborg Reih Advokatfirma AS» позивачу виставлялися помісячні рахунки на оплату юридичних послуг, як і доказів оплати таких рахунків.

До того ж, відповідно до п. 2.4 Договору № про надання адвокатських послуг від 01.09.2023, укладеного між позивачем та Юридичною фірмою «Wikborg Reih Advokatfirma AS» , Виконавець, тобто Юридична фірма «Wikborg Reih Advokatfirma AS» має право залучати третіх осіб для виконання вимог Замовника за його письмовою згодою. Проте, матеріали справи не містять письмової згоди позивача на залучення Юридичною фірмою «Wikborg Reih Advokatfirma AS» для виконання завдань чи надання послуг за Договором № від 01.09.2024 Адвокатського об`єднання «Юридична фірма «ЕКВО».

Тому відповідач вважає, що долучені до заяви позивача докази не можуть вважатися послугами щодо надання професійної правничої допомоги за Договором № про надання адвокатських послуг від 01.09.2023, а тому не можуть бути оплачені за рахунок відповідача у даній справі, незважаючи на те, що судом апеляційної інстанції було прийнято рішення на користь позивача.

24.06.2024 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" надійшли письмові пояснення № б/н від 24.06.2024 (вх. № 01-34/6533/24 від 24.06.2024) представника позивача - адвоката Степаненко М.Ю. на заперечення відповідача, де представник зазначає наступне:

- застосування відповідних положень ст. 124 ГПК України належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи, а також інших чинників. Посилаючись на висновки КГС ВС від 18.04.2024 року у справі № 910/2812/23, позивач зауважує на тому, що відповідач скористався своїм правом на подання заперечень щодо вимог Оператора ГТС про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, що підтверджує дотримання принципу змагальності. При цьому, Оператор ГТС не навів орієнтовний розрахунок витрат у позовній заяві, оскільки під час звернення із позовом представництво у суді здійснювали юристи (наймані працівники) Оператора ГТС, і відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвокатів не планувалося;

- в матеріалах справи наявний ордер, виданий Адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «ЕКВО», що підтверджує повноваження Марії Степаненко як адвоката по цій справі. Відповідно, цей ордер підтверджує, зокрема, що адвокат Марія Степаненко здійснює адвокатську діяльність в межах Адвокатського об`єднання «Юридична фірма «ЕКВО»;

- відповідно до умов договорів між Оператором ГТС та Вікборг Рейн, і між Вікборг Рейн та ЕКВО гонорар ЕКВО виражений у євро. При цьому, Оператор ГТС має право на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу саме в іноземній валюті, і суд може стягнути витрати із зазначенням в резолютивній частині стягуваної суми саме в іноземній валюті;

- в описах робіт, поданих до судів першої та апеляційної інстанції, кількість годин та виконані роботи повністю збігаються, однак по-різному відображені. Враховуючи те, що сума годин, витрачених на роботи, зазначені в аналогічній Заяві про витрати, поданій до Північно-західного апеляційного господарського суду, фактично збігається із заявленими годинами у Заяві про витрати поданої до суду, можна дійти висновку про відсутність будь-яких розбіжностей між заявленими в цих заявах годинах;

- Оператором ГТС надані усі необхідні докази на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, які передбачені ч. 8 ст. 129 ГПК України та усталеною судовою практикою, зокрема постановою ВП ВС від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16. Більше того, в матеріалах справи наявний ордер, що підтверджує наявність у адвоката Марії Степаненко повноважень на представництво Оператора ГТС у цій справі. Тому позивач вважає, що надав усі необхідні та достатні докази на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу.

26.06.2024 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" надійшло клопотання № б/н від 26.06.2024 (вх. № 01-34/6675/24 від 26.06.2024) представника відповідача - адвоката Приходько С.В. про відкладення розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення на іншу дату з підстав зайнятості єдиного представника відповідача в день судового засідання.

На визначену судом дату з`явився представник позивача в режимі відеоконференції.

Відповідач правом участі в засіданні суду не скористався.

Розглядаючи клопотання представника відповідача № б/н від 26.06.2024 (вх. № 01-34/6675/24 від 26.06.2024) про відкладення розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення на іншу дату, суд зважає на положення ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Оскільки строк розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення є присічним, суд не вбачає правових підстав для відкладення розгляду заяви позивача про ухвалення додаткового рішення у справі. До того ж суд зважає, що сторонами надано заперечення та пояснення з приводу заяви, що розглядається.

З урахуванням наведеного, клопотання представника відповідача № б/н від 26.06.2024 (вх. № 01-34/6675/24 від 26.06.2024) задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 4 ст. 244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку про розгляд питання розподілу понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу за відсутності відповідача.

Розглядаючи заяву № б/н від 14.06.2024 (вх. № 01-34/6226/24 від 17.06.2024) представника позивача - адвоката Степаненко М.Ю. про прийняття додаткового рішення, суд виходить з наступного.

Відповідно до приписів частини першої статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з частиною третьою статті 2 Господарського процесуального кодексу України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Застосування механізму «попереднього визначення судових витрат» фактично забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити їх неспівмірність, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а тому забезпечує дотримання принципу змагальності.

Відтак, Господарський процесуальний кодекс України визначає певні етапи механізму розподілу судових витрат, а саме урегульовує, що з метою їх розподілу (у тому числі і на правничу допомогу) зацікавлена сторона повинна спочатку з першою заявою по суті спору подати попередній їх розрахунок, а у процесі розгляду справи (до закінчення судових дебатів) зробити заяву про компенсацію, із одночасним наданням відповідних доказів понесених витрат або подати такі докази протягом п`яти днів після судового рішення. Недотримання процесуальних вимог щодо кожного з етапів має відповідний наслідок - можливу відмову у їх розподілі. Безпосередньо відмова (при відсутності попереднього розрахунку) застосовується судом із використанням дискреційних повноважень, оскільки у статті передбачене модальне дієслово: «може».

У цьому контексті, першою процесуальною заявою по суті спору для позивача є позовна заява. Зокрема, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи (частина 1 статті 161 ГПК України). Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (частина 2 статті 161 ГПК України).

У позовній заяві Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і очікує понести в зв`язку з розглядом справи, складає 647 378,79 грн, що є судовим збором, сплаченим позивачем за подання позову.

Разом з тим, витрати щодо правової допомоги не були включені позивачем до орієнтовного розрахунку судових витрат. У прохальній частині позову позивач просив судові витрати по справі покласти на відповідача.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як зазначено судом, про намір подати докази понесення позивачем витрат на правничу допомогу представник позивача подав клопотання через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" 07.06.2024.

Звертаючись до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення № б/н від 14.06.2024 (вх. № 01-34/6226/24 від 17.06.2024) представник позивача на підтвердження понесення витрат пов`язаних з правничою допомогою подав: ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АІ №1516320 від 21.12.2023; копію свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю; копію посвідчення адвоката; витяг з договору № про надання адвокатських послуг від 01.09.2023; витяг з договору про надання юридичних послуг ТОВ Оператор газотранспортної системи України від 28.09.2023; додаткову угоди №1 до договору № про надання адвокатських послуг від 01.09.2023; детальний опис робіт (наданих послуг з правничої допомоги) за договором № про надання адвокатських послуг від 01.09.2023 та угодою про надання юридичних послуг №1 від 28.09.2023.

З наведеного слідує, що ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" не дотрималося наведених вимог частини 1 статті 124 ГПК України у питанні подачі орієнтовного розрахунку суми судових витрат з першою процесуальною заявою.

З метою оцінки неможливості (можливості) неврахування наведеного процесуального порушення, допущеного ТОВ "Оператор газотранспортної системи України", у межах використання дискреційних повноважень, які дають суду право прийняти максимально зважене та справедливе рішення під час правозастосування, суд враховує, що ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" першу заяву про подання доказів понесення витрат на правову допомогу зробило 07.06.2024, на стадії розгляду справи по суті. При тому, що з поданих останнім доказів при зверненні до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, слідує, до договір № про надання адвокатських послуг укладено ще 01.09.2023.

Наведене дає підстави для висновку про те, що позивачем порушено процесуальний порядок реалізації принципу відшкодування судових витрат сторони. При цьому, мотиви такого порушення, наведені в поясненнях представника позивача, не є обгрунтованими, позаяк, обставини, що склалася після звернення з позовом до суду не виключають дотримання положень ч. 1 ст. 124 ГПК України.

Судом зважає на правову позицію Верховного Суду щодо наслідків подання попереднього розрахунку суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, разом з першою заявою по суті спору, а на більш пізніх стадіях. Так у постановах Верховного суду у справах № 922/676/21 від 14.12.2021, № 905/716/20 від 08.04.2021, № 916/2087/18 від 31.03.2021, № 922/3812/19 від 10.12.2020 зазначається, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Крім того, у справі № 922/676/21 окремо звертається увага, що подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності.

Згідно ч. 2 ст. 124 ГПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд відмовляє у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що позивачем порушено процесуальний порядок реалізації принципу відшкодування витрат на правову допомогу, не включено такі витрати до попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви № б/н від 14.06.2024 (вх. № 01-34/6226/24 від 17.06.2024) представника позивача - адвоката Степаненко М.Ю. про ухвалення додаткового рішення по справі №902/875/23.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 123, 124, 126, 129, 165, 221, 233, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви № б/н від 14.06.2024 (вх. № 01-34/6226/24 від 17.06.2024) представника позивача - адвоката Степаненко М.Ю. про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" понесені у справі № 902/875/24 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 234 євро відмовити.

Примірник ухвали надіслати сторонам, представникам сторін - адвокатам Степаненко М.Ю. та Приходьку С.В. до електронних кабінетів в ЄСІТС.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України .

Повний текст ухвали складено та підписано 01.07.2024.

Суддя Василь МАТВІЙЧУК

віддрук. прим.:

1 - до справи