ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" червня 2024 р. Справа № 924/357/24

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заярнюка І.В. за участю секретаря судового засідання Виноградова Б.С., розглянувши справу

за позовом Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького м.Хмельницький

до фізичної особи-підприємця Орла Віктора Миколайовича, м. Хмельницький

про стягнення 103 390,60 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - Стефанишин О.Л.- згідно довіреності

від відповідача - Орел В.М

від відповідача - Борсук В.А. - згідно ордеру

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі.

На адресу Господарського суду Хмельницької області 04.04.2024 надійшла позовна заява Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького м. Хмельницький до фізичної особи-підприємця Орла Віктора Миколайовича, м. Хмельницький про стягнення 103 390,60 грн. штрафних санкцій. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує про неналежне виконання відповідачем умов договору №604-23 про надання послуг поточного ремонту приміщень спортивного комплексу 17/109 від 25.10.2023р.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказану позовну заяву передано для розгляду судді Заярнюку І.В.

Ухвалою від 08.04.2024р. суд прийняв позовну заяву до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, призначив судове засідання на 11:00 год. "07" травня 2024 року.

У судовому засіданні 07.05.2024р. суд постановив ухвалу (із занесенням до протоколу судового засідання) про оголошення перерви до 14:30 год. 21.05.2024р.

У судовому засіданні 21.05.2024р суд постановив ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання про оголошення перерви до 11:00 год. 05.06.24р.

У судовому засіданні 05.06.2024р. суд постановив ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання про оголошення перерви до 10:30 10.06.24

Виклад позицій учасників судового процесу.

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача 103 390,60 грн. штрафу. Вимоги мотивує несвоєчасним виконанням ФОП Орел В.М. взятих на себе зобов`язань згідно договору №604-23 про надання послуг поточного ремонту приміщень спортивного комплексу від 25.10.2023р.

Відповідач у направленому суду відзиві від 21.05.2024р. із позовними вимогами не погоджується, посилаючись на те, що ним як Виконавцем будівельних робіт по Договору № 604-23 від 25.10.2023 року, будівельні роботи виконані у визначені терміни, про що свідчить довідка про вартість виконання будівельних робіт та витрати за листопад 2023 року та Акт № 1 приймання виконання будівельних робіт на суму 637701.00 грн. Також зазначає, що зв`язку з необхідністю виконання інших-додаткових робіт відповідно до Протоколу виїзної наради щодо внесення змін в обсяги робіт на об`єкті «Поточний ремонт покрівлі будівлі 17/109» від листопада 2023 року та у зв`язку з різким погіршення погодних умов під час виконання будівельних робіт тому просить суд відмовити у задоволені позовних вимог.

Судом враховується, що положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР) встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При цьому, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема, "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.

При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи відповідно до ст. 3 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

В свою чергу, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема, складність справи та поведінка заявників.

Частинами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні від 03.04.2008р. у справі "Пономарьов проти України", згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Ст. 202 ГПК України передбачає, що суд може розглядати справу за відсутності учасника справи, якщо його було належно повідомлено, проте, він не повідомив про причин неявки або така неявка є повторною.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи розумність строків розгляду судового спору, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст.165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

25.10.2023 року Національною академією Державної прикордонної служби України імені Б. Хмельницького (замовник) та фізичною особою-підприємцем Орел віктор Миколайович (виконавець) укладено договір №604-23 (далі - договір), за умовами якого виконавець зобов`язався надати послуги з поточного ремонту покрівлі будівлі 17/109, код ДК 021:2015:45261910-6 "ремонт дахів" в порядку та на умовах, визначених цим договором (п.1.1. договору).

Платником за цим договором є Національна академія ДПС імені Богдана Хмельницького. Оплата за фактично надані послуги здійснюється на підставі акту виконаних робіт. Загальна вартість послуг, що підлягає наданню за цим договором, становить 1 099 900,00 грн. без ПДВ (п. 4.1. договору).

Пунктом 5.2 договору до обов`язків виконавця віднесено своєчасне та якісне надання послуги у термін до 01.12.2023 року; при виникненні обставин, що перешкоджають належному виконанню своїх зобов`язань, згідно з цим договором, терміново повідомити про це замовника.

У п. 6.4 договору сторони погодили, що у разі порушення строків надання послуги виконавець сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% вартості послуги, з якої допущено прострочення за кожен день такого прострочення.

Сторони не несуть відповідальність за порушення своїх зобов`язань за цим договором, якщо воно сталося не з їх вини. Сторона вважається невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів для належного виконання зобов`язання (п. 6.7. договору).

Жодна із сторін не несе відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов`язань по цьому договору, якщо це невиконання чи неналежне виконання зумовлені дією обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) (п. 6.8. договору).

Згідно п. 8.2 договору під форс-мажорними обставинами розуміються зовнішні та надзвичайні обставини, які не існували на час підписання цього договору, виникли поза волею сторін, настанню та дії яких вони не змогли перешкодити.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2023 року (п. 9.1 договору).

Договір підписано сторонами та скріплено їхніми печатками.

На виконання умов договору відповідачем виконано, а позивачем прийнято роботи згідно довідки від 23.11.2023 року та 25.12.2023р. про вартість виконаних будівельних робіт за листопад 2023 року та за грудень 2023р., акту №1 від 23.11.2023 року приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2023 року на суму 637 701,00 грн. та акту №2 від 25.12.2023 року приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2023 року на суму 462 199,00 грн.

Академія у претензії від 05.01.2024 року, адресованій ФОП Орел В.М., просить сплатити 103 390,60 грн. пені по причині несвоєчасного виконання робіт по договору №604-23 від 25.10.2023р.

Відповідач листом №34 від 17.01.2024р. повідомив позивача, що основні роботи виконані у визначені терміниі на вартість таких робіт не може нараховуватися пеня чи інші штрафні санкції.

Проте, у зв`язку з невиконанням відповідачем вимог позивача в добровільному порядку, останній звернувся з даним позовом до суду.

Дослідивши наявні в справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд враховує наступне.

Згідно статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

З матеріалів справи стверджується, що 25.10.2023 року між Національною академією Державної прикордонної служби України імені Б. Хмельницького та фізичною особою-підприємцем Орел Віктор Миколайович укладено договір №604-23, за умовами якого відповідач зобов`язався надати послуги з поточного ремонту приміщень на суму 1 099 900,00 грн. у період до 01.12.2023 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 174 ГК України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно частини 1 статті 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених дим Кодексом.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Так, за умовами пунктів 3.1 та 5.2.1 договору ФОП Орел В.М. зобов`язався у строк до 01.12.2023 року виконати ремонтні роботи на суму 1 099 900,00 грн.

Відповідно до п. 3.5. Договору, Договір вважається виконаний, якщо Виконавець надав всі, передбачені Договором, послуги у строк, визначений графіком надання послуг (додаток 1) та якщо Замовником встановлено, що такі послуги повністю відповідають технічним умовам та Договору.

Невід`ємним додатком до цього Договору є: Додаток №1 "Графік надання послуг" (п.10.1. Договору).

Проте, протоколом виїзної наради щодо внесення змін в обсяги робіт на об`єкті "Поточний ремонт покрівлі будівлі 17/109" погоджено виконання додаткових робіт.

В даному протоколі зазначено, про необхідність виконання додаткових технологічно необхідних видів та обсягів робіт, які не передбачені кошторисною документацією, але виконання яких є технічнологічно необхідними для завершення повного циклу робіт та здачі об`єкта в експлуатацію. Вид та обсяги додаткових робіт відображені у локальному кошторисі на будівельні роботи №02-01-01.

ФОП Орел В.М. листом звернувся до позивача у якому просив у зв`язку із погіршенням погодних умов продовжити строк надання послуг. Позивач у відповіді на вказаний лист просив надати документи, які підтверджують об`єктивність обставин для продовження строку дії договору.

Відповідно до п. 6.7. договору, сторони не несуть відповідальність за порушення своїх зобов`язань за цим договором, якщо воно сталося не з їх вини. Сторона вважається невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів для належного виконання зобов`язання.

Жодна із сторін не несе відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов`язань по цьому договору, якщо це невиконання чи неналежне виконання зумовлені дією обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) (п. 6.8. договору).

Згідно з ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

З урахуванням вищевикладеного, господарський суд доходить висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, а тому позовні вимоги Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б.Хмельницького до фізичної особи-підприємця Орла Віктора Миколайовича, м. Хмельницький про стягнення 103 390,60 грн. не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 20, 24, 27, 73, 74, 76-80, 86, 129, 231, 232, 233, 236-238, 240-242, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України, з урахуванням пп. 17.5 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 20.06.2024р.

Суддя І.В. Заярнюк

Віддрук. у 1 прим.:

1 - до справи;

2- позивачу на ел.

2 - відповідачу на ел. ІНФОРМАЦІЯ_1