ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
"02" липня 2024 р. Справа № 924/486/24
Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заверухи С.В., за участю секретаря судового засідання Тлусти У.О., розглянувши в залі судових засідань № 205 матеріали заяви про стягнення витрат на правничу допомогу у справі
за позовом приватного акціонерного товариства "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство", смт. Меджибіж Хмельницького району Хмельницької області
до акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція", м. Нетішин Шепетівського району Хмельницької області
про стягнення 2160,00 грн основного боргу зі сплати орендної плати, 2228,83 грн пені, 194,69 грн 3 % річних, 860,41 грн інфляційних втрат,
представники сторін:
позивач: не з`явився
відповідач: Шадрін І.О. - згідно виписки
У судовому засіданні 02.07.2024р. відповідно до ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини додаткового рішення у справі.
Рішенням господарського суду Хмельницької області від 18.06.2024р. у справі № 924/486/24 позов приватного акціонерного товариства "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство", смт. Меджибіж Хмельницького району Хмельницької області до акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція", м. Нетішин Шепетівського району Хмельницької області про стягнення 2160,00 грн основного боргу зі сплати орендної плати, 2228,83 грн пені, 194,69 грн 3 % річних, 860,41 грн інфляційних втрат, задоволено частково. Стягнуто з акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3 ідентифікаційний код 24584661) особі філії "Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція" (30100, Хмельницька область, м. Нетішин, вул. Енергетиків, буд. 20 ідентифікаційний код 21313677) на користь приватного акціонерного товариства "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство" (Хмельницька область, Хмельницький район, смт. Меджибіж, вул. Незалежності, 58, ідентифікаційний код 00476808) 1740,00 грн (одну тисячу сімсот сорок гривень 00 коп.) основного боргу, 94,95 грн (дев`яносто чотири гривні 95 коп.) 3% річних, 324,17 грн (триста двадцять чотири гривні 17 коп.) інфляційних втрат, 1200,90 грн (одну тисячу двісті гривень 90 коп.) витрат по оплаті судового збору. У задоволенні 420,00 грн основного боргу, 2228,83 грн пені, 99,74 грн 3% річних, 536,24 грн інфляційних втрат відмовлено.

Представником приватного акціонерного товариства "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство" подано до суду заяву про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

Представником акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція" подано до суду заперечення на заяву про стягнення втрат на правничу допомогу, у яких просить суд зменшити розмір відшкодування витрат на правничу допомогу у справі у справі № 924/486/24, що підлягають стягненню з відповідача, до 1000,00 грн. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, зокрема, що зміст позову не підтверджує факту здійснення адвокатом аналізу будь-якої судової практики; зміст господарських відносин між сторонами не місить складних юридичних конструкцій; спір відноситься до категорії спорів незначної складності, а матеріали справи не містять великої кількості і складних для аналізу документів; ціна позову є меншою за заявлену суму витрат на правничу допомогу.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, причин суду не повідомив.

Представник відповідача в судове засідання з`явився, доводи викладені в заяві підтримав у повному об`ємі.

При вирішенні заяви позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу судом враховується наступне.

Відповідно до ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Отже, за приписами ст. 244 Господарського процесуального кодексу України слідує, що додаткове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч. 1 ст. 16 ГПК України).

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 16 ГПК України).

Відповідно ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Так, у матеріалах справи знаходиться ордер Серія ВХ № 1065169 на надання правничої допомоги приватному акціонерному товариству "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство" адвокатом Задворним Ю.В. на підставі договору про надання правової допомоги від 02.03.2024р. (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 001690 від 18.09.2019р.).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до частини 3 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

02.03.2024р. між фізичною особою-підприємцем Задворним Ю.В. (виконавець) та приватним акціонерним товариством "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство" (замовник/клієнт) укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до п. 1.1. якого клієнт доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надати правову допомогу та здійснювати представництво інтересів замовника, зокрема, в господарських справах за позовами або зустрічними позовами приватного акціонерного товариства "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство" до акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" або до філій акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом".

Відповідно до п. 4.1. договору сторони досягли згоди, що оплата послуг (робіт) за цим договором буде здійснюватися таким чином:

Розмір, строки та спосіб винагороди виконавця визначається додатком 1 до цього договору. Вартість послуг може обчислюватись у фіксованому розмірі та/або погодинної ставки (за окремим погодженням сторін з попереднім авансуванням). Гонорар може оплачуватись як разовим платежем, так і частково за окремі етапи наданих послуг (пп. 4.1.1. договору);

по мірі виконання окремих завдань клієнта та досягнення визначених ним позитивних результатів клієнт може виплачувати додаткову винагороду, розмір якої погоджується сторонами цього договору за домовленістю шляхом укладення додаткової угоди (пп. 4.1.2. договору).

Згідно п. 4.2. договору при визначенні розміру гонорару враховується: обсяг, характер і час роботи, що потрібний для неналежного виконання доручення; ступінь складності правових питань, що стосуються доручення; характер і тривалість професійних відносин виконавця з клієнтом; професійний досвід, науково-теоретична, практична підготовка, кваліфікація та професійні навички виконавця.

У відповідності до п. 4.4. договору за результатами наданих послуг (виконаних робіт) або їх частини сторонами підписується акт прийому-передачі наданих послуг, який є підставою для оплати клієнтом гонорару або його частини. Акт є невід`ємною частиною цього договору. Обсяги надання послуг, терміни їх оплати визначаються сторонами з урахуванням складності та характеру справи.

Крім того, 02.03.2024р. фізичною особою-підприємцем Задворним Ю.В. (виконавець) та приватним акціонерним товариством "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство" (замовник) підписано додаток 1 до договору про надання правової допомоги від 02.03.2024р., відповідно до п. 1. якого даний додаток 1 визначає порядок оплати юридичних послуг (гонорару) виконавця за надання правової допомоги визначеної договором про надання правової допомоги від 02.03.2024р.

Відповідно до п. 3 додатку при розрахунку розміру гонорару по конкретній справі застосовується погодинна ставка оплати послуг виконавця, з урахуванням ставок, визначених цим додатком.

У п. 4 додатку сторони договору погодили такі тарифи при обрахуванні вартості наданих послуг (ставки гонорару):

1) підготовка адвокатського запиту, запиту на публічну інформацію: орієнтовні витрати часу - 0,5 год., ставка гонорару за 1 год. - 500 грн;

2) складання: позовна заяв, зустрічна позовна заява, відзив, відповідь на відзив, заперечення, пояснення по справі: орієнтовні витрати часу - 1,0-10,0 год., ставка гонорару за 1 год. 600-1100 грн;

3) складання інших процесуальних документів, клопотань, заяв, промови адвоката в судових дебатах, тощо: орієнтовні витрати часу 0,25-3,0 год., ставка гонорару за 1 год. 250-500 грн;

4) підготовка та участь в судовому засіданні в суді першої, апеляційної або касаційної інстанції, в тому числі в режимі відеоконференції (участь в одному судовому засіданні прирівнюється до однієї години роботи адвоката): орієнтовні витрати часу орієнтовна кількість судових засідань: 1-7, ставка гонорару за 1 год. 800-1500 грн (за участь в одному судовому засіданні);

5) підготовка заяви про покладення на відповідача або позивача судових витрат на професійну правничу допомогу в порядку, передбаченому ГПК України, оформлення її копії для відповідача або позивача по справі: орієнтовні витрати часу 0,25-3 год., ставка гонорару за 1 год. 250-800 грн.

Як передбачено п. 5 додатку, оплата гонорару замовником здійснюється на підставі рахунку (рахунків), виданих виконавцем.

У відповідності до п. 6 додатку оплата гонорару клієнтом здійснюється на банківський рахунок виконавця протягом 20 (двадцяти) календарних днів з моменту отримання клієнтом рахунку та підписання сторонами акту прийому-передачі наданих послуг.

Згідно п. 7.1. договору правова допомога вважається наданою після підписання акту приймання-передачі наданої правової допомоги, який підписується сторонами та скріплюється печатками (за наявності).

Відповідно до 7.2. договору виконавець надає замовнику акт приймання-передачі наданої правової допомоги, в якому зазначається зміст наданої правової допомоги, розмір гонорару, який підлягає сплаті відповідно до умов договору, додаткові витрати, які були понесені виконавцем понад узгоджену суму гонорару (якщо такі мали місце).

18.06.2024р. сторонами підписано акт прийому-передачі № 1 до договору про надання правової допомоги від 02.03.2024р., відповідно до якого виконавець виконав та передав, а замовник прийняв виконання правової допомоги (юридичних послуг), зокрема:

1) підготовка претензії № 01 від 08.04.2024р. № 88/24 800,00 грн за 1 год.;

2) підготовка позовної заяви 4500,00 грн (900,00 грн за 1 год.);

3) складання відповіді на відзив 1200,00 грн (600,00 грн за 1 год.);

4) підготовка та участь у судовому засіданні першої інстанції 250,00 грн (1 судове засідання);

5) підготовка заяви про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в порядку, передбаченому ГПК України 250,00 грн (250,00 грн за 1 год.).

Загальна вартість послуг складає 7000,00 грн (п. 2 акту).

Фізичною особою-підприємцем Задворним Ю.В. виставлено приватному акціонерному товариству "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство" рахунок на оплату № 11 від 18.06.2024р. на суму 7000,00 грн.

При розгляді заяви позивача про стягнення витрат на надання професійної правничої допомоги суд враховує, що до пункту 1 частини 2 статті 126 ГПК України витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Тобто, із наведеного слідує, що відшкодуванню підлягають не тільки витрати на професійну правничу допомогу, що вже фактично понесені позивачем, але й такі, що будуть понесені у майбутньому.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019р. у справі № 910/906/18.

Згідно з ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому у п.п. 19, 20 постанови від 07.07.2021р. № 910/12876/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини, разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.08.2021р. у справі № 910/11547/19 звернуто увагу на те, що ч. 4 ст. 129 ГПК України є загальною та повинна застосовуватись у системно-логічному зв`язку із ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19 вказано, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України, однак ч. 5 наведеної норми визначає критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

У відповідній постанові зазначено, що на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями ч.ч. 6, 7, 9 ст. 129 ГПК України.

Як роз`яснено у відповідній постанові, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5-6 ст. 126 ГПК України). Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 ст. 129 ГПК України може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, як вказано у вищезгаданій постанові, керуючись ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019р. у справі № 915/237/18, від 24.10.2019р. у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020р. у справі № 904/3583/19.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019р. у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020р. у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Такі критерії застосовував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 28); у рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір; заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009, справа "Баришевський проти України" від 26.02.2015).

Таким чином, розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши подані заявником докази та виходячи з конкретних обставин справи, дійшов висновку про те, що заявлена сума судових витрат не є в повній мірі є співмірною із ставками гонорару адвоката за 1 год. роботи, виходячи із критерію реальності (встановлення їх дійсності та необхідності) наданих послуг та пов`язаності заявлених витрат з розглядом справи. Крім того, надання юридичних послуг, що наведені в пунктах 1-4 п. 1 акта прийому-передачі № 01 від 18.06.2024р., не вимагали від адвоката істотних витрат часу, а саме 8,3 год. та професійних здібностей з огляду на кількість та правовий об`єм даних документів. Разом з тим, щодо надання такої послуги як підготовка заяви про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу (пункт 5 п. 1 акту приймання-передачі) судом зауважується, що заява сторони про розподіл судових витрат фактично є дією спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною. З огляду на що подання стороною заяви про розподіл судових витрат не може бути ототожнено з витратами на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи по суті спору (правова позиція викладена ОП КГС ВС у постанові від 02.02.2024р. по cправі № 910/9714/22).

За таких обставин, очевидно, що загальна вартість послуг та витрачений адвокатом час (гонорар) є завищеними.

Встановлення судом тих обставин, що рівень складності справи не вимагав значного обсягу правничої допомоги, в тому числі такого обсягу, який зазначений адвокатом в акті виконаних робіт (детальному описі робіт, виконаних адвокатом), є підставою для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з іншої сторони. Відповідний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 у справі № 550/936/18.

Згідно із висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 30.01.2023р. у справі № 910/7032/17, стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022р. у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.

З огляду на встановлені судом обставини у системному взаємозв`язку з правовими положеннями Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", оцінивши подані заявником докази у підтвердження понесених ним витрат, виходячи з критеріїв співмірності судових витрат відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін, реальності та розумності таких витрат, їх обґрунтованості та пропорційності, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, розгляд справи в спрощеному позовному провадженні, надані відповідачем заперечення, зважаючи на те, що дана справа не потребувала значної інтелектуальної підтримки зі сторони адвоката, зважаючи на його професійний рівень, беручи до уваги обсяг наданих адвокатських послуг з огляду на наявність в адвоката повної вищої юридичної освіти та відсутність значного обсягу юридичної та технічної роботи, а також враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, суд дійшов висновку про те, що заявлена позивачем сума відшкодування витрат на правничу допомогу, пов`язана з розглядом справи № 924/486/24 в сумі 7000,00 грн є неспівмірною, а тому до стягнення підлягають понесені позивачем судові витрати у сумі 1500,00 грн, що відповідає принципам господарського судочинства, зокрема - забезпеченню дотримання балансу інтересів сторін. Витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5500,00 грн суд покладає на позивача.

Керуючись ст.ст. 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

клопотання представника приватного акціонерного товариства "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство" від 21.06.2024р. про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн задовольнити частково.

Стягнути з акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3 ідентифікаційний код 24584661) особі філії "Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція" (30100, Хмельницька область, м. Нетішин, вул. Енергетиків, буд. 20 ідентифікаційний код 21313677) на користь приватного акціонерного товариства "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство" (Хмельницька область, Хмельницький район, смт. Меджибіж, вул. Незалежності, 58, ідентифікаційний код 00476808) 1500,00 грн (одну тисячу п`ятсот гривень 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ.

У стягненні решти витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Повне додаткове рішення складено 02.07.2024 року.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.В. Заверуха

Віддрук. 2 прим.:

1 - до справи;

2 - відповідачу (30100, Хмельницька обл., м. Нетішин, вул. Енергетиків, буд. 20, код 21313677) - рек. з повід.

Електронна адреса відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1

Позивачу надіслати рішення до електронного кабінету Електронного суду.