ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року Справа № 903/62/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Маціщук А.В.

суддя Василишин А.Р.

суддя Бучинська Г.Б.

секретар судового засідання Захарова М.О.

за участю представників сторін:

позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" - адв. Митюк С.П.

відповідача Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Волиньгаз" - адв. Козлюк З.Р.

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" - не з`явилися

розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

на ухвалу Господарського суду Волинської області від 01.05.2024 р. про розстрочення виконання рішення в частині стягнення судового збору

постановлену у м. Луцьк, повний текст складений 06.05.2024 р.

у справі № 903/62/23 (суддя Кравчук А.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

до відповідача Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Волиньгаз"

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг"

про стягнення 76 775 555,33 грн. заборгованості з урахуванням інфляційних втрат і 3 % річних та пені

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до ухвали від 01.05.2024 р. Господарський суд Волинської області частково задоволив заяву відповідача Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Волиньгаз" про розстрочення виконання рішення у справі № 903/62/23. Згідно з ухвалою, суд розстрочив виконання рішення Господарського суду Волинської області від 14.02.2024 р. в частині стягнення судового збору в сумі 861100,00 грн. на шість місяців.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та відмовити у задоволені заяви відповідача про розстрочення виконання рішення повністю.

Вважає оскаржувану ухвалу такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин, які мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, та невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи.

Посилається на норми ст. 331 ГПК України і доводить, що суд першої інстанції погодився з доводами АТ «Волиньгаз» щодо тяжкого фінансового стану відповідача, спричиненого введенням воєнного стану в Україні, проте такий висновок суду першої інстанції є необґрунтованим та безпідставним.

Зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 218 ГПК України та ч. 2 ст. 617 ЦК України не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника. Отже, недостатність чи відсутність коштів не можна вважати безумовними винятковими обставинами, за наявності яких має бути надано розстрочення виконання судового рішення, а тому посилання заявника на скрутне фінансове становище не є достатньою підставою для розстрочення виконання рішення суду.

Тому, на думку скаржника, невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором транспортування природного газу в частині своєчасної сплати небалансів природного газу виключає наявність виняткових випадків, які надають право суду застосувати норми ст. 331 ГПК України.

Також вважає, що надані АТ «Волиньгаз» копії постанов НКРЕКП не є належними та достатніми доказами неплатоспроможності відповідача, оскільки реальний майновий стан та платоспроможність боржника має оцінюватися в сукупності з доказами відсутності руху коштів по всіх банківських рахунках божника; доказами про відсутність майна або його недостатності для погашення вимог кредиторів; доказів того, що задоволення вимог позивача приведе до неможливості виконання грошових зобов`язань відповідача в повному обсязі перед іншими кредиторами та спричинить реальну загрозу його банкрутства (і довести ці обставини відповідач має належними доказами, зокрема, наявністю рішень судів про стягнення заборгованостей, наказів на примусове виконання судових рішень, постанов про відкриття виконавчих проваджень тощо).

Звертає увагу, що обставини впливу воєнного стану на спроможність виконання договірних зобов`язань мають доводитися відповідачем щодо конкретних правовідносин. Натомість у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували вплив будь-яких форс-мажорних обставин на можливість виконання відповідачем своїх зобов`язань.

Стверджує, що з огляду на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист, з урахуванням відсутності у матеріалах справи належних та допустимих доказів винятковості обставин, з якими закон пов`язує можливість розстрочення та відстрочення виконання судового рішення, а також враховуючи інтереси позивача та ступінь вини відповідача у виникненні спору, розстрочення виконання рішення у даному випадку суперечить завданням господарського судочинства, якими, зокрема, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів держави, фізичних та юридичних осіб.

Таким чином, надання розстрочення виконання рішення суду за таких обставин може призвести до необґрунтованого та невиправданого порушення балансу інтересів боржника та стягувача. З огляду на вказане, скаржник вважає, що відсутні підстави для розстрочення виконання рішення у даній справі.

Просить, скасувати ухвалу Господарського суду Волинської області від 01.05.2024 р. у справі № 903/62/23 в частині задоволення заяви Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» про розстрочення виконання рішення Господарського суду Волинської області від 14.02.2024 р. у справі № 903/62/23 в частині стягнення судового збору в сумі 861100,00 грн, зі сплатою згідно графіку та прийняти постанову, якою у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» про розстрочення виконання рішення Господарського суду Волинської області від 14.02.2024 р. у справі № 903/62/23 в частині стягнення судового збору відмовити повністю.

Відповідач Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» подав відзив на апеляційну скаргу, у якому вважає її необгрунтованою.

Зазначає, що судом першої інстанції при постановлені ухвали про розстрочку виконання судового рішення враховано, що АТ «Волиньгаз» було суб`єктом природної монополії та на підставі ліцензії, виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 19.07.2017 р. № 813 та статуту товариства здійснювало господарську діяльність з розподілу природного газу в межах території Волинської області. Разом з тим, постановою НКРЕКП від 29.11.2023 р. № 2225 було зупинено дію ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, виданої АТ «Волиньгаз» відповідно до постанови НКРЕКП від 19.07.2017 р. № 813.

Доводить, що єдиним джерелом надходження коштів на рахунки АТ «Волиньгаз» є оплата споживачами вартості розподілу природного газу, діяльність якого була зупинена регулятором.

Звертає увагу, що суд першої інстанції врахував, що на час розгляду заяви про розстрочку виконання рішення суду відповідач/боржник добровільно сплатив 78300,00 грн. судового збору, що підтверджує намір виконання судового рішення.

Також на виконання оскаржуваної ухвали АТ «Волиньгаз» 31.05.2024 р. сплатило згідно з графіком 143520,00 грн. судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією № 7599 /а.с. 158 у т.4/.

Просить апеляційну скаргу ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Волинської області від 01.05.2024 р. у справі № 903/62/23 залишити без змін.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задоволити.

Представник відповідача вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, натомість ухвалу суду першої інстанції - обґрунтованим і законним.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні пояснення представників позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення судом першої інстанції, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.

16.01.2023 р. Товариство з обмеженою відповідальністю Оператор газотранспортної системи України подало до Господарського суду Волинської області позовну заяву про стягнення з Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Волиньгаз 76775555,33 грн., з яких: 55104808,38 грн. боргу за добовий небаланс природного газу за договором транспортування природного газу від 04.02.2020 р. № , 5176830,02 грн. пені, 1834313,06 грн. 3% річних та 14659603,87 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до рішення від 14.02.2024 р. Господарський суд Волинської області задоволив позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" у справі № 903/62/23. Згідно з рішенням підлягає стягненню з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Волиньгаз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" 55104808,38 грн. боргу, 5176830,02 грн. пені, 1834313,06 грн. 3 % річних, 14659603,87 грн. інфляційних втрат та 939400,00 грн. витрат зі сплати судового збору /а.с. 29 38 у т.4/.

25.04.2024 р. на виконання вищезазначеного рішення Господарський суд Волинської області видав наказ про примусове виконання рішення /а.с. 89 у т.4/.

19.04.2024 р. відповідач Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» подав до Господарського суду Волинської області заяву про розстрочку виконання рішення в частині стягнення судового збору, у якій просив надати розстрочку виконання рішення суду в частині стягнення 939400,00 грн. витрат зі сплати судового збору на 12 місяців рівними частинами по 78283,33 грн. щомісячно, починаючи з червня 2024 року.

В обгрунтування заяви відповідач пояснив, що постановою НКРЕКП від 29.11.2023 р. товариству зупинено дію ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу; єдиним джерелом доходу товариства є оплата споживачами вартості розподілу природного газу, діяльність якого була зупинена регулятором. Товариство передало індивідуальне рухоме та нерухоме майно, що перебуває на його балансі, у тимчасове платне користування іншій юридичній особі, орендні платежі почнуть надходити з червня 2024 року. Запроваджений воєнний стан призвів до складних умов господарської діяльності товариства. Збитки підприємства за 2023 рік складають 35713 тис. грн, дебіторська заборгованість 23458 тис. грн. Сума основного боргу в межах даної справи підлягає врегулюванню шляхом проведення взаєморозрахунків та/або реструктуризації, а штрафні санкції підлягають списанню у відповідності до Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу». Доводить, що прийняття вказаного закону підтверджує відсутність вини товариства у виникненні заборгованості за даним рішенням суду.

25.04.2024 р. позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" подав заперечення на заяву АТ «Волиньгаз» про розстрочення виконання рішення суду. Вказав на відсутність непомірного фінансового тягаря у відповідача з підстав того, що більша частина заборгованості АТ «Волиньгаз» підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу».

Зазначив, що незадовільний майновий стан в наслідок зупинення НКРЕКП дії ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу не є підставою для розстрочки та/або відстрочення виконання рішення суду, оскільки зупинення ліцензії відбулось у наслідок неефективної діяльності з розподілу природного газу АТ «Волиньгаз».

Доводив про необхідність дотримання балансу інтересів сторін та зауважив про наявність у позивача значної заборгованості.

Суд першої інстанції, частково задоволивши заяву відповідача та розстрочивши виконання рішення Господарського суду Рівненської області від 14.02.2024 р. у справі № 903/62/23, зазначив, що боржник не має на меті звільнення від обов`язку зі сплати боргових зобов`язань, а навпаки здійснює пошук шляхів їх виконання та вживає всі залежні від нього заходи щодо належного виконання рішення суду.

Також суд першої інстанції врахував добровільне виконання боржником рішення суду в сумі 78300 грн, що підтверджує намір виконання рішення суду у добровільному порядку.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Так, згідно з ч. 1 ст.239 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до норм ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

З аналізу вказаної норми права вбачається, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. При вирішенні питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, враховуються, зокрема, матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Водночас оцінка відповідних обставин, які є підставою для розстрочення (відстрочення) судового рішення, здійснюється у кожному конкретному випадку з урахування унікальних обставин судового спору, а сама лише інтерполяція відповідних висновків суду, зроблених у одній справі на обставини іншої справи - не свідчить про помилковість висновків судів, зроблених під час дослідження обставин конкретної справи.

Колегія суддів зауважує, що необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи та заперечення як позивача, так і відповідача.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2024 р. у справі № 906/1035/23 та враховуються колегією суддів відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ч.4 ст. 236 ГПК України.

Колегія суддів на підставі матеріалів справи, наданих відповідачем та позивачем пояснень встановила, що суд першої інстанції дотримався вищенаведених процесуальних норм та надав оцінку заявам обох сторін, виклавши свої оцінки і мотиви у рішенні/ухвалі.

Судом першої інстанції на підставі матеріалів справи встановлено, що відповідач має можливість повноцінно здійснювати свої розрахунки з кредиторами виключно у випадку наявності відповідних коштів на рахунку, кількість яких перебуває у безпосередній залежності від платіжної дисципліни кінцевих споживачів, яка в умовах війни та інших обмежувальних для підприємства заходів дійшла до критичної позначки.

Так, відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо діяльності з примусового виконання судових рішень, рішень інших органів (посадових осіб) у період дії воєнного стану" введено заборону примусового виконання рішень про стягнення з фізичної особи заборгованості за житлово-комунальні послуги. Положеннями Закону України "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання протягом дії воєнного стану та подальшого відновлення" запроваджено мораторій на підвищення тарифів на теплову енергію під час дії воєнного стану та шести місяців після його завершення. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 р. № 206 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, що є не залежною від боржника обставиною та безпосередньо впливає на його платіжні можливості.

Суд першої інстанції правомірно взяв до уваги те, що боржник не є фактичним споживачем природного газу, а є підприємством з основним напрямком діяльності розподілу природного газу населенню, підприємствам, організаціям, установам на території Волинської області, незалежно від форм власності, який не впливає ні на цінову політику в сфері надання послуг з постачання теплової енергії, ні на стан розрахунків споживачів за надані послуги.

Отже, з початку військової агресії на території України здійснення господарської діяльності, зокрема, надання послуг енергозабезпечення населення утруднено внаслідок неналежної оплати житлово-комунальних послуг, що негативно впливає на фінансовий стан таких суб`єктів господарювання, зокрема, і відповідача з причин, які об`єктивно від нього не залежать.

Колегія суддів при цьому звертає увагу, що постановою НКРЕКП від 29.11.2023 р. № 2225 було зупинено дію ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, виданої АТ «Волиньгаз» відповідно до постанови НКРЕКП від 19.07.2017 р. № 813. Така обставина безумовно вплинула на умови господарювання відповідача, оскільки єдиним джерелом надходження коштів на рахунки АТ «Волиньгаз» є оплата споживачами вартості розподілу природного газу, діяльність якого була зупинена регулятором.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що АТ «ОГС України»/позивач виконує спеціальні обов`язки з транспортування природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, в тому числі і здійснює забезпечення життєдіяльності населення України, та теж зазнало значної шкоди від воєнної агресії російської федерації. АТ «ОГС України» здійснює свою діяльність на всій території України, його контрагентами є юридичні особи, які є більш платоспроможними ніж фізичні особи, які складають більшу частину споживачів відповідача/боржника, територія діяльності якого є обмеженою та не може бути змінена. Така обставина оцінена судом першої інстанції як така, що впливає на баланс інтересів.

Суд першої інстанції, встановивши обставини, про які зазначено вище, обґрунтовано виснував, що часткове розстрочення виконання рішення суду не є надмірним та таким, що може призвести до невиправданих затримок, навпаки, може сприяти повному виконанню боржником своїх зобов`язань перед стягувачем, що і є кінцевою метою права на судовий захист.

Суд першої інстанції навів відповідні та достатні підстави в обґрунтування свого висновку про розстрочення виконання рішення в частині стягнення судового збору на 6 місяців у цій справі, і у суду апеляційної інстанції відсутні підстави вважати, що суд першої інстанції задовольняючи відповідну заяву відповідача допустив порушення норм матеріального чи процесуального права або "справедливого балансу" інтересів сторін, що могло б бути підставою для скасування судового рішення.

Також правомірно судом першої інстанції враховано добровільне виконання боржником рішення суду в сумі 78 300 грн.

В свою чергу колегія суддів також враховує те, що відповідач оплатив перший платіж у строк, зазначений в оскаржуваній ухвалі, що підтверджується платіжною інструкцією від 31.05.2024 р. № 7599 про сплату 143520,00 грн. /а.с. 158 у т.4/.

Така поведінка відповідача свідчить про намір добросовісно виконувати рішення суду.

Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції не встановив підстав для скасування чи зміни ухвали Господарського суду Волинської області від 01.05.2024 р. у справі № 903/62/23. Доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника згідно зі ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" залишити без задоволення, ухвалу господарського суду Волинської області від 01.05.2024 р. у справі № 903/62/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Справу № 903/62/23 повернути Господарському суду Волинської області.

Повний текст постанови складений 01.07.2024 р.

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Бучинська Г.Б.