ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2024 р. Справа№ 910/15660/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яценко О.В.

суддів: Палія В.В.

Хрипуна О.О.

секретаря судового засідання Вороніна О.С.

за участю представників учасників справи відповідно до протоколу судового засідання від 20.06.2024

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2024

у справі № 910/15660/23 (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом Акціонерного товариства "Чернівціобленерго"

до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія "Укренерго"

про стягнення 6 190 535 грн

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Чернівціобленерго" (далі - АТ "Чернівціобленерго", позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - ПрАТ "НЕК "Укренерго", відповідач) про стягнення 5 951 864,68 грн заборгованості, 114 335,79 грн 3% річних в розмірі, 124 334,83 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про врегулювання небалансів електричної енергії в частині здійснення повної та своєчасної оплати послуги з врегулювання небалансів з листопада 2022 року по вересень 2023 року.

В процесі розгляду справи відповідачем сплачено 3 412 616,48 грн заборгованості.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.03.2024 у справі №910/15660/23:

- закрито провадження у справі в частині позовних вимог АТ "Чернівціобленерго" до ПрАТ "НЕК "Укренерго" про стягнення заборгованості в сумі 3 412 616,48 грн,

- стягнуто з ПрАТ "НЕК "Укренерго" на користь АТ "Чернівціобленерго" заборгованість в розмірі 2 899 744 грн, 3% річних в розмірі 114 335,79 грн, інфляційні втрати в розмірі 124 334,83 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 92 858,02 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що матеріалами справи підтверджується прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати послуги з врегулювання небалансів за спірний період.

ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2024 у справі №910/15660/23, в якій просить:

- долучити до матеріалів справи копії платіжних інструкцій про сплату ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" заборгованості та закрити провадження у справі в частині вимог про стягнення 819 068,49 грн основного боргу;

- скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції ухвалено рішення в частині задоволення позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат без з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Скаржник також вказує, що місцевим господарським судом не враховано особливий порядок розрахунків на ринку електричної енергії, передбачений ст. 75 Закону України "Про ринок електричної енергії", а також те, що прострочення виникло не з вини відповідача, оскільки він міг сплачувати вартість балансуючої електричної енергії виключно з поточного рахунка із спеціальним режимом використання відповідно до Правил ринку та за наявності коштів, що надійшли від учасників балансуючого ринку.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2023 апеляційна скарга передана на розгляд колегії суддів у складі: Яценко О.В. (головуючий суддя), Палій В.В., Хрипун О.О

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.04.2024 відкрито апеляційне провадження, справу призначено до розгляду на 23.05.2024.

10.05.2024 від АТ "Чернівціобленерго" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржене у справі судове рішення залишити без змін як таке, що є законним та обґрунтованим.

22.05.2024 від ПрАТ "НЕК "Укренерго" надійшла заява про долучення до матеріалів справи доказів оплати спірної заборгованості та закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 811 736,42 грн.

06.06.2024 від ПрАТ "НЕК "Укренерго" надійшла заява про долучення до матеріалів справи доказів оплати спірної заборгованості та закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 206 484,98 грн.

06.06.2024 у справі оголошена перерва до 20.06.2024.

19.06.2024 від ПрАТ "НЕК "Укренерго" надійшла заява про долучення до матеріалів справи доказів оплати спірної заборгованості та закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 570 659,94 грн. Також у вказаній заяві відповідач просив залишити без розгляду клопотання про закриття провадження у справі в частині стягнення 121 307,65 грн.

В судовому засіданні 20.06.2024 представник ПрАТ "НЕК "Укренерго" апеляційну скаргу підтримав, представник АТ "Чернівціобленерго" просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи, АТ "Чернівціобленерго" подало до ПрАТ "НЕК "Укренерго" в якості оператора системи передачі (далі - ОСП) заяву-приєднання до Договору про врегулювання небалансів електричної енергії, затвердженого наказом ПрАТ "НЕК "Укренерго" від 16.08.2019 №441.

ПрАТ "НЕК "Укренерго" повідомило про приєднаня АТ "Чернівціобленерго" до умов Договору із визначення ідентифікатора Договору №0517-01041 (далі - Договір) та дати акцептування 03.05.2019.

Пунктами 1.1, 1.2 Договору визначено, що цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови врегулювання небалансів електричної енергії стороні відповідальній за баланс (СВБ), у тому числі її балансуючої групи.

Вказаний договір є публічним, укладений сторонами з урахуванням ст. 634 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п 1.3 Договору СВБ врегульовує небаланси електричної енергії, що склалися в результаті діяльності її балансуючої групи на ринку електричної енергії, або передає свою відповідальність за небаланси електричної енергії іншій СВБ шляхом входження її до балансуючої групи.

За змістом п. 1.4 Договору ОСП врегульовує небаланси електричної енергії з СВБ у порядку визначеному Законом України "Про ринок електричної енергії" та Правилами ринку, що затверджені Постановою НКРЕП 14.03.2018 №307 (далі - Правила ринку).

Відповідно до п. 1.5 Договору врегулюванням небалансів електричної енергії є вчинення СВБ правочинів щодо купівлі-продажу електричної енергії та оплати платежів відповідно до Правил ринку. СВБ (сторона, відповідальна за баланс) - учасник ринку (в даному випадку ОСР), зобов`язаний повідомляти та виконувати свої погодинні графіки електричної енергії (та/або балансуючої групи) відповідно до обсягів купленої та/або проданої електричної енергії та фінансово відповідальний перед оператором системи передачі за свої небаланси (та/або небаланси балансуючої групи).

Згідно з п. 2.1 Договору вартість небалансів електричної енергії та суми платежів, що передбачені до сплати зі сторони СВБ та ОСП, розраховуються АР для кожного розрахункового періоду доби відповідно до Правил ринку. Оплата платежів відповідно до цього Договору здійснюється з урахуванням податків та зборів, передбачених діючим законодавством.

За підсумками місяця визначається індикативна величина - середньозважена ціна небалансів електричної енергії за розрахунковий місяць, що розраховується шляхом ділення загальної вартості небалансів електричної енергії на загальний обсяг небалансів електричної енергії.

В п. 2.2 Договору зазначено, що порядок розрахунку обсягів, ціни та вартості небалансів електричної енергії визначається Правилами ринку.

Пунктом 5.1 Договору встановлено, що виставлення рахунків та здійснення платежів щодо оплати вартості небалансів відбувається відповідно до процедур та графіків, передбачених Правилами ринку, та згідно з умовами цього Договору.

Згідно з п. 5.28.1 Правил, щоденні звіти про розрахунки та остаточні щомісячні звіти про розрахунки надаються через систему управління ринком кожному ППБ та СВБ і включають детальну інформацію щодо індивідуального зарахування і списання коштів ППБ та СВБ. Форма і зміст початкових та остаточних звітів про розрахунки описані в цьому розділі.

Система управління ринком (СУР) - програмно-інформаційний комплекс, що складається з окремих систем та підсистем, які забезпечують автоматичне управління даними та процесами, а також виконання розрахунків, передбачених цими Правилами, з урахуванням інтеграції з іншими програмно-інформаційними комплексами, які забезпечують необхідні функції.

Відповідно до п. 5.3.1 Правил, рахунок A-B використовується для розрахунків за небаланси. Розрахункова активність на цьому рахунку для кожного розрахункового періоду кожного торгового дня включає дебетування за платежі або кредитування за витрати СВБ, що виникають через їх позитивний або негативний небаланс, за відповідною ціною небалансів, у тому числі оплату/зарахування за отримання/надання аварійної допомоги операторам.

Згідно з п. 7.3.1 Правил, АР на щодекадній основі надсилає платіжний документ кожній СВБ із зазначенням суми, що СВБ зобов`язана сплатити АР, або суми, що АР зобов`язаний сплатити СВБ через її небаланси електричної енергії протягом відповідного періоду.

Позивач на доведення заявленого позову наголошує, що відповідачем, як адміністратором розрахунків було сформовано платіжні документи із зазначенням сум, які відповідач зобов`язаний сплатити позивачу, як ОСП через її небаланси електричної енергії протягом відповідного періоду.

На виконання Правил та умов договору, АТ «Чернівціобленерго» було підписано рахунки із зазначенням сум, що підлягають оплаті відповідачем та надіслано поштовим зв`язком, а також на електронну пошту ПрАТ «НЕК «Укренерго».

Згідно з п. 7.7.4. Правил оплата платіжного документа з банківського рахунку АР на банківський рахунок учасника ринку здійснюється протягом чотирьох робочих днів з дати направлення рахунка.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, як стверджує позивач, що відповідачем було здійснено оплату лише по 3 надісланих рахунках-фактурах, проте оплата була здійснена з простроченням дати здійснення розрахунку, а саме за виставленими рахунками:

- № 187 від 05.01.2023 було здійснено оплату в сумі 48 143, 08 грн 19.07.2023р. (з простроченням 189 днів);

- № 177 від 02.03.2023 було здійснено оплату в сумі 98 203, 20 грн 09.08.2023р. (з простроченням 154 дні);

- № 179 від 30.03.2023 було здійснено оплату в сумі 2 767, 80 грн 30.08.2023р. (з простроченням 147 днів).

Як наголошує позивач, внаслідок не здійснення відповідачем розрахунків за виставленими рахунками, станом на 25.09.2023 утворилась заборгованість за договором про врегулювання небалансів в сумі 5 951 864, 68 грн.

Окрім виставлених рахунків, АТ «Чернівціобленерго» скеровано лист від 03.05.2023р. №19/1-02/1724 до ПрАТ «НЕК «Укренерго» щодо наявної заборгованості та необхідності здійснити повну оплату за вищезазначеними рахунками-фактурами, задля уникнення стягнення заборгованості в судовому порядку. Однак, такий лист залишено без відповіді.

Заперечуючи проти заявленого позову відповідач посилався, зокрема, на наступне:

- у зв`язку з систематичним порушенням рядом учасників ринку - сторонами відповідальними за небаланс, своїх фінансових зобов`язань перед ОСП, поточний рахунок відповідача із спеціальним режимом використання не накопичує в достатній мірі коштів для належного проведення ОСП розрахунків на балансуючому ринку;

- у спірних відносинах має застосовуватися пріоритет спеціальної норми Закону №2019-VII над загальними нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України;

- за своєю правовою природою рахунок не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. Позивачем не надано відповідні акти купівлі-продажу, що свідчить про необґрунтованість заявлених вимог;

- додані до позовної заяви рахунки-фактури не містять обов`язкових реквізитів, зокрема на них відсутній електронний підпис. Також, до позовної заяви не додано електронний носій, на якому б містились електронні докази, та протоколи створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису;

- під час розгляду справи суду необхідно врахувати, що НЕК «Укренерго» не було завдано збитків за договором іншим учасникам господарських відносин;

- оскільки в діях ОСП відсутня вина, то останній не може нести відповідальності у вигляді застосування до ОСП 3% річних та інфляційних втрат.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів зазначає таке.

Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище визначено Законом України «Про ринок електричної енергії» (далі також - Закон).

Згідно зі ст. 52 Закону організацію роботи ринку електричної енергії відповідно до цього Закону, правил ринку та кодексу комерційного обліку забезпечує адміністратор розрахунків, та ч. 2 цієї ж статті встановлено, що функції адміністратора розрахунків покладаються на оператора системи передачі.

Відповідно до ст. 4 Закону учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються договори, зокрема, про врегулювання небалансів.

Згідно з п. 7 ст. 1 Закону, балансуючий ринок електричної енергії (далі - балансуючий ринок) - ринок, організований оператором системи передачі електричної енергії з метою забезпечення достатніх обсягів електричної потужності та енергії, необхідних для балансування в реальному часі обсягів виробництва та імпорту електричної енергії і споживання та експорту електричної енергії, врегулювання системних обмежень в об`єднаній енергетичній системі України, а також фінансового врегулювання небалансів електричної енергії;

Відповідно до п. 11 статті 33 Закону України «Про ринок електричної енергії», Оператор системи передачі: придбаває послуги з балансування на ринкових недискримінаційних і прозорих засадах та забезпечує функціонування балансуючого ринку у порядку, визначеному цим Законом, Правилами ринку та Кодексом системи передачі, а також здійснює купівлю-продаж небалансів електричної енергії.

Під час розгляду справи судом встановлено, що АТ «Чернівціобленерго» є оператором системи розподілу (ОСР), а в даних правовідносинах - сторона відповідальна за баланси (СВБ).

ПрАТ «НЕК «Укренерго», оператор системи передачі, адміністратор розрахунків (АР).

АР - юридична особа, яка забезпечує організацію проведення розрахунків на балансуючому ринку та ринку допоміжних послуг.

Згідно з п. 12 ст. 1 Закону відповідальність за баланс - зобов`язання учасників ринку повідомляти і виконувати погодинні графіки електричної енергії відповідно до обсягів купленої та проданої електричної енергії та нести фінансову відповідальність за врегулювання небалансів.

Також, п. 46 ст. 1 Закону визначено, що небаланс електричної енергії - розрахована відповідно до правил ринку для кожного розрахункового періоду різниця між Документ сформований в системі фактичними обсягами відпуску або споживання, імпорту, експорту електричної енергії сторони, відповідальної за баланс, та обсягами купленої і проданої електричної енергії, зареєстрованими відповідно до правил ринку.

Відповідно до ст. 3 Закону обов`язковою умовою участі в ринку електричної енергії (крім споживачів, які купують електроенергію за договором постачання електричної енергії споживачу) є укладення договору про врегулювання небалансів з оператором системи передачі.

Порядок реєстрації учасників ринку, порядок та вимоги до забезпечення виконання зобов`язань за договорами про врегулювання небалансів електричної енергії, правила балансування, правила функціонування ринку допоміжних послуг, порядок проведення розрахунків на балансуючому ринку та ринку допоміжних послуг, порядок виставлення рахунків регулюються Правилами ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018р. №307.

Як вбачається з наявних у справі фактичних даних, позивачем було виставлено відповідачу наступні рахунки-фактури:

- №076 від 24.11.2022, 11.11.2022 - 20.11.2022 (ІІ декада листопада 2022) на суму 45 254.22 грн;

- №095 від 06.12.2022, 21.11.2022-22.11.2022 (ІІІ декада листопада 2022 р. на суму 377 036,98 грн;

- №470 від 06.12.2022, 25.11.2022-30.11.2022 (ІІІ декада листопада 2022) на суму 1 440 091,58 грн;

- №073 від 15.12.2022, 01.12.2022-10.12.2022 (І декада грудня 2022) на суму 708 333,78 грн;

- № 071 від 26.12.2022, 11.12.2022-15.12.2022 (ІІ декада грудня 2022) на суму 286 752, 65 грн;

- № 258 від 26.12.2022, 16.12.2022-16.12.2022 (ІІ декада грудня 2022) на суму 199 883,54 грн;

- №445 від 26.12.2022, 17.12.2022-20.12.2022 (ІІ декада грудня 2022) на суму 85 708,74 грн;

- № 187 від 05.01.2023, 01.04.2022-30.04.2022 на суму 48 143, 08 грн.

- № 072 від 26.01.2023, 11.01.2023-20.01.2023 (ІІ декада січня 2023) на суму 831 300,02 грн;

- № 075 від 06.02.2023, 21.01.2023-31.01.2023 (ІІІ декада січня 2023) на суму 678 197,24 грн;

- №151 від 24.02.2023, 11.02.2023-20.02.2023 (ІІ декада січня 2023 року) на суму 796 677,70 грн.

- №177 від 02.03.2023, 01.07.2022-31.07.2022 на суму 98 203, 30 грн;

- №179 від 30.03.2023, 01.08.2022-31.08.2022 на суму 2 767, 80 грн;

- №378 від 16.08.2023, 01.08.2023-10.08.2023 (І декада серпня) на суму 491 215,68 грн;

- №408 від 24.08.2023, 11.08.2023-20.08.2023 (ІІ декада серпня) на суму 57 099,14 грн;

- №401 від 04.09.2023, 01.10.2022-31.10.2022 на суму 154 196,95 грн.

Всього виставлено рахунків на суму 6 300 862,40 грн.

Станом на дату подання позову відповідач оплатив 3 надісланих рахунки-фактури, а саме:

- №187 від 05.01.2023 було здійснено оплату в сумі 48 143, 08 грн 19.07.2023;

- №177 від 02.03.2023 було здійснено оплату в сумі 98 203, 20 грн 09.08.2023;

- №179 від 30.03.2023 було здійснено оплату в сумі 2 767, 80 грн 30.08.2023.

Доводи відповідача про те, що рахунки-фактури не є первинним документом, а містить лише платіжні реквізити не спростовують наявності обов`язку оплатити виставлені рахунки.

Як вже було зазначено вище, згідно з п. 7.3.1 Правил, АР на щодекадній основі надсилає платіжний документ кожній СВБ із зазначенням суми, що СВБ зобов`язана сплатити АР, або суми, що АР зобов`язаний сплатити СВБ через її небаланси електричної енергії протягом відповідного періоду.

Відповідачем, як адміністратором розрахунків, було сформовано платіжні документи із зазначенням сум, які відповідач зобов`язаний сплатити позивачу, як ОСП через її небаланси електричної енергії протягом відповідного періоду.

На виконання Правил та умов договору, АТ «Чернівціобленерго» було підписано рахунки із зазначенням сум, що підлягають оплаті відповідачем та надіслано поштовим зв`язком, а також на офіційну електронну адресу ПрАТ «НЕК «Укренерго».

Рахунки, надані позивачем щодо наявних сум заборгованості є документом в якому не тільки відображено реквізити, а й вся детальна інформація, яка стосується періоду за який здійснюється оплата, реквізити сторін, однак головне в даному рахунку є те, що дані рахунки формуються самим відповідачем.

Поряд з цим, слід звернути увагу на те, що чинним законодавством не передбачено вимог щодо порядку надсилання рахунків.

Згідно з п. 5.9. Договору ОСП формує та направляє Акт купівлі-продажу (далі - Акт) до СВБ не пізніше 13 календарного дня місяця, наступного за розрахунковим.

Підписання Акта відбувається в електронній формі (за допомогою системи, яка забезпечує функціонування електронного документообігу з накладанням КЕП (за винятком випадків, коли використання електронного підпису прямо заборонено Законом)), що забезпечує юридично значимий електронний документообіг між Сторонами та розміщений у мережі Інтернет або у паперовій формі шляхом підписання уповноваженою особою Акта (у разі неможливості підпису в електронній формі).

Сторонами має бути забезпечена можливість здійснення електронного документообігу шляхом реєстрації у системі, яка забезпечує функціонування електронного документообігу.

Протягом двох робочих днів з дня направлення ОСП до СВБ Акта СВБ розглядає та повертає ОСП один примірник Акта, підписаного зі своєї сторони.

В акті купівлі-продажу відображаються обсяги та вартість поставленої електричної енергії ОСП, а також обсяги та вартість поставленої електричної енергії ОСП для врегулювання небалансів за період зазначений в акті.

Водночас, варто зауважити на тому, відповідно до п. 5.7. Договору, у разі незгоди із розрахунками ОСП відповідно до Акта СВБ протягом двох робочих днів надсилає ОСП обґрунтовані зауваження щодо цього Акта та ініціює спір відповідно до норм чинного законодавства. До здійснення коригування обсяг та вартість електричної енергії визначається за даними, зазначеними в Акті.

Якщо СВБ протягом двох робочих днів з дня направлення ОСП до СВБ Акта не ініціював спір та не направив до ОСП підписаний зі сторони СВБ примірник Акта, то такий Акт вважається підписаним СВБ.

Зважаючи на вищевикладене, надання зауважень та/або ж заперечень щодо акту купівлі-продажу є прерогативою позивача.

Крім того, суд наголошує, що між АТ «Чернівціобленерго» та ПрАТ «НЕК«Укренерго» наявні договірні відносини, відповідно до яких сторони зобов`язуються здійснювати розрахунки на балансуючому ринку.

Жодних змін щодо порядку розрахунків до договору внесено не було, а тому доводи відповідача щодо відсутності обов`язку здійснювати розрахунки за договором у зв`язку із відсутністю коштів є необґрунтованими. Твердження про відсутність коштів на рахунках відповідача та опублікування даної інформації на веб-порталі не доводить правомірність не здійснення розрахунків, як і не є підставою для звільнення від виконання договірних зобов`язань.

Наявність обов`язку відповідача щодо сплати заборгованості у розмірі 5 951 864, 68 грн підтверджується матеріалами справи та не була спростована відповідачем.

У той же час, 07.12.2023, 08.02.2024 та 20.03.2024 (після відкриття провадження у справі) відповідачем долучені докази оплати суми основного боргу на користь позивача. Всього виконано оплату на суму 3 412 616,48 грн.

Тож, з урахуванням наданих відповідачем доказів оплати суми основного боргу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що провадження у справі в частині стягнення заборгованості в сумі 3 412 616,48 грн підлягає закриттю за відсутністю предмета спору відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідачем долучені докази оплати основного боргу на користь позивача в сумі 2 286 641,86 грн.

Усього виконано оплату на суму 5 699 258,34 грн у період з 29.11.2023 по 03.06.2024.

Решта позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 613 102,14 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Окрім наведеного розміру заборгованості позивачем заявлено до стягнення 124 334,83 грн інфляційних втрат та 114 335,79 грн 3% річних.

Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п. 7.7.4. Правил оплата платіжного документа з банківського рахунку АР на банківський рахунок учасника ринку здійснюється протягом чотирьох робочих днів з дати направлення рахунка.

Перевіривши розрахунок 3% річних, колегією суддів встановлено, що вказаний розрахунок здійснено з урахуванням встановленого договором строку, визначений позивачем період нарахування є обґрунтованим, розрахунок арифметично правильний, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення 3% річних у розмірі 114 335,79 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, колегією суддів встановлено, що вказаний розрахунок здійснено з урахуванням встановленого договором строку, визначений позивачем період нарахування є обґрунтованим, а розрахунок арифметично правильний, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат в розмірі 124 334,83 грн підлягають задоволенню.

Стосовно доводів відповідача про зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги:

- ступінь виконання зобов`язання боржником;

- майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні;

- не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

У той же час, 3% річних та інфляційні втрати відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є спеціальним заходом відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Аналогічні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц.

Судом враховано, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 викладена правова позиція, стосовно права суду зменшувати розмір процентів річних нарахованих відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України. Так, у постанові зазначено, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Проте, у вказаній постанові судом було надано оцінку правовідносин, в яких сторонами в договорі було зменшено розмір відсотків річних за ст. 625 Цивільного кодексу України. В той же час, у даній справі сторонами у договорі не збільшувався розмір відсотків річних, порівняно з визначеним законом у ст. 625 Цивільного кодексу України.

Застосування позивачем відповідальності за порушення грошового зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України здійснено з урахуванням 3% річних, що відповідає чинному законодавству України та такий розмір не є надмірним.

Разом з тим інфляційні витрати не є неустойкою або штрафними санкціями, в розумінні ст. 549 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, з огляду на що у суду відсутні підстави для зменшення розміру нарахованих позивачем інфляційних витрат.

За таких обставин відсутні підстави для зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат, які підлягають стягненню з відповідача.

Наведеним спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення в частині задоволення позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат без з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Крім того, колегією суддів перевірено розрахунок позовних вимог та встановлено наявність права на отримання 3% річних в розмірі 114 335,79 грн, інфляційних втрат в розмірі 124 334,83 грн з урахуванням доведеної суми заборгованості за договором.

Твердження апеллянта, що прострочення виникло не з його вини, оскільки він може сплачувати вартість балансуючої електричної енергії виключно з поточного рахунка із спеціальним режимом використання відповідно до Правил ринку та за наявності коштів, що надійшли від інших учасників, колегією суддів апеляційного господарського суду відхиляються з огляду на те, що наявність рахунку із спеціальним режимом використання не виключає застосування до споживача відповідальності за прострочення грошового зобов`язання у порядку ч. 2 ст.625 ЦК України у вигляді сплати 3% річних та інфляційних втрат.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.10.2020 у справі №903/918/19 та постанові Верховного Суду від 08.02.2022 у справі №910/6635/21.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням зазначеного колегія суддів дійшла висновку про те, що у справі, яка розглядається, скаржнику надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.

За результатом перегляду справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права

Отже доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують правильності висновку місцевого господарського суду про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення 1 062 454,43 грн основного боргу, 114 335,79 грн - 3% річних, 124 334,83 грн інфляційних втрат.

Однак, після прийняття оскаржуваного рішення та під час апеляційного розгляду справи, відповідачем було сплачено 2 286 641,86 грн заборгованості.

Відповідно до частини першої статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення суду першої інстанції, у разі подання апеляційної скарги, набирає законної сили після прийняття постанови апеляційним господарським судом за наслідками апеляційного перегляду, а відтак залишення без змін рішення суду першої інстанції про стягнення боргу, якого не існувало на момент прийняття такого рішення, свідчить про невиправдане втручання у право особи на мирне володіння його майном. Незважаючи на те, що суд першої інстанції в межах наданих доказів прийняв законне і обґрунтоване рішення про задоволення позову в частині стягнення основного боргу, зайвий формалізм не повинен створювати надмірний тягар для сторін.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.03.2021 у справі №914/1034/18, від 25.07.2019 у справі №916/144/18.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 Господарського процесуального кодексу України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу.

Враховуючи те, що внаслідок сплати відповідачем коштів у розмірі 2 286 641,86 грн основна заборгованість по договору за спірний період зменшилась на відповідну суму, тобто має місце відсутність предмета спору, апеляційний господарський суд, враховуючи вказані правові позиції Верховного Суду, та керуючись положеннями п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України та ч. 1 ст. 278 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку про скасування оскаржуваного рішення в цій частині та закриття провадження у справі щодо вимог про стягнення з відповідача суми заборгованості в розмірі 2 286 641,86 грн.

Відповідно до ч. 14 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з пунктом 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

У справі, що переглядається, задоволено позовні вимоги в частині стягнення стягнення 613 102,14 грн основного боргу, 114 335,79 грн - 3% річних, 124 334,83 грн інфляційних втрат, тому відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу судовий збір лише за розгляд позовних вимог в цій частині, тобто, в сумі 12 776,59 грн. Натомість, витрати по сплаті судового збору в сумі 34 299,62 грн відповідач не зобов`язаний відшкодовувати позивачу, оскільки в цій частині судовий збір підлягає поверненню з Державного бюджету України за ухвалою суду на підставі клопотання особи, яка його сплатила.

Керуючись ст.ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2024 у справі №910/15660/23 скасувати в частині стягнення 2 286 641,86 грн заборгованості та закрити провадження в цій частині.

3. Пункт 3 резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2024 у справі №910/15660/23 викласти в наступній редакції:

«Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25; ) на користь Акціонерного товариства "Чернівціобленерго" (58000, м. Чернівці, вул. Прутська, 23 А; ) заборгованість в розмірі 613 102,14 грн, 3% річних в розмірі 114 335,79 грн, інфляційні втрати в розмірі 124 334,83 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 12 776,59 грн».

4. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2024 у справі №910/15660/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 27.06.2024.

Головуючий суддя О.В. Яценко

Судді В.В. Палій

О.О. Хрипун