РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.07.2024Справа № 910/2750/24
Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., за участю секретаря судового засідання Купної В.В., розглянувши у порядку загального позовного провадження

позовну заяву Акціонерного товариства «Ексімнафтопродукт», м. Одеса

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Енерго Збут», м. Київ

про стягнення 548 543,13 грн,

Представники сторін:

від позивача: Горбачов О.О.;

від відповідача: не з`явилися;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Ексімнафтопродукт» (далі - АТ «Ексімнафтопродукт»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Енерго Збут» (далі - ТзОВ «Південь Енерго Збут»/відповідач) про стягнення 548 543,13 грн - заборгованості, яка виникла внаслідок переплати за договором про постачання електричної енергії споживачу №1310/21-5-П-ЕЕ-к/131 від 13.10.2021.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 07.03.2024 позовну заяву АТ «Ексімнафтопродукт» прийняв до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 15.04.2024.

05.04.2024 через систему «Електронний суд» від АТ «Ексімнафтопродукт» надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що обліковуються на відкритих рахунках у фінансових установах та/або банках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після постановлення ухвали про забезпечення позову та належать ТзОВ «Південь Енерго Збут», у межах ціни позову у сумі 548 543,13 грн.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 10.04.2024 у задоволенні заяви АТ «Ексімнафтопродукт» про вжиття заходів забезпечення позову відмовив.

15.04.2024 суд відклав підготовче засідання на 20.05.2024.

20.05.2024 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті 01.07.2024.

01.07.2024 у судове засідання з`явився представник АТ «Ексімнафтопродукт» та підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник ТзОВ «Південь Енерго Збут» у судове засідання втретє не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

13.10.2021 між Акціонерним товариством «Ексімнафтопродукт» (далі - споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Південь Енерго Збут» (далі - постачальник) укладено договір №1310/21-5-П-ЕЕ-к/131 про постачання електричної енергії споживачу, відповідно до якого постачальник продає електричну енергію (УКТЗЕД ) споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно із п. 3.2. договору споживач має право вільно змінювати постачальника відповідно до процедури, визначеної ПРРЕЕ, та умов цього договору.

Споживач має право на коригування прогнозованої величини постачання електричної енергії на наступний (наступні) розрахунковий місяць (розрахункові місяці) шляхом надіслання відповідного повідомлення у довільній формі про зміну прогнозованої величини постачання електричної енергії постачальнику у порядку, передбаченому п. 1.3. цього договору, не пізніше 15-го числа місяця, що передує розрахунковому місяцю (п. 3.4. договору).

У відповідності до п. 5.19. договору, якщо сума здійсненої споживачем оплати перевищує вартість вказаної в акті передачі-прийому електричної енергії, надлишок перерахованих коштів зараховується постачальником як попередня оплата на наступний розрахунковий місяць або повертається споживачу за його вимогою впродовж 5 (п`яти) банківських днів з дня надходження постачальнику відповідної письмової вимоги.

Цей договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем заяви-приєднання, яка є додатком 1 до цього договору, та сплаченого рахунку (квитанції) постачальника (п. 13.1. договору).

Згідно із додатком 1 до договору початок постачання з 01.11.2021.

У відповідності до п. 11 додатку 2 до договору, договір діє до моменту початку постачання електричної енергії споживачу іншим постачальником або у випадку дострокового припинення, передбачених договором.

У період з січня 2023 року по січень 2024 року згідно із підписаними сторонами актами прийому-передачі електричної енергії відповідачем поставлено, а позивачем прийнято електричну енергію, яка оплачена позивачем повному обсязі, що підтверджується платіжними інструкціями.

Разом із тим, у період з листопада 2023 року по січень 2024 року внаслідок різниці між вартістю фактичного обсягу спожитої електричної енергії та сумами, сплаченими позивачем за електричну енергію, виникла переплата у сумі 548 543,13 грн, що також підтверджується підписаним сторонами актом взаємних розрахунків від 31.01.2024.

25.01.2024 позивач надіслав на адресу відповідача повідомлення за вих. №25-05 від 25.01.2024, в якому просив здійснити усі необхідні дії для розірвання договору №1310/21-5-П-ЕЕ-к/131 з 31.01.2024, оскільки новий постачальник буде здійснювати постачання електричної енергії позивачу з 01.02.2021.

08.02.2024 позивач надіслав на адресу відповдіача лист за вих. №34/2024-53, в якому просив повернути переплату, яка була здійснена 18.12.2023 п/д 1191 у сумі 548 543,13 грн за договором №1310/21-5-П-ЕЕ-к/131 від 13.10.2021.

26.02.2024 у відповідь на цей лист, відповідач листом за вих. №2602/2.1-1 повідомив, що ТзОВ «Південь Енерго Збут» виконує грошові зобов`язання в порядку їх виникнення. Вимогу буде розглянуто та виконано в найближчий час з урахуванням фінансових можливостей товариства.

Проте, станом на час звернення АТ «Ексімнафтопродукт» до суду із цим позовом, ТзОВ «Південь Енерго Збут» переплату у сумі 548 543,13 грн не повернуло.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За юридичним змістом укладений між сторонами договір є договором поставки.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Судом встановлено, що 13.10.2021 між позивачем та відповідачем укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №1310/21-5-П-ЕЕ-к/131, відповідно до якого відповідачем поставлено, а позивачем прийнято електричну енергію згідно із підписаними актами прийому-передачі електричної енергії за період з січня 2023 року по січень 2024 року.

Судом також встановлено, що ці акти прийому-передачі електричної енергії оплачені позивачем у повному обсязі, при цьому, останнім у грудні 2023 року здійснено переплату на суму 548 543,13 грн, що також підтверджується підписаним сторонами актом звірки взаємних розрахунків від 31.01.2024.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, у відповідності до п. 5.19. договору якщо сума здійсненої споживачем оплати перевищує вартість вказаної в акті передачі-прийому електричної енергії, надлишок перерахованих коштів зараховується постачальником як попередня оплата на наступний розрахунковий місяць або повертається споживачу за його вимогою впродовж 5 (п`яти) банківських днів з дня надходження постачальнику відповідної письмової вимоги

Судом встановлено, що позивач листом від 25.01.2024 повідомив відповідача про те, що з 01.02.2024 постачання електричної енергії позивачу буде здійснювати новий постачальник та просив здійснити заходи для розірвання договору про постачання електричної енергії споживачу №1310/21-5-П-ЕЕ-к/131 від 13.10.2021.

Також, судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із листом за вих. №34/2024-53 від 08.02.2024, в якому просив повернути переплату у розмірі 548 543,13 грн.

У відповідь на цей лист, ТзОВ «Південь Енерго Збут» листом від 26.02.2024 повідомило, що виконує грошові зобов`язання в порядку їх виникнення. Вимогу буде розглянуто та виконано в найближчий час з урахуванням фінансових можливостей товариства. Проте, відповідач грошові кошти позивачу не повернув.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Ураховуючи встановлене, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів повернення позивачу переплати, перерахованої у грудні 2023 року, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Ексімнафтопродукт» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Енерго Збут» про стягнення суми переплати у розмірі 548 543,13 грн підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Ексімнафтопродукт» задовольнити.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Енерго Збут» (01001, місто Київ, вулиця Велика Житомирська, будинок 20; ідентифікаційний код 43257546) на користь Акціонерного товариства «Ексімнафтопродукт» (65003, місто Одеса, вулиця Наливна, будинок 15; ідентифікаційний код 22465515) 548 543 (п`ятсот сорок вісім тисяч п`ятсот сорок три) грн 13 коп. - заборгованості та 8 228 (вісім тисяч двісті двадцять вісім) грн 15 коп - судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено: 08.07.2024.

Суддя В.В. Бондарчук