ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"05" липня 2024 р. м. Київ Справа № 911/248/21

Суддя Господарського суду Київської області Янюк О.С. розглянувши

заяву Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України»

про відвід судді Лутак Т.В. у справі

про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод»

Без виклику учасників справи

УСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Київської області (суддя Лутак Т.В.) (далі суд) перебуває справа № 911/248/21 про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод» (далі ПрАТ «Бориспільський автозавод», банкрут) на стадії судової процедури ліквідація банкрута, яку на підставі постанови суду від 23.01.2023, здійснює арбітражний керуючий Григор`єв Валерій Васильович (далі ліквідатор).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур (далі КУзПБ) провадження у справах про банкрутство регулюється КУзПБ, Господарським процесуальним кодексом України (далі ГПК України), іншими законами України. Застосування положень ГПК України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених КУзПБ.

01.07.2024 через електронний кабінет в системі «Електронний суд» до суду звернулось Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк» (далі АТ «Укрексімбанк», заявник) зі заявою (вх. №7038/24) про відвід судді Лутак Т.В. від розгляду скарги АТ «Укрексімбанк» на дії та бездіяльність ліквідатора банкрута. В обґрунтування заяви посилається на те, що суддею Лутак Т.В. під час розгляду заяви про вжиття заходів забезпечення вже сформувалася правова позиція щодо наявності/відсутності підстав для визнання неправомірними дій ліквідатора за скаргою, розгляд якої призначено в судовому засіданні на 29.07.2024. Відтак, вважає, що існують обставини, які викликають обґрунтований сумнів у неупередженості та об`єктивності судді під час розгляду скарги АТ «Укрексімбанк» на дії та бездіяльність ліквідатора.

Ухвалою суду від 03.07.2024 (суддя Лутак Т.В.) вищевказану заяву визнано необґрунтованою та постановлено передати останню для визначення судді в порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 ГПК України.

Відповідно до ст. 32 ГПК України автоматизованою системою документообігу суду для розгляду вказаної заяви визначено суддю Янюк О.С., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.07.2024.

Згідно із ч.ч. 7, 8 ст. 39 ГПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Розглянувши подану заяву про відвід, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Разом з цим, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (ч. 4 ст. 35 ГПК України).

За змістом вказаних норм ГПК України на учасника справи, яким заявлено відвід судді, покладається обов`язок в заяві зазначити мотиви відводу.

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності згідно з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (п.49 рішення у справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine) від 09.11.2006).

Європейський суд з прав людини зазначив, що «безсторонність» в сенсі п.1 ст.6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Булут проти Австрії» (Bulut v. Austria) від 22.02.1996). Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення.

При цьому, особиста безсторонність суду, як суб`єктивний критерій, презюмується, поки не надано доказів протилежного (п.50 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine) від 09.11.2006).

Суд зазначає, що не є підставами для відводу заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Таким чином, посилання заявника на те, що під час розгляду заяви про вжиття заходів забезпечення вже сформована правова позиція щодо розгляду скарги на дії та бездіяльність ліквідатора, без надання на те доказів, не можуть бути розцінені як обґрунтованими та такими, які б вказували на заінтересованість чи упередженість головуючого судді під час розгляду зазначеної скарги у справи № 911/248/21, оскільки зазначені обставини у своїй сукупності вказують на незгоду заявника із процесуальними рішеннями такого судді.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заява АТ «Укрексімбанк» про відвід судді Лутак Т.В. від розгляду скарги на дії та бездіяльність ліквідатора у справі № 911/248/21 є необґрунтованою та не містить конкретних обставин, які викликають сумнів у неупередженості або необ`єктивності судді, а відтак у задоволенні заявленого відводу необхідно відмовити.

Керуючись ст. 2 КУзПБ, ст.ст. 12, 32, 35, 39, 232-234 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» від 01.07.2024 (вх. №7038/24) про відвід судді Лутак Т.В. від розгляду скарги Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на дії та бездіяльність ліквідатора Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод» арбітражного керуючого Григор`єва Валерія Васильовича у справі №911/248/21 залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст.235 ГПК України ухвала набрала законної сили 05.07.2024 та окремо від рішення оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду, яка подається у порядку, визначеному ст. 257 ГПК України.

Суддя О.С. Янюк

Ухвалу підписано 05.07.2024.