ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2024м. ХарківСправа № 922/5346/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Христенко І.С.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61057, м. Харків, вул. Гоголя, 10);
до Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" (61202, м. Харків, вул. Ахсарова, 2).
про стягнення коштів у розмірі 6 976, 60 грн
за участю представників:

не з`явились

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут", м. Харків, звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України", м. Харків, про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 51559 від 01.01.2019 (з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 05.06.2024), в розмірі 5 870, 12 грн за січень 2023, березень 2023, червень 2023, 3% річних за період з 18 листопада 2022 по 31 серпня 2023 у сумі 384, 34 грн та інфляційні втрати за період з січня 2023 по липень 2023 у сумі 722, 14 грн. Також просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою від 25.12.2023 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою суду від 23.02.2024 вирішено розгляд справи № 922/5346/23 здійснювати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі. Провадження у справі зупинено до закінчення перегляду Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 911/1359/22 та оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень повного тексту постанови Верховного Суду у справі № 911/1359/22.

Ухвалою господарського суду від 04.06.2024 провадження у справі № 922/5346/23 поновлено. Призначено підготовче засідання на 26 червня 2024 року о 13:30 год.

Протокольною ухвалою від 26.06.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу № 922/5346/23 до розгляду по суті на 27.06.2024 о 14:15 год.

У судове засідання 27.06.2024 представник позивача не з`явився, надав до суду клопотання про закриття провадження у справі в частині стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію за січень 2023, березень 2023, червень 2023 року за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №51559 від 01.01.2019 у сумі 5 870, 12 грн, за відсутністю предмета спору, у зв`язку з оплатою (вх. № 16414).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши клопотання позивача про закриття провадження у справі в частині заявлених позовних вимог щодо стягнення суми основної заборгованості в розмірі 5 870, 12 грн, суд керується наступним.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч. 3 ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до платіжної інструкцій № 2 від 01.01.2024 відповідачем було сплачено заборгованість за спожиту електричну енергію за січень 2023, березень 2023, червень 2023 року на загальну суму 5 870, 12 грн.

Отже, зазначена сума основного боргу була сплачена відповідачем після звернення позивача з даним позовом до господарського суду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе задовольнити клопотання позивача та, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України закрити провадження у справі в частині заявленої до стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію за січень 2023, березень 2023, червень 2023 року за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 51559 від 01.01.2019 у сумі 5 870, 12 грн, за відсутністю предмета спору, у зв`язку з оплатою.

Таким чином, подальший розгляд даного спору здійснюється в частині заявленої до стягнення суми 3 % річних у розмірі 384, 34 грн та інфляційних втрат у сумі 722, 14 грн.

Суд зазначає, що в ході розгляду даної справи господарським судом Харківської області, у відповідності до п.4 ч. 5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

В ході розгляду даної справи судом було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч. 1 ст. 210 ГПК України, а також з урахуванням положень ч. 2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п.1 ч.3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи положення ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу по суті.

Відповідно до ст. 219 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 27.06.2024, відповідно до ст. 240 ГПК України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

У зв`язку з відокремлення функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 (далі - Закон), з 01.01.2019 ПрАТ «Харківенергозбут» є постачальником електричної енергії за вільними цінами на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 19.06.2018 № 505 та постачальником універсальних послуг на території Харківської області у відповідності до Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268.

Товариство, як постачальник універсальних послуг, здійснює постачання електричної енергії з 01.01.2019 у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг.

Відповідно до ст. 4 Закону учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Ч. 1 ст. 63 Закону встановлено, що універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам.

Законом України від 23.11.2018 № 2628 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покрашення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» тимчасово, на період з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2020 року, універсальні послуги, крім побутових та малих непобутових споживачів, надаються постачальником таких послуг також бюджетним установам незалежно від розміру договірної потужності та іншим споживачам, електроустановки яких приєднані до електричних мереж з договірною потужністю до 150 кВт. У зазначений період на бюджетні установи незалежно від розміру договірної потужності та на інших споживачів, електроустановки яких приєднані до електричних мереж з договірною потужністю до 150 кВт, поширюються всі права та обов`язки, передбачені Законом для малих непобутових споживачів щодо отримання універсальних послуг, передбачених ст. 63 цього Закону.

Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному вебсайгі (ч. 4 ст. 63 Закону).

Абз. 5 п. 13 розділу XVII Закону встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцентування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Також згідно з п. 7 Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268 (далі - Постанова), договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на вебсайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Разом з тим, у відповідності до п. 13 Перехідних положень Закону передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам.

Публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розміщений на офіційному сайті ПрАТ «Харківенергозбут»: zbutencrgo.kharkov.ua.

Згідно з пп. 4.12, 4.13 розділу IV «Правил роздрібного ринку електричної енергії» (далі - Правила), затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Згідно з п. 10 Постанови до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний оператор системи розподілу.

У відповідності до п. 4.3 Правил дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

За вимогами п. 9.1.1 Розділу IX Кодексу комерційного обліку електричної енергії обмін даними комерційного обліку електричної енергії між АКО, ППКО та учасниками ринку здійснюється на договірних засадах у вигляді електронних документів.

Таким чином, розрахунки за спожиту електроенергію відповідача проведені на підставі переданих у відповідності до наведених вимог показів приладу обліку від оператора системи розподілу - AT «Харківобленерго».

Між Приватним акціонерним товариством Харківенергозбут та Дочірнім підприємством Харківський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України було укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 51559 від 01.01.2019 (далі - договір № 51559) за вказаними у заяві об`єктами, що приєднані до електричних мереж оператора системи розподілу АТ Харківобленерго на умовах комерційної пропозиції № 1 для малих непобутових споживачів (далі - комерційна пропозиція № 1), що є невід`ємним додатком до договору № 51559.

Порядок розрахунків за договором № 51559 визначається відповідно до комерційної пропозиції № 1, яка є невід`ємним додатком до договору.

Згідно п. 2.1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. 5.8 договору розрахунковим періодом є календарний місяць. П. 5.9 та п. 5.13 договору передбачено, що оплата вартості електричної енергії здійснюється споживачем шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника, споживач здійснює оплату за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії через постачальника.

Умовами п. 1 комерційної пропозиції № 1 для малих непобутових споживачів передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата електричної енергії, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, здійснюється споживачем один раз за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка споживачу постачальником, в якому зазначаються сума до сплати за електричну енергію, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії.

У разі відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності у платіжному документі у реквізиті «Призначення платежу» посилань на період, за який здійснюється оплата, або перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду, ці кошти перераховані за електричну енергію, постачальник має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості з найдавнішим терміном її виникнення. У разі заміни тарифу надлишок (переплата) оплаченої, але не спожитої електричної енергії зараховується на його особовий рахунок як авансовий платіж за новими тарифами в наступному розрахунковому періоді. Укладення сторонами та дотримання узгодженого графіка погашення заборгованості не звільняє від оплати поточного споживання електричної енергії поточного періоду (п. 3 комерційної пропозиції).

Також п. 4 комерційної пропозиції встановлено, що рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка споживачем. Рахунки на оплату надаються споживачу у відповідних структурних підрозділах постачальника. В разі неотримання споживачем рахунків постачальник направляє рахунки споживачу поштовим зв`язком. У такому разі рахунки вважаються отриманими споживачем з дня їх відправлення.

Крім того, споживач у відповідності до п. 6.2 договору, зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору.

Згідно з переданими даними від AT «Харківобленерго» проведено нарахування та за результатами розрахункових періодів, сформовано рахунки за електричну енергію з жовтня 2022 по серпень 2023:

- за жовтень 2022 у сумі разом з ПДВ 20 % - 11 211, 58 грн. Рахунок за жовтень 2022 та акт приймання-передачі електричної енергії були відправлені засобами поштового зв`язку 10.11.2022. Строк оплати 17.11.2022. Рахунок не сплачено

- за листопад 2022 у сумі разом з ПДВ 20 % - 3 058, 06 грн. Рахунок за листопад 2022 та акт приймання-передачі електричної енергії були відправлені засобами поштового зв`язку 06.12.2022. Строк оплати 13.12.2022. Рахунок не сплачено

- за грудень 2022 у сумі разом з ПДВ 20 % - 10 709, 08 грн. Рахунок за грудень 2022 та акт приймання-передачі електричної енергії були відправлені засобами поштового зв`язку 03.01.2023. Строк оплати 10.01.2023. У грудні 2022 була здійснена часткова оплата за жовтень 2022 у сумі 5 000, 00 грн.

- за січень 2023 у сумі разом з ПДВ 20 % - 8 214, 25 грн. Рахунок за січень 2023 та акт приймання-передачі електричної енергії були відправлені засобами поштового зв`язку 02.02.2023. Строк оплати 09.02.2023. Рахунок не сплачено.

- за лютий 2023 у сумі разом з ПДВ 20 % - 3 170, 53 грн. Рахунок за лютий 2023 та акт приймання-передачі електричної енергії були відправлені засобами поштового зв`язку 03.03.2023. Строк оплати 10.03.2023. У лютому 2023 була здійснена часткова оплата за грудень 2022 у сумі 3 000,00 грн.

- за березень 2023 у сумі разом з ПДВ 20 % - 2 842, 15 грн. Рахунок за березень 2023 та акт приймання-передачі електричної енергії були відправлені засобами поштового зв`язку 05.04.2023. Строк оплати 12.04.2023. У березні 2023 була здійснена часткова оплата за грудень 2022 та за лютий 2023 у сумі 3 670, 53 грн.

- за червень 2023 у сумі разом з ПДВ 20 % - 2 836, 49 грн. Рахунок за червень 2023 та акт приймання-передачі електричної енергії були відправлені засобами поштового зв`язку 03.07.2023. Строк оплати 10.07.2023. Рахунок не сплачено.

ПрАТ "Харківенергозбут", як постачальник, виконав свої зобов`язання по договору у повному обсязі, проте відповідач умови договору щодо своєчасної сплати спожитої електричної енергії у встановлені договором строки не виконав, внаслідок чого відповідачу, станом на 01.09.2023, нараховано 3 % річних за період з листопада 2022 по серпень 2023 року у сумі 384, 34 грн та інфляційні втрати за період з січня 2023 по липень 2023 року у сумі 722, 14 грн.

Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (ст. 11 ЦК України).

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України Про ринок електричної енергії. Порядок постачання електричної енергії та взаємовідносин зі споживачами усіх форм власності регулюється спеціальним законодавством, що передбачає здійснення постачання (продаж) електричної енергії споживачу за договором про постачання електричної енергії.

Ст. 4 Закону України Про ринок електричної енергії учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам (ч. 1 ст. 63 вказаної Закону).

Згідно ст. 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до вимог ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

За загальним правилом, визначеним ч.1 ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, у відповідності з ч.1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, як визначено ч. ст. 625 ЦК України, яка є спеціальною, оскільки зобов`язання відповідача є грошовим, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Отже, позивач як кредитор має право вимагати від відповідача, який не виконав грошове зобов`язання у строк, сплати втрат від інфляції та процентів за період прострочення.

Перевіривши розрахунки трьох процентів річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що відповідні розрахунки є вірними, вони відповідають нормам чинного законодавства та умовам договору, та не спростовані відповідачем.

Щодо заперечень відповідача, викладених у відзиві на позов, стосовно звернення позивача до неналежного відповідача, суд виходить з наступного.

Ч. 1 ст. 45 ГПК України передбачено, що сторонами в судовому процесі є позивач і відповідач. При цьому суд при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів.

Ст. 162 ГПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом. Тобто, відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Ч. 4 ст. 64 ГК України передбачено, що підприємство має право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, погоджуючи питання про розміщення таких підрозділів підприємства з відповідними органами місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Такі відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством. Підприємства можуть відкривати рахунки в установах банків через свої відокремлені підрозділи відповідно до закону.

Відповідно до частини 1, 3, 4, 5 ст. 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності. Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру.

Ч. 4 ст. 89 ЦК України передбачено, що до єдиного державного реєстру вносяться відомості про організаційно-правову форму юридичної особи, її найменування, місцезнаходження, органи управління, філії та представництва, мету установи, а також інші відомості, встановлені законом.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Міністерства юстиції України юридичною особою є Дочірнє підприємство «Харківський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (ідентифікаційний код 31941174). Філія "Пісочинське ДЕП" Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», Код ЄДРПОУ ВП:33817555, Місцезнаходження: Україна, 62418, Харківська обл., Харківський р-н, селище міського типу Пісочин, вул. Технологічна, будинок 5, Керівником є Копотун Станіслав Анатолійович.

Відповідач в своєму відзиві на позовну заяву наголошує на тому, що керівник Філії "Пісочинське ДЕП" Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» не мав права підписувати договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 51559 від 01.01.2019, хоча відповідно до ч. 4 ст. 95 ЦК України керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності. Зі змісту договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 51559 від 01.01.2019 вбачається наступне: у преамбулі та реквізитах сторін договору та зазначено найменування сторони споживача - Дочірнє підприємство «Харківський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України». Згідно додатку до заяви-приєднання зазначено найменування сторони споживача - Дочірнє підприємство «Харківський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», а також його . Також невід`ємною частиною договору є додаток № 2: комерційна пропозиція № 1 укладена між сторонами. Споживачем у реквізитах сторін зазначено Філію Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», а також його .

Також суд вказує, що відповідачем здійснювались платежі з оплати за спожиту електричну енергію за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 51559 від 01.01.2019. Вказані платежі були здійснені з банківського рахунку відокремленого підрозділу - Філія "Пісочинське ДЕП" Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», відкритого у відповідності до ч. 4 ст. 64 ГК України, якою передбачено, що підприємства можуть відкривати рахунки в установах банків через свої відокремлені підрозділи відповідно до закону. Отже, здійснивши оплати за спожиту електричну енергію по договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 51559 від 01.01.2019, відповідач своїми конклюдентними діями схвалив споживання електричної енергії відокремленим підрозділом - Філія "Пісочинське ДЕП" Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» за спірним договором, тим самим, відповідач підтвердив укладення з позивачем вищезазначеного договору керівником відокремленого підрозділу - Філія "Пісочинське ДЕП" Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України».

Відтак, наведені заперечення відповідача щодо відсутності договірних відносин з позивачем спростовуються матеріалами справи, є необґрунтованими та відхиляються судом.

З огляду на зазначене та, враховуючи, що Філія "Пісочинське ДЕП" Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», є відокремленим підрозділом відповідача - ДП "Харківський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", а також враховуючи положення ч. 4, 5 ст. 64 ГК України та ст. 95 ЦК України, суд зазначає про безпідставність посилань відповідача на те, що ДП "Харківський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", є неналежним відповідачем.

Також відповідач у відзиві посилається на те, що останнім не підписано заяву - приєднання, яка є додатком 1 до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 51559 від 01.01.2019, комерційну пропозицію №1 для малих непобутових споживачів, яка є додатком 3 до договору № 51559, а отже відсутній факт укладання між позивачем та відповідачем договору № 51559.

Так, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору шляхом вчинення споживачем будь-якої з наступних дій:

оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги;

фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії;

підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Такі особливості укладення договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг передбачені пунктом 7 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» відповідно до якого, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Аналогічне правило закріплено в п. 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії», згідно з яким фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Як свідчать матеріали справи, укладення договору між сторонами у справі відбулося за фактом споживання електричної енергії відповідачем, а також фактом оплати ним спожитої електричної енергії. Зазначені факти підтверджуються відповідними доказами, доданими до матеріалів справи, а саме копії платіжного доручення, згідно призначення платежу якого відповідачем здійснювалася оплата за електричну енергію, саме за договором № 51559 від 01.01.2019.

Слід зазначити, що відповідачем будь-яких заперечень щодо фактичного обсягу спожитої ним електричної енергії в спірних періодах, на адресу суду не надходило. Також до матеріалів справи відповідачем не надано доказів звернення до електропостачальника за інформацією, пов`язаною з виконанням укладеного договору та здійсненням комерційних розрахунків.

Верховний суд у своїх постановах неодноразово вказував на такий принцип як добросовісність здійснення цивільних прав, а також застосовував доктрину venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка проявляється, зокрема, у кваліфікації певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи. Добросовісність (п. 6 ст. 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці особи.

За вказаного вбачається, що твердження відповідача щодо ненадання позивачем належних та допустимих доказів, які підтверджують позовні вимоги, судом відхиляються.

Щодо незгоди відповідача з розрахунком інфляційних втрат, суд керується наступним.

Індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (інформаційний лист Вищого господарського суду України від 17.07.2012 №01-06/928/2012; постанова Вищого господарського суду України від 01.02.2012 № 52/30).

За вказаного вище доводи відповідача, викладені у відзиві, щодо невірного розрахунку інфляційних втрат, є безпідставними й необґрунтованими. При цьому, контррозрахунку суми інфляційних втрат, відповідачем суду не надано.

У поданому відзиві відповідач вказує на безпідставність вимог позивача з наявністю форс-мажорних обставин, зумовлених військовою агресію російської федерації проти України, при цьому посилається на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022.

Як свідчать матеріали справи, п. 12.4 договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 51559 від 01.01.2019 визначено, що сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом 14 днів з дати їх виникнення надати підтверджуючи документи щодо їх настання відповідно до чинного законодавства. П. 12.5 зазначено, що виникнення форс-мажорних обставин не є підставою для відмови споживача від оплати постачальнику послуг, які були надані до їх виникнення.

Однак відповідачем відповідно до вказаних вище умов договору не надано доказів повідомлення позивача про виникнення форс-мажорних обставин, а тому посилання позивача на неможливість своєчасного виконання своїх зобов`язань за договором у зв`язку з форс-мажорними обставинами є необґрунтованим та не підтверджено належними доказами.

Також слід зазначити, що згідно ч. 1 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати», Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності. Регламентом засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженим рішенням президії ТПП України від 15.07.2014 № 40 (3) (далі регламент) встановлено єдиний порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) в системі ТПП України (п.п. 1.1 п. 1 регламента).

Відповідно до пп. 3.3 п. 3 регламенту, сертифікат (в певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі - сертифікат) - документ встановленої ТПП України форми, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим регламентом.

Отже, чинним регламентом не передбачено засвідчення настання форс-мажорних обставин у формі листа, тому відсутні підстави вважати невиконання споживачем умов договору такими, що сталися внаслідок обставин непереборної сили.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України). Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку, як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими наданими доказами, не спростованими відповідачем, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір у цій справі покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. 12, 13, 46, 73, 74, 76-79, 129, 231, 232, 233, 236 - 241, 256 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Закрити провадження у справі в частині заявленої до стягнення суми основної заборгованості за спожиту електричну енергію за січень 2023, березень 2023, червень 2023 року за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 51559 від 01.01.2019 у сумі 5 870, 12 грн.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" (61202, м. Харків, вул. Ахсарова, 2, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61057, м. Харків, вул. Гоголя, 10, ) - 3% річних за період з 18 листопада 2022 по 31 серпня 2023 у сумі 384, 34 грн, інфляційні втрати за період з січня 2023 по липень 2023 у сумі 722, 14 грн та 2 684, 00 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" (61057, м. Харків, вул. Гоголя, 10, ).

Відповідач - Дочірнє підприємство "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" (61202, м. Харків, вул. Ахсарова, 2, ).

Повне рішення складено 28.06.2024.

Суддя Р.М. Аюпова

справа № 922/5346/23