ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"06" червня 2024 р. Справа № 911/287/24

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарантована Оптимізація Енергетичних Ресурсів", 58005, Чернівецька область, Чернівецький район, місто Чернівці, вулиця Головна, будинок 187

до Інституту механіки та автоматики агропромислового виробництва Національної академії аграрних наук України, 08631, Київська область, Фастівський район, селище міського типу Глеваха, вулиця Вокзальна, будинок 11/1

про стягнення 194 662, 10 грн за договором про постачання електричної енергії споживачу № 1306 від 13.06.2023

суддя Н.Г. Шевчук

секретар судового засідання М.Г. Байдрелова

за участю представників сторін:

від позивача: Гетьман Н.О.;

від відповідача: Богонос В.А.

суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Гарантована Оптимізація Енергетичних Ресурсів" звернулося до Господарського суду Київської області через підсистему "Електронний суд" з позовом до Інституту механіки та автоматики агропромислового виробництва Національної академії аграрних наук України про стягнення 194 662, 10 грн заборгованості, з яких 190 820, 64 грн основна заборгованість та 3 841, 46 грн інфляційні втрати, у зв`язку із неналежним виконанням умов договору про постачання електричної енергії споживачу № 1306 від 13.06.2023 та додаткових угод до нього.

Господарський суд Київської області ухвалою від 05.02.2024 відкрив провадження у справі № 911/287/24, постановив здійснювати розгляд справи відповідно до приписів статті 252 Господарського процесуального кодексу України за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами та встановив сторонам строк для подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Означеною ухвалою суд також повідомив відповідачу про строк подачі до суду відзиву на позовну заяву.

19 лютого 2024 року через підсистему "Електронний суд" відповідач надіслав відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Господарський суд Київської області ухвалою від 19.02.2024 задовольнив клопотання Інституту механіки та автоматики агропромислового виробництва Національної академії аграрних наук України та призначив перше судове засідання на 21.03.2024.

28 лютого 2024 року Інститут механіки та автоматики агропромислового виробництва Національної академії аграрних наук України через підсистему "Електронний суд" надіслав заперечення (на відповідь на відзив), тоді як відповідь на відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарантована Оптимізація Енергетичних Ресурсів" сформована останнім в підсистемі "Електронний суд" 23.02.2024 та надіслана до суду і зареєстрована канцелярією суду лише 21.03.2024.

Водночас судом долучено до матеріалів справи всі подані сторонами заяви по суті.

24 квітня 2024 року через підсистему "Електронний суд" позивач надіслав клопотання про долучення доказів, а саме виконаний останнім розрахунок заборгованості за договором про постачання електричної енергії споживачу № 1306 від 13.06.2023.

Частиною восьмою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Враховуючи достатність в матеріалах справи доказів для повного, всебічного та об`єктивного розгляду спору по суті, у судовому засіданні 06.06.2024 суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд

установив:

13 червня 2023 року між Інститутом механіки та автоматики агропромислового виробництва Національної академії аграрних наук України (надалі також Споживач, ІМА АПВ НААН України) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гарантована Оптимізація Енергетичних Ресурсів" (надалі також Постачальник, ТОВ "ГОЕР") укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № 1306 (надалі Договір).

Відповідно до пункту 2.1 Договору постачальник продає електричну енергію (код за ДК 021:20-5 Електрична енергія) споживачу, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити отриману електричну енергію на умовах цього Договору.

Обсяг постачання електричної енергії за цим договором становить 700 000 кВт/год (пункт 2.2 Договору).

Пунктом 3.1 Договору визначено, що постачання електричної енергії споживачу здійснюється постачальником згідно з поданою споживачем заявою згідно з Додатком № 1 до даного Договору. Постачальник зобов`язаний здійснювати постачання електричної енергії по всіх зазначених у заяві споживача об`єктах.

Згідно Додатку № 1 до Договору (заява-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу) та Додатку А до Додатку № 1 (перелік обкатів (точок) підключення) об`єкт енергопостачання адміністративна будівля і виробничі корпуси Інституту механіки та автоматики агропромислового виробництва Національної академії аграрних наук України, розташовані за адресою: вул. Вокзальна, 11/1, смт Глеваха, Фастівський р-н, Київська обл., 08631, Україна; ЕІС-код точки комерційного обліку: 62Z905, 62Z158, 62Z21Y, 62Z911, 62Z538.

Відповідно до пунктів 5.1, 5.5, 5.6, 5.7, 5.8, 5.9 Договору ціна за 1 кВт/год електричної енергії за цим Договором становить 3, 971428 грн, в т.ч. ПДВ 0, 66190466 грн.

Ціна електричної енергії включає в себе вартість послуг оператора системи передачі щодо надання послуг з передачі електричної енергії, що становить 0, 43025 грн за 1 кВт/год без ПДВ.

Ціна електричної енергії не включає вартість послуг з розподілу електричної енергії, технічного обслуговування, комерційного обліку. Зазначені послуги оплачуються споживачем самостійно.

Ціна за одиницю товару може змінюватися у випадках, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі" та іншими підзаконними актами.

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Станом на останній календарний день розрахункового періоду постачальником складається Акт приймання-передачі електричної енергії та протягом 5 (п`яти) робочих днів надається споживачу. Споживач зобов`язаний розглянути та підписати зазначений Акт у строк, що не перевищує 5 (п`ять) робочих днів, або дати вмотивовану відмову від підписання такого Акта у цей же строк.

Оплата товару здійснюється споживачем протягом 10 (десяти) робочих днів від дати підписання Акта приймання-передачі електричної енергії (далі Акт) у формі оплати за фактично спожитий товар відповідно до даних комерційного обліку, на підставі Акта, який формується постачальником відповідно до п. 4.14 та п. 4.31 ПРРЕЕ.

Оплата вартості товару за цим Договором здійснюється споживачем винятково шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок постачальника із спеціальним режимом використання (далі Спецрахунок).

Відповідно до пункту 13.1 Договору останній набирає чинності з моменту підписання сторонами, скріплення печатками сторін (за наявності) і діє до 31.12.2023 включно, а в частині постачання електричної енергії з 01.07.2023 до 31.12.2023, а щодо проведення розрахунків до їх повного здійснення.

У відповідності до положень пунктів 13.7, 13.8, 13.9 Договору зміни до Договору можуть бути внесені лише за домовленістю сторін, що оформлюється додатковою угодою до Договору, за винятком випадків, передбачених Договором.

Додаткові угоди та додатки до Договору є його невід`ємними частинами і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у спосіб та формі, передбаченими Договором.

У разі надання у встановленому порядку постачальником споживачу повідомлення про зміни умов цього Договору (у тому числі зміну ціни), що викликані змінами регульованих складових ціни (тарифу на послуги з передачі електричної енергії, тарифу на розподіл електричної енергії) та/або змінами в нормативно-правових актах щодо формування цієї ціни або умов постачання електричної енергії, або зміною середньозважених цін на електричну енергію на ринку "на добу наперед", цей Договір вважається із зазначеної в повідомленні дати зміни його умов:

розірваним (без штрафних санкцій) за ініціативою споживача у разі надання постачальнику письмової заяви споживача про незгоду / неприйняття змін;

зміненим на запропонованих постачальником умовах якщо споживач не надав постачальнику письмову заяву про незгоду / неприйняття змін.

Також до Договору підписана Комерційна пропозиція, що є Додатком № 2 до Договору.

Пунктом 8 Комерційної пропозиції встановлено, що зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разі коливання середньозважених цін такого товару на ринку, що відбулося з подачі пропозиції про закупівлю (під час подачі пропозиції до уваги бралась середньозважена ціна на ринку РДН, яка склалась за повний місяць травня 2023 року) або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку у місяць, в якому виникло таке коливання (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення. Сторони погоджуються, що документальним підтвердженням можуть бути знімки екрану з сайту ДП "Оператор ринку" https://www.oree.com.ua/. Сторони погоджуються, що ст. 631 Цивільного кодексу України може застосовуватися до відносин, які виникли з моменту початку дії договору, та не поширює свою дію до відносин, які виникли до моменту початку дії такого договору.

Договір разом із Додатками до нього підписані між сторонами та скріплені печатками товариств.

Позивач у позові зазначає, що відповідно до постанови НКРЕКП № 1788 від 21.12.2022 вартість послуг оператора системи передачі щодо надання послуг з передачі електричної енергії у період з 1 квітня 2023 року по 30 червня 2023 року (включно) становила 0,43025 грн за 1кВт/год без ПДВ, а починаючи з 01 липня 2023 року по 31 грудня 2023 року (включно) вартість послуг оператора системи передачі щодо надання послуг з передачі електричної енергії складала 0,48510 грн за 1кВт/год без ПДВ.

Враховуючи це, позивач звернувся до відповідача з листом від 30.06.2023 № 854, в якому просив підписати Додаткову угоду до договору про постачання електричної енергії споживачу № 1306 від 13.06.2023 з метою внесення змін в частині зміни ціни за 1 кВТ/год. Проєкт додаткової угоди разом із копією постанови НКРЕКП № 1788 від 21.12.2022 були долучені до листа № 854.

10 липня 2023 року між Інститутом механіки та автоматики агропромислового виробництва Національної академії аграрних наук України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гарантована Оптимізація Енергетичних Ресурсів" укладено Додаткову угоду № 1 до Договору, якою сторони домовилися внести зміни в пункт 5.1 Договору та викласти його в наступній редакції: "ціна за 1 кВт/год електричної енергії за цим Договором становить 4, 03724 грн, в т.ч. ПДВ 0, 6728733 грн. Ціна електричної енергії включає в себе вартість послуг оператора системи передачі щодо надання послуг з передачі електричної енергії, що становить 0, 4851 грн за 1 кВт/год без ПДВ. Ціна електричної енергії не включає вартість послуг з розподілу електричної енергії, технічного обслуговування, комерційного обліку. Зазначені послуги оплачуються споживачем самостійно". Також Додатковою угодою зменшено обсяг постачання електричної енергії за Договором до 688 589, 23 кВт/год. Водночас пунктом 7 Додаткової угоди № 1 від 10.07.2023 сторони погодили, що ця Додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання уповноваженими представниками сторін, та з урахуванням положень ст. 631 ЦКУ, поширює свою дію на відносини з 01.07.2023.

До того ж, як стверджує позивач у позові, на момент укладення договору, 13.06.2023, застосовувалась ціна за одиницю товару, яка розраховувалась на основі середньозважених цін РДН, які склались за травень 2023, та яка становила 2867, 02 грн/МВт.год без ПДВ. Проте, під час виконання договору, середньозважена ціна РДН за липень та серпень 2023 року зросла, та склала 3669, 87 грн/МВт.год та 4 162, 23 грн/МВт.год без ПДВ відповідно (скріншоти результатів торгів на ринку "на добу наперед" та внутрішньодобовому ринку ДП "Оператор ринку" додано позивачем до матеріалів позову).

Відтак, за доводами позивача, відбулося збільшення середньозважених цін РДН липня та серпня 2023 року в порівнянні з середньозваженими цінами РДН травня 2023 року на 28 % та 45 % відповідно.

У зв`язку з цим позивач 02.08.2023 направив відповідачу лист вих. № 949 з повідомленням про необхідність внесення змін до умов Договору, що обумовлена зміною середньозважених цін на електричну енергію на ринку "на добу наперед" за відповідний розрахунковий період (липень місяць), та проєкт відповідної Додаткової угоди № 2.

Означена Додаткова угода передбачала внесення змін до пункту 5.1 Договору, встановлення ціни за 1 кВт/год. електричної енергії в розмірі 5, 00467 грн та зменшення обсягу постачання електричної енергії до 555 481, 18 кВт/год., а також передбачала з урахуванням положень ст. 631 ЦКУ поширення своєї дії на відносини з 01.07.2023.

До листа № 949 від 02.08.2023 була також додана довідка Чернівецької торговельно-промислової палати за № 1000/5 від 31.07.2023 про зміну середньозваженої ціни електричної енергії в торговій зоні ОЕС України на ринку "на добу наперед" (РДН) за липень 2023 року у порівнянні з середньозваженою ціною за травень 2023 року, у відсотковому вираженні.

У відповідь на лист позивача № 949 від 02.08.2023 відповідач надіслав лист-відповідь № 299 від 09.08.2023, в якій зазначив, що така пропозиція є неприйнятною та суперечить законодавству України, а дії позивача порушують вимоги Закону України "Про ринок електричної енергії" та постанови НКРЕКП. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив наступне: «…електропостачальник має у чіткий та прозорий спосіб інформувати своїх споживачів про зміну будь-яких умов договору постачання електричної енергії споживачу не пізніше ніж за 20 днів до їх застосування з урахуванням інформації про право споживача розірвати договір… Всупереч зазначеним імперативним нормам, Ви пропонуєте змінити ціну енергії електричної з 1 липня 2023 року, хоча повинні запропонувати зміну ціни на майбутнє, але не раніше ніж 20 днів з моменту отримання споживачем, тобто Інститутом, повідомлення. … На підставі наведеного, керуючись Законом України "Про публічні закупівлі", Законом України "Про ринок електричної енергії" та постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 Інститут механіки та автоматики агропромислового виробництва Національної академії аграрних наук України повідомляє Вас про відмову у внесенні змін до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 1306 від 13.06.2023 шляхом укладення Додаткової угоди № 2».

У зв`язку із подальшим зростанням середньозваженої ціни електричної енергії на РДН протягом серпня місяця, 10.08.2023 позивач знову звернувся до відповідача з листом-повідомленням вих. № 1001 про необхідність внесення змін до умов Договору.

В подальшому, 05.09.2023 позивач знову направив відповідачу лист вих. № 1117, в якому просив підписати Додаткову угоду № 2, у зв`язку із необхідністю внесення змін до умов Договору, що обумовлена черговою зміною середньозважених цін на електричну енергію на ринку "на добу наперед" за відповідний розрахунковий період (серпень місяць), проєкт якої долучено до листа.

Означена додаткова угода (Додаткова угода № 2) передбачала внесення змін до пункту 5.1 Договору, встановлення ціни за 1 кВт/год електричної енергії в розмірі 5, 59826 грн, зменшення обсягу постачання електричної енергії до 496 582,86 кВт/год., а також передбачала з урахуванням положень ст. 631 ЦКУ, поширення своєї дії на відносини з 01.08.2023 року.

До листа була додана довідка позивача про зміну середньозваженої ціни електричної енергії в торговій зоні ОЕС України на ринку "на добу наперед" (РДН) за серпень 2023 року у порівнянні з середньозваженою ціною за травень 2023 року, у відсотковому вираженні та скріншоти результатів торгів на ринку "на добу наперед" та внутрішньодобовому ринку ДП "Оператор ринку".

Позивач зазначає, що відповідач у відповідь на лист позивача № 1117 від 05.09.2023 надіслав лист № 344 від 07.09.2023, в якому повідомив про відмову в укладенні додаткової угоди (збільшення ціни) та зазначив, що ненадання належним чином оформлених актів унеможливлює здійснення оплати, оскільки кошти сплачуються через Державну казначейську службу України.

На підставі викладеного позивач, посилаючись на умови Комерційної пропозиції та пункт 13.9 Договору, зауважує, що відповідач не підписав направлену йому листом від 05.09.2023 Додаткову угоду № 2, а оскільки відповідач не направив позивачу повідомлення про дострокове розірвання договору про постачання електричної енергії від 13.06.2023 № 1306, у зв`язку з непогодженням нових умов Договору стосовно ціни товару, позивач вважає, що відповідач погодив нові умови Договору.

Враховуючи наведене, позивач здійснив нарахування вартості спожитої відповідачем в липні 2023 року електричної енергії, виходячи із ціни на електричну енергію, яка визначена умовами договору № 1306 про постачання електричної енергії від 13.06.2023 в редакції Додаткової угоди № 1 від 10.07.2023; нарахування вартості спожитої відповідачем електричної енергії в серпні 2023 року та у період з 01 по 03 вересня 2023 року позивач здійснив виходячи з ціни на електричну енергію, яка визначена умовами договору № 1306 про постачання електричної енергії від 13.06.2023 в редакції Додаткової угоди № 2, що направлена відповідачу 05.09.2023 листом за вихідним № 1117.

На виконання умов договору позивачем складено та направлено відповідачу акти прийому-передачі товарної продукції № 620 від 30.08.2023 на суму 230 425, 43 грн; № 777 від 31.08.2023 на суму 373 862, 46 грн та № 869 від 30.09.2023 на суму 47 383, 61 грн (копії долучені до матеріалів позову).

Як зазначає позивач, листом № 298 від 09.08.2023 відповідач відмовив у підписанні акта прийому-передачі товарної продукції № 620, що надійшов останньому 09.08.2023, листом № 323 від 24.08.2023 відповідач відмовив у підписанні акта прийому-передачі товарної продукції № 620, отриманого 18.08.2023, листом № 345 від 08.09.2023 відмовив у підписанні акта прийому-передачі товарної продукції № 777 від 31.08.2023. Відповідач відмовляв у підписання означених актів у зв`язку із неправильними (помилковими) відомостями щодо надання послуг з постачання електричної енергії.

У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань з боку споживача щодо оплати спожитої електричної енергії позивач, керуючись пунктом 3.2.15 ПРРЕЕ, 14.08.2023 надіслав повідомлення до відповідача за вих. № 995 про закінчення дії договору про постачання електричної енергії зі споживачем з 03.09.2023.

Звертаючись з означеним позовом до суду позивач зазначив, що загалом, за період з 01.07.2023 по 03.09.2023, відповідач спожив 132 321 кВт/год електричної енергії на загальну суму 651 671, 50 грн, з яких сплачено лише 460 850, 86 грн, відтак станом на 30.09.2023 за відповідачем наявна заборгованість за отриману електричну енергію в сумі 190 820, 64 грн.

Відповідач не заперечує щодо викладених обставин справи, натомість зауважує на такому:

відповідач висловлював незгоду у підписанні Додаткових угод (зокрема надісланих разом із листами № 949 та № 1117) із внесення змін до Договору в частині збільшення ціни за 1 кВт/год та звертав увагу позивача на те, що повідомлення про зміну ціни повинні бути зроблені не пізніше ніж 20 днів до їх застосування. Крім того, відповідач вказував на необхідності порівнювати збільшення ціни відносно останньої зміни ціни, яка була змінена Додатковою угодою № 1 від 10.07.2023, а не станом на момент укладення Договору;

09.08.2023 відповідачем було отримано від позивача акт прийому-передачі № 620 (без дати) за активну електроенергію за липень 2023 року в кількості 73 082 кВт/год за ціною 4, 170558 грн за 1 кВт/год на загальну суму 365 701, 21 грн, в підписанні якого відповідач в порядку пункту 5.7 Договору відмовив з посиланням на те, що в акті вказана завищена ціна за електричну енергію та зазначено неправильний обсяг спожитої електроенергії (лист № 298 від 09.08.2023). В подальшому позивач повторно надіслав відповідачу акт № 620 (без дати) за спожиту електричну енергію в липні 2023 року, при цьому виправивши кількість поставленої електроенергії з 73 072 кВт/год. на 57 075 кВт/год., однак ціну залишив ту саму 4, 170558 грн за 1 кВт/год, в підписанні якого відповідач так само відмовив (лист № 323 від 24.08.2023). Відмова мотивована завищенням ціни за 1 кВт/год. Зрештою ТОВ "ГОЕР" визнало допущені ним помилки, як в частині кількості поставленої електричної енергії, так і в частині ціни, та склало акт прийому-передачі товарної продукції № 620 за активну електроенергію за липень 2023 року в кількості 57 075 кВт за ціною 3, 364366 грн на загальну суму 230 425,43 грн, який було підписано 30.08.2023 та оплачено відповідачем у визначені Договором строки;

незважаючи на суперечки, які виникли між сторонами щодо підписання акта № 620 від 30.08.2023, позивач надіслав відповідачу акти прийому-передачі товарної продукції № 777 від 31.08.2023 за серпень 2023 року та № 869 від 30.09.2023 за вересень 2023 року (з 01 по 03 вересня включно) із сумами за електричну енергію, визначеними за ціною 4, 66521 грн за 1 кВт/год без ПДВ (5, 59826 грн за 1 кВт/год з ПДВ), у відповідь на які відповідач надіслав відмови у їх підписанні із тих же мотивів;

відповідач, посилаючись на положення пункту 4 частини третьої статті 57, пункт 11 частини першої статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії", пункти 3.1.1, підпункт 21 пункту 5.2.2, підпункт 18 пункту 5.5.1, пункт 6.1.9 ПРРЕЕ, стверджує, що ТОВ "ГОЕР" зобов`язане було направити ІМА АПВ НААН України повідомлення (лист) про зміну ціни, в якому обов`язково вказати дату, з якої буде змінено ціну, і таке повідомлення повинно було бути здійснено не пізніше ніж за 20 днів до таких змін, а ІМА АПВ НААН України, в свою чергу, мав право бути повідомленим в цей строк та прийняти такі зміни або відмовитись від них;

із аналізу положень пункту 13.9 Договору та пункту 3.2.4 ПРРЕЕ відповідач робить висновок, що з метою дотримання положень договору та спеціальних норм законодавства постачальник зобов`язаний направити споживачу повідомлення (а не додаткову угоду) про зміну ціни у строк не пізніше ніж за 20 днів до її застосування, та вказати дату з якої буде застосовано таку зміну, а споживач, за умови дотримання постачальником порядку повідомлення, має право погодитись на ці зміни або відхилити їх. Однак, жоден із листів, які надсилав позивач, не відповідали вимогам, що ставляться законодавством до повідомлення споживача про зміну умов договору, зокрема, в листах № 949 від 02.08.2023 та № 1117 від 05.09.2023 не вказано з якої дати будуть застосовані нові ціни. Варто також зазначити, що дата застосування нової ціни повинна бути зазначена саме в повідомленні, а не в проєкті додаткової угоди, укладення якої взагалі може не відбутись в силу п.13.9. Договору та п. 3.2.4. ПРРЕЕ;

відповідач твердить, що лист ТОВ "ГОЕР" від 10.08.2023 № 1001, який додано позивачем до позову, він не отримував;

відповідач зазначає, що позивач з посиланням на пункт 13.9 Договору стверджує, що відповідач повинен був подати повідомлення про розірвання договору, однак, вказане положення Договору передбачає подання споживачем письмової заяви про незгоду / неприйняття запропонованих змін, що й вчинялось відповідачем, а не повідомлення про розірвання Договору;

відповідач вважає, що твердження позивача про застосування цін за електроенергію із автоматичним застосуванням положень статті 631 Цивільного кодексу України є помилковим, оскільки це є правом, а не обов`язком сторін Договору;

відповідно до підпункту 2 пункту 19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою КМУ від 12.10.2022 № 1178 (в редакції постанови КМУ від 12.05.2023 № 471) істотні умови договору про закупівлю, укладеного відповідно до пунктів 10 і 13 (крім підпунктів 13 та 15 пункту 13) цих особливостей, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення. Аналогічне положення міститься в Комерційній пропозиції, яка є додатком до Договору. Отже зважаючи на те, що Додатковою угодою № 1 від 10.07.2023 були внесені зміни до Договору в частині ціни, то відповідно й за основу для розрахунку коливань цін на ринку постачальник повинен був брати середньозважену ціну на ринку в липні 2023 року та розраховувати збільшення ціни, виходячи з ціни зазначеної в додатковій угоді, тоді як позивач брав для розрахунку середньозважену ціну за травень 2023 року;

за наданим конрозрахунком заборгованості відповідач визнає залишок заборгованості за договором про постачання електричної енергії споживачу № 1306 від 13.06.2023 у розмірі 73 360, 73 грн, оскільки кількість поставленої електричної енергії, як зазначає позивач, що не заперечується відповідачем, становить 132 321 кВт, за вартістю обумовленою Додатковою угодою № 1 від 10.07.2023 (4, 03724 грн за 1 кВт/год) становить 534 211, 59 грн, з яких 460 850, 86 грн відповідачем сплачено, що не заперечується позивачем. Однак відповідач вважає, що строк оплати суми у розмірі 73 360, 73 грн не настав, оскільки позивачем не було надано відповідачу належно оформлених актів приймання-передачі електроенергії, що унеможливило оплату за спожиту електроенергію.

На підставі викладеного відповідач просить закрити провадження у справі в частині вимог про стягнення 73 360, 73 грн з підстав відсутності предмета спору, а в іншій частині позову відмовити.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд дійшов таких висновків.

Згідно із нормами статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статей 625, 628, 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 Цивільного кодексу України, частина перша статті 173 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України, яка кореспондується зі статтею 180 Господарського кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною третьою статті 180 Господарського кодексу України визначено, що при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Як вбачається із матеріалів справи, 13.06.2023 між позивачем та відповідачем було укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № 1306, за яким постачальник продає споживачу електричну енергію з 01.07.2023 по 31.12.2023 на умовах комерційної пропозиції постачальника, яка є Додатком № 2 до Договору. В подальшому між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду № 1 від 10.07.2023, згідно із якою було збільшено ціну за одиницю товару та відповідно зменшено обсяг постачання електричної енергії. Водночас дія договору закінчилася 03.09.2023, у зв`язку із достроковим його розірванням за ініціативою електропостачальника, згідно повідомлення від 14.08.2023 № 995, надісланого в порядку пункту 3.2.15 ПРРЕЕ, що не заперечується сторонами.

Відповідно до положень частин першої, другої статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Судом встановлено, що сторони уклали договір за результатами проведених торгів на виконання вимог Закону Україні "Про публічні закупівлі" (далі Закон № 922-VIII), який установлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади.

Суд зазначає, що за загальним правилом істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі (частина п`ята статті 41 Закону № 922-VIII). Однак вказана норма передбачає випадки, при яких допускається зміна істотних умов договору про закупівлю.

Згідно із пунктом 7 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", а також пункту 19 постанови Кабінету Міністрів України № 1178 від 21.10.2022 "Особливості здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування" є можливим погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення.

У відповідності до положень пунктів 13.7, 13.9 Договору зміни до Договору можуть бути внесені лише за домовленістю сторін, що оформлюється додатковою угодою до Договору, за винятком випадків, передбачених Договором.

У разі надання у встановленому порядку постачальником споживачу повідомлення про зміни умов цього Договору (у тому числі зміну ціни), що викликані змінами регульованих складових ціни (тарифу на послуги з передачі електричної енергії, тарифу на розподіл електричної енергії) та/або змінами в нормативно-правових актах щодо формування цієї ціни або умов постачання електричної енергії, або зміною середньозважених цін на електричну енергію на ринку "на добу наперед", цей Договір вважається зі зазначеної в повідомленні дати зміни його умов:

розірваним (без штрафних санкцій) за ініціативою споживача у разі надання постачальнику письмової заяви споживача про незгоду / неприйняття змін;

зміненим на запропонованих постачальником умовах якщо споживач не надав постачальнику письмову заяву про незгоду / неприйняття змін.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 57 Закону України "Про ринок електричної енергії" та пункту 3.1.1, підпункту 21 пункту 5.2.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (надалі також ПРРЕЕ), електропостачальник зобов`язаний у чіткий та прозорий спосіб інформувати своїх споживачів про зміну будь-яких умов договору постачання електричної енергії споживачу не пізніше ніж за 20 днів до їх застосування з урахуванням інформації про право споживача розірвати договір.

Електропостачальники зобов`язані повідомляти споживачів в порядку, встановленому законом, про будь-яке збільшення ціни і про їхнє право припинити дію договору, якщо вони не приймають нові умови.

Згідно із пунктом 11 частини першої статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії", підпункту 18 пункту 5.5.1 ПРРЕЕ та пункту 6.1.9 Договору споживач має право отримувати від електропостачальника повідомлення про його наміри внести зміни до будь-яких умов договору постачання електричної енергії споживачу не пізніше ніж за 20 календарних днів до внесення та у разі незгоди із запропонованими змінами розірвати договір з електропостачальником у визначеному договором порядку.

Статтею 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено права та обов`язки споживача. Споживач має право: отримувати від відповідного електропостачальника повідомлення про його наміри внести зміни до будь-яких умов договору постачання електричної енергії споживачу не пізніше ніж за 20 днів до внесення та у разі незгоди із запропонованими змінами розірвати договір з електропостачальником у визначеному договором порядку.

Судом встановлено, що після укладення Додаткової угоди № 1 від 10.07.2023 до Договору позивач звертався до споживача із пропозицією про зміну умов договору, зокрема листами № 949 від 02.08.2023 та № 1117 від 05.09.2023, до яких було долучено проєкти Додаткових угод з відповідними змінами.

Натомість відповідач своїм листом від 09.08.2023 № 299 висловив незгоду із внесенням змін до Договору, зокрема в частині збільшення ціни за 1 кВт/год., та звернув увагу позивача на те, що повідомлення про зміну ціни повинні бути зроблені не пізніше ніж за 20 днів до їх застосування.

Таким чином, відповідач листом від 09.08.2023 № 299 на лист позивача від 02.08.2023 № 949 відмовив у внесенні змін до Договору в частині зміни ціни договору.

Отже відповідачем було дотримано вимог укладеного між сторонами Договору, зокрема шляхом надання постачальнику письмової заяви споживача про незгоду / неприйняття відповідних змін.

Також листом від 05.09.2023 № 1117 фактично після припинення дії Договору ТОВ "ГОЕР" в черговий раз ініціювало питання внесення змін до Договору в частині збільшення ціни за 1 кВт/год електричної енергії до 5, 59826 грн та запропонувало укласти Додаткову угоду, у відповідь на який ІМА АПВ НААН листом від 07.09.2023 № 344 в черговий раз висловив незгоду з підвищенням ціни та відмовив в укладенні Додаткової угоди.

Відповідно до статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Отже ТОВ "ГОЕР" зобов`язане було направити ІМА АПВ НААН України повідомлення (лист) про зміну ціни, в якому в обов`язковому порядку вказати дату, з якої буде змінено ціну, і таке повідомлення повинне було бути здійснено не пізніше ніж за 20 днів до таких змін, а ІМА АПВ НААН, в свою чергу, мав право бути повідомленим в цей строк та прийняти такі зміни або відмовитись від них.

Однак позивачем вказаної процедури не дотримано, водночас ІМА АПВ НААН України у визначені строки відреагувало на всі листи позивача та щоразу вказувало на незгоду з підвищенням ціни, що за умови належного повідомлення (з дотриманням строку і зазначенням дати застосування нової ціни) свідчило б про розірвання договору з вказаної в такому повідомленні дати з ініціативи споживача. Однак, як вбачається з матеріалів справи Договір продовжував свою дію до 03.09.2023, оскільки листом від 14.08.2023 № 995 позивач із посиланням на пункт 3.2.15 ПРЕЕ надіслав ІМА АПВ НААН України повідомлення про закінчення Договору з 03.09.2023, тобто фактично позивач повідомив відповідача про розірвання договору з цієї дати та передачу споживача до постачальника "останньої надії".

Лист позивача від 10.08.2023 № 1001 суд не бере до уваги, оскільки доказів його надіслання відповідачу матеріали справи не містять.

Отже суд доходить висновку про помилковість тверджень позивача про те, що відповідач вважається таким, що погодив нові умови Договору, викладені в проєкті Додаткової угоди № 2, направленої відповідачу листом від 05.09.2023 № 1117.

Крім того, хибними є твердження позивача із посиланням на пункт 13.9 Договору, що відповідач повинен був подати повідомлення про розірвання договору, оскільки вказане положення договору передбачає подання споживачем письмової заяви про незгоду / неприйняття запропонованих змін, що й вчинялось відповідачем.

Отже, доказів укладення Додаткової угоди, у якій має бути зафіксована вартість електричної енергії та дата (період), з якого така вартість застосовується, матеріали справи не містять, окрім Додаткової угоди № 1 від 10.07.2023.

Оскільки одностороння зміна зобов`язання не допускається, а правомірність відмови позивача від укладення додаткової угоди не є предметом даного спору, у суду відсутня підстава для застосування іншого тарифу за електричну енергію, ніж того, що погоджений сторонами у Додатковій угоді № 1 від 10.07.2023 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 1306 від 13.06.2023 від 20.02.2023 року.

У відповідності до частини першої статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Згідно із частинами першою, другою статті 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Згідно із частинами шостою, сьомою статті 276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених / визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Відповідно до частини третьої статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" споживач зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; надавати постачальникам послуг комерційного обліку, з якими він уклав договір, доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії.

В силу положень статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як стверджується з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, ТОВ "ГОЕР" поставлено у 2023 році ІМА АПВ НААН України електричну енергію обсягом 132 321 кВт/год, а саме у липні 57 075 кВт/год, у серпні 66 782 кВт/год, у вересні 8 464 кВт/год.

Позивачем були виставлені відповідачу акти прийому-передачі товарної продукції та рахунки на оплату, зокрема акти: № 620 від 30.08.2023 на суму 230 425, 43 грн; № 777 від 31.08.2023 на суму 373 862, 46 грн та № 869 від 30.09.2023 на суму 47 383, 61 грн.

Спірними в даному випадку є акти № 777 від 31.08.2023 на суму 373 862, 46 грн та № 869 від 30.09.2023 на суму 47 383, 61 грн, оскільки відповідно до листів відповідача № 345 від 08.09.2023 та № 389 від 05.10.2023 останній відмовляв у підписанні означених актів (№ 777 та № 869) з підстав неправильності відомостей щодо ціни за 1 кВт/год.

Сторонами під час укладення Додаткової угоди № 1 від 10.07.2023 до договору визначено ціну за 1 кВт/год електричної енергії 4, 03724 грн в т.ч. ПДВ 0, 6728733 грн (тобто 3, 36 грн без ПДВ), тоді як в актах вказано 4, 66521 грн без ПДВ.

Отже, як встановлено судом, підстав для застосування іншого тарифу за електричну енергію, ніж того, що погоджений сторонами у Додатковій угоді № 1 від 10.07.2023 до Договору немає, таким чином враховуючи, що ТОВ "ГОЕР" поставило ІМА АПВ НААН України електричної енергії обсягом 132 321 кВт/год, суд здійснює перерахунок вартості поставленої електричної енергії за ціною, визначеною у Додатковій угоді № 1 від 10.07.2023 до Договору 4, 03724 грн, унаслідок чого суд доходить висновку, що у період липня вересня 2023 року відповідачу поставлено електричної енергії на загальну суму 534 211,63 грн.

Заразом, враховуючи, що 460 850, 86 грн ІМА АПВ НААН України сплачено на користь ТОВ "ГОЕР, що не заперечується позивачем, залишок поточної заборгованості ІМА АПВ НААН України перед ТОВ "ГОЕР" за Договором про постачання електричної енергії споживачу № 1306 від 13.06.2023 становить 73 360, 77 грн.

Відповідач визнає залишок заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 73 360, 73грн, однак вважає її такою, строк оплати якої не настав, оскільки позивачем не було надано відповідачу належно оформлених актів приймання-передачі електричної енергії та просить закрити провадження в цій частині, як передчасно заявлені позовні вимоги.

Суд зазначає, що умовами Договору визначено, що оплата товару здійснюється споживачем протягом 10 (десяти) робочих днів від дати підписання Акта приймання-передачі електричної енергії. Водночас споживач наділений правом надання вмотивованої відмови від підписання акта, що відповідачем і було зроблено стосовно актів № 777 від 31.08.2023 та № 869 від 30.09.2023. Підставою відмови у підписанні актів стало зазначення неправильної ціни товару.

Суд вважає обґрунтованою відмову відповідача від підписання актів приймання-передачі товарної продукції № 777 та № 869.

Оскільки підставою для оплати споживачем поставленої йому електричної енергії є саме підписані обома сторонами акти приймання-передачі, а відповідач правомірно відмовився від їх підписання по причині їх неналежного оформлення позивачем в частині визначення ціни та загальної вартості електричної енергії, то суд вважає, що відповідачем не було порушено договірні зобов`язання щодо строку оплати за спожиту електроенергію.

Водночас суд враховує, що споживач не заперечує споживання електричної енергії, зокрема щодо обсягів спожитої електроенергії, яка визначена у актах, а також підтверджується довідкою ДТЕК Київські регіональні електромережі від 03.11.2023 № 20-1-736 відповідачем зауважень не заявлялося, також суд бере до уваги, що строк дії договору про постачання електричної енергії споживачу № 1306 від 13.06.2023 закінчився, а тому суд керуючись принципом верховенства права, вважає, що строк виконання зобов`язання є таким, що настав з моменту звернення позивачем з означеним позовом до суду.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України), а в силу статті 629 названого Кодексу договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Враховуючи, що зобов`язання сторін за Договором не припинились у будь-який спосіб, передбачений статтями 598 - 609 Цивільного кодексу України, укладений між сторонами Договір на момент виникнення спірних правовідносин не було розірвано, не визнано його недійсним, тому, попри його розірвання з 03.09.2023, він зберігає чинність в частині проведення розрахунків за спірний період, а відтак має виконуватись.

За змістом пунктів 4.1, 4.2 ПРРЕЕ розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів. Послуги з розподілу або передачі електричної енергії оплачуються відповідно до умов договору споживача з електропостачальником або споживачем, або електропостачальником на зазначений у відповідних договорах поточний рахунок оператора системи.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Доказів виконання грошового зобов`язання в повному обсязі матеріали справи не містять.

Отже за висновком суду позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за розподілену електричну енергію у період з липня по вересень 2023 року є частково підтвердженою і такою, що підлягає задоволенню у розмірі 73 360, 77 грн.

З огляду на викладене підстав для закриття провадження у цій частині суд не вбачає.

Також позивач просить стягнути з відповідача 3 841, 46 грн інфляційних втрат за весь час прострочення.

Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

Частина перша статті 612 Цивільного кодексу України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи, що строк оплати за умовами Договору ставиться в залежність від моменту підписання актів приймання-передачі товарної продукції, зокрема № 777 та № 869, які відповідачем обґрунтовано не підписані, суд доходить висновку, що прострочення відповідачем виконання зобов`язання не настало, відповідно підстави для стягнення з відповідача заявлених позивачем інфляційних втрат відсутні.

Враховуючи встановлені судом обставини, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарантована Оптимізація Енергетичних Ресурсів" належить задовольнити частково.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржників та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до положень статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень статті 74 Господарського процесуального кодексу України. Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У даному випадку, дослідивши та оцінивши докази, наявні у матеріалах справи, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарантована Оптимізація Енергетичних Ресурсів" в частині стягнення з Інституту механіки та автоматики агропромислового виробництва Національної академії аграрних наук України 73 360, 77 грн заборгованості за договором про постачання електричної енергії споживачу № 1306 від 13.06.2023. В іншій частині вимог відмовити.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Задовольнити частково позовні вимоги.

2. Стягнути з Інституту механіки та автоматики агропромислового виробництва Національної академії аграрних наук України (08631, Київська область, Фастівський район, селище міського типу Глеваха, вулиця Вокзальна, будинок 11/1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарантована Оптимізація Енергетичних Ресурсів" (58005, Чернівецька область, Чернівецький район, місто Чернівці, вулиця Головна, будинок 187, ) 73 360 (сімдесят три тисячі триста шістдесят) грн 77 коп. основного боргу та 1 141 (одна тисяча сто сорок одна) грн 14 коп. судового збору.

3. Відмовити в іншій частині позовних вимог.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.Г. Шевчук

Повний текст рішення складено та підписано: 01.07.2024