ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.07.2024 м. Івано-ФранківськСправа № 909/453/24

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Неверовської Л. М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплоінвестсервіс", с. Зубра, 6-Б, Пустомитівський район, Львівська область, 81135

до відповідача: Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району, АДРЕСА_1

про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії у розмірі 591844,68 грн,

встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю "Теплоінвестсервіс" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії у розмірі 591844,68 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо оплати вартості послуг за постачання теплової енергії, внаслідок чого виник борг за поставлену теплову енергію у сумі 591844,68 грн.

Відповідач у відзиві на позов від 03.06.2024 (вх.№9119/24 від 03.06.2024) визнає позовні вимоги та зазначає про те, що Івано-Франківська КЕЧ району допустила заборгованість за поставлену теплову енергію у сумі 591 844,68 грн у зв`язку із відсутністю бюджетних коштів.

Обставини справи, дослідження доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Теплоінвестсервіс" (як енергопостачальником) та Івано-Франківською квартирно-експлуатаційною частиною району (як споживачем) укладено договір № 149 про закупівлю теплової енергії від 19.03.2024 на об`єм 431.2023 Гкал., згідно якого постачальник постачав у 2024 році від власного джерела теплову енергію, а споживач отримував та оплачував одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені договором.

Однак, як вказують сторони, передбаченого договором об`єму виявилося недостатньо до завершення опалювального періоду 2023-2024 років, а нового договору укладено не було, тому ТОВ "Теплоінвестсервіс" продовжувало постачати теплову енергію на бездоговірних умовах.

Позивачем поставлено 572,202 Гкал теплової енергії відповідачу, що підтверджується підписаними сторонами: актом надання послуг №42 від 10 квітня 2024 року, актом надання послуг №48 від 15 квітня 2024 року та актом звіряння взаємних розрахунків за період 01.01.24-25.04.2024.

Івано-Франківська квартирно-експлуатаційна частина району частково оплатила вартість фактично використаної теплової енергії - за 431,202 ГКал в сумі 1809963,03грн.

Отже, не оплаченою залишилася вартість поставленої теплової енергії за 141 Гкал у сумі 591844,68 грн.

Позовні вимоги відповідачем визнаються, про що вказано у відзиві на позов від 03.06.2024 (вх.№9119/24 від 03.06.2024).

Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.

За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання (ч. 1 ст. 714 ЦК України).

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами (ч. 2 ст. 714 ЦК України).

Відносини, пов`язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії регулюються Законом України "Про теплопостачання". Постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору (ст. 1 Закону України "Про теплопостачання").

Згідно з пунктом 1 частини 2 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Статтею 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується факт поставки позивачем 572,202 Гкал теплової енергії відповідачу та невиконання відповідачем зобов`язання з оплати 141 Гкал у сумі 591844,68 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 46 ГПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 191 ГПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі.

Таке визнання не суперечить нормам ГПК України та не порушує прав чи інтересів інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача боргу у розмірі 591844,68 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню повністю.

Судові витрати.

Склад та порядок розподілу судових витрат визначено Главою 8 Розділу I ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні з даним позовом до суду позивачем сплачено 8877,67 грн судового збору згідно з платіжною інструкцією №1843 від 10.05.2024.

Відповідно до ч.1 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Норму такого ж змісту викладено і у ч.3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

На підставі вищенаведеного, в порядку ч.1 ст. 130 ГПК України та ч.3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", слід повернути з Державного бюджету України 4438,84 грн судового збору Товариству з обмеженою відповідальністю "Теплоінвестсервіс".

У відповідності до ст.ст. 123, 129 ГПК України на відповідача покладається 4438,83 грн судового збору.

Керуючись статтями 74, 76-80, 86, 129, 191, 233, 236, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплоінвестсервіс" до Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії у розмірі 591844,68 грн, задовольнити.

Стягнути з Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району, АДРЕСА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплоінвестсервіс", с.Зубра, 6-Б, Пустомитівський район, Львівська область, 81135 (ідентифікаційний код 39880486) 591844 (п`ятсот дев`яносто одну тисячу вісімсот сорок чотири) грн 68 коп. боргу, 4438 (чотири тисячі чотириста тридцять вісім) грн 83 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Теплоінвестсервіс", с.Зубра, 6-Б, Пустомитівський район, Львівська область, 81135 (ідентифікаційний код 39880486) з Державного бюджету України 4438 (чотири тисячі чотириста тридцять вісім) грн 84 коп. судового збору, сплаченого згідно платіжної інструкції №1843 від 10.05.2024 на загальну суму 8877,67 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 05.07.2024.

Суддя Неверовська Л.М.