ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.06.2024м. СумиСправа № 920/313/24

Господарський суд Сумської області у складі судді Котельницької В.Л., розглянувши матеріали справи №920/313/24 у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін

за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України (вул. Госпітальна, буд. 12-г, м. Київ, 01001; код за )

в особі філії Сумське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України (вул. Британська, буд. 32, м. Суми, 40004; код за ЄДРПОУ ВП 09337356),

до відповідача фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ),

про стягнення 48392,21 грн

установив:

22.03.2024 позивач подав позов, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 15.10.2019 №114, що станом на 06.03.2024 становить 48392,21 грн та складається з: 37348,04 грн основного боргу (кредиту), 9493,22 грн прострочені проценти за користування кредитом, 349,80 грн 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 31,89 грн 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 1063,01 грн інфляційних втрат за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 106,25 грн інфляційні втрати за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Також позивач просить стягнути з відповідача 3028,00 грн судового збору.

26.03.2024 за електронним запитом суду сформований витяг з ЄДРПОУ, за яким відповідач ОСОБА_1 , з 02.08.2018 по 10.10.2023 був зареєстрований як фізична особа-підприємець з місцезнаходженням: АДРЕСА_2 .

26.03.2024 за електронним запитом суду до Єдиного державного демографічного реєстру сформована відповідь №509185, за якою ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвалою від 27.03.2024 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом семи днів з дня вручення даної ухвали, шляхом подання суду доказів направлення відповідачу копії позовної заяви з доданими документами відповідно до вимог ст. 172 ГПК України на адресу місцезнаходження відповідача за даними ЄДДР: ОСОБА_1 , АДРЕСА_4 .

28.03.2024 на виконання вимог ухвали від 27.03.2024 у справі №920/313/24 представник позивача подав супровідний лист №б/н б/д, яким надав докази направлення відповідачу копії позовної заяви з доданими документами відповідно до вимог ст. 172 ГПК України на адресу місцезнаходження відповідача за даними ЄДРПОУ: ОСОБА_1 , АДРЕСА_4 , зазначений доказ долучено до матеріалів справи.

Ухвалою від 29.03.2024 відкрито провадження у справі №920/313/24 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами; встановлено учасникам справи строки для надання заяв по суті справи.

01.04.2024 копія ухвали від 29.03.2024 у справі №920/313/24 надіслана на адресу відповідача - фізичної особи ОСОБА_1 , за даними ЄДРПОУ та ЄДДР ( АДРЕСА_1 ), 22.04.2024 повернута відділенням поштового зв`язку з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Для належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи 27.05.2024 суд повторно надіслав копію ухвали від 29.03.2024 у справі №920/313/24 на адресу відповідача - фізичної особи ОСОБА_1 , за даними ЄДРПОУ та ЄДДР ( АДРЕСА_1 ), але 06.06.2024 зазначена ухвала повернута відділенням поштового зв`язку з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до вимог частини 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з пунктами 3, 4, 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

При цьому, суд зауважує, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «адресат відмовився», «за закінченням терміну зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» і т.п., врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.12.2020 у справі № 902/1025/19 Верховний Суд звернув увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Враховуючи викладене вище, судом було вжито усіх належних заходів, щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, відтак, останній вважається повідомленим про розгляд справи належним чином.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами ч. 1 ст. 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений в праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі №920/313/24 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

За відсутності відзиву від відповідача суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи зазначене, беручи до уваги відсутність будь-яких клопотань сторін, у яких останні заперечували проти розгляду даної справи по суті, а також зважаючи на наявність в матеріалах справи всіх документів та доказів, необхідних для повного, всебічного та об`єктивного її розгляду і вирішення цього спору, суд дійшов висновку про можливість вирішення по суті наведеної справи, призначеної до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання), за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України в разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно із статтею 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими Господарським процесуальним кодексом України для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Ураховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки та подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам були створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами.

Судовий процес на виконання ч. 3 ст. 222 ГПК України не фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до статті 233 ГПК України рішення у справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

24.09.2019 ОСОБА_1 звернувся до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» із заявою на отримання кредиту фізичною особою-підприємцем, відповідно до якої просив надати кредит в розмірі 180000,00 грн строком на 36 місяців.

15.10.2019 між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України в особі філії Сумське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України (далі Позивач, Банк) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі Відповідач, Позичальник, Боржник) укладено кредитний договір №114 (далі Кредитний договір).

Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору Банк зобов`язався надати на умовах цього договору, а Позичальник зобов`язується отримати, належним чином використовувати та повернути в передбачені цим договором строки Кредит у розмірі, визначеному в статті 3 цього договору та сплатити проценти за користування Кредитом, комісійні винагороди та інші платежі в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п.3.1 та п. 3.2 Кредитного договору сума і валюта Кредиту становить 180000,00 грн, остаточним терміном повернення Кредиту - не пізніше 14.10.2022.

За пунктом 3.4.1 Кредитного договору процентна ставка є фіксованою та нараховується і сплачується в розмірі 30% річних.

Пунктом 3.4.5 Кредитного договору визначено, що проценти нараховуються щомісячно методом факт/факт на Основну суму боргу та за строк фактичного користування Кредитом, починаючи з дня видачі Кредиту включно, та до повного погашення Основної суми боргу за цим Договором. При нарахуванні процентів день видачі Кредиту приймається до розрахунку як 1 (один) повний день користування Кредитом, а день повернення Кредиту (його частини) до розрахунку процентів не включається.

Нараховані за період з дня видачі Кредиту або з першого числа звітного місяця по останнє число звітного місяця або по день погашення Позичальником Кредиту (або його частини) проценти сплачуються Позичальником не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, а в разі розірвання цього договору або настання остаточного терміну повернення Кредиту - одночасно з погашенням всієї Основної суми боргу (п.3.4.6 Кредитного договору).

Відповідно до п. 3.8 Кредитного договору, кредит надається в порядку та на умовах, передбачених цим договором, з рахунку для обліку Основної суми боргу в безготівковому порядку на Поточний рахунок Позичальника.

Згідно з п. 3.16. договору з метою виконання зобов`язання Позичальник, шляхом надання Банку розрахункового документу, направляє кошти на погашення заборгованості за цим Договором (крім випадку, коли погашення заборгованості здійснюється шляхом договірного списання Банком коштів з рахунку(ів) Позичальника). Таке погашення проводиться з використанням рахунку НОМЕР_2 (код Банку 337568) у валюті, що передбачена умовами цього Договору для кожного виду платежу та Банк зараховує зазначені кошти з вказаного рахунку на рахунок для обліку заборгованості Позичальника за відповідним Зобов`язанням. Підписанням цього Договору Позичальник доручає Банку здійснити зарахування коштів в погашення заборгованості Позичальника за відповідним Зобов`язанням в порядку (в черговості), визначеному п.3.17 цього Договору.

Відповідно до графіку платежів, що є додатком до Кредитного договору, Позичальник починаючи з 10 листопада 2019 року має сплачувати щомісячно по 5000,00 грн, останній платіж необхідно здійснити не пізніше 14 жовтня 2022 року.

15.10.2019 за меморіальним ордером № на рахунок Позичальника UA0558935| Банк перерахував 180000,00 грн з призначенням платежу «перерахування коштів згідно з КД №114 від 15.10.2019».

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що ФОП ОСОБА_1 отримав від Позивача кредит у сумі 180000,00 грн на умовах Кредитного договору шляхом зарахування кредиту на поточний рахунок відповідача.

Відповідно до матеріалів справи, Відповідач здійснив порушення умов Кредитного договору щодо своєчасної сплати заборгованості, у зв`язку з чим, відповідно до розрахунку, доданого до позову, на кінцеву дату повернення кредиту (14.10.2022) за Позичальником обраховувалась заборгованість в сумі 64315,92 грн основного боргу (кредиту) та 1614,19 грн прострочені проценти за користування кредитом.

Як зазначає позивач, з метою врегулювання заборгованості між Банком і Позичальником було проведено перемовини та досягнуто домовленості, що останній буде у найкоротші строки погасить залишок заборгованості. Спочатку позичальник виконував досягнутих домовленостей та погашав заборгованість, а саме ним було сплачено:

- 18.10.2022 - 9972,00 грн (8357,81 грн основного боргу (кредиту) та 1614,19 грн прострочені проценти за користування кредитом),

- 17.11.2022 - 10810,00 грн (9267,44 грн основного боргу (кредиту) та 1542,56 грн прострочені проценти за користування кредитом),

- 06.12.2022 - 9810,00 грн (805,78 грн основного боргу (кредиту) та 1273,15 грн прострочені проценти за користування кредитом),

- 16.01.2023 - 1813,00 грн (805,78 грн основного боргу (кредиту) та 1007,22 грн прострочені проценти за користування кредитом),

- 07.06.2023 - 2811,00 грн прострочені проценти за користування кредитом,

- 13.02.2024 - 900,00 грн прострочені проценти за користування кредитом.

Так як Позичальник не виконав своїх зобов`язань за Кредитним договором щодо своєчасного та повного повернення кредиту та процентів за користування кредитом, станом на 06.03.2024 заборгованість Відповідача перед позивачем за матеріалами справи склала 37348,04 грн основного боргу (кредиту) та 9493,22 грн прострочені проценти за користування кредитом. З огляду на зазначене Банк звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з Відповідача 37348,04 грн основного боргу (кредиту), 9493,22 грн прострочені проценти за користування кредитом, 349,80 грн 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 31,89 грн 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 1063,01 грн інфляційних втрат за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 106,25 грн інфляційні втрати за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом.

Факт повного виконання Банком своїх зобов`язань та факт невиконання позичальником зобов`язань за Кредитним договором підтверджується розрахунком заборгованості та виписками з рахунків обліку заборгованості, що додані до позову.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, акти цивільного законодавства, органів державної влади тощо. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастанна певної події.

Згідно з ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (Позичальник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від Позичальника виконання його обов`язку.

За положеннями ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у т.ч. Позичальник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у т.ч. кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтями 525, 526 ЦК України, що кореспондуються за змістом з положеннями ст. 193 ГК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У силу ст. ст. 599, 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Згідно з норми статті 612 цього Кодексу слідує, що Позичальник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Згідно з ст. 625 Цивільного кодексу, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується, що станом на 06.03.2024 заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 48392,21 грн та складається з: 37348,04 грн основного боргу (кредиту), 9493,22 грн прострочені проценти за користування кредитом, 349,80 грн 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 31,89 грн 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 1063,01 грн інфляційних втрат за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 106,25 грн інфляційні втрати за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. На підставі викладеного, враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання Відповідачем свого зобов`язання перед Банком за Кредитним договором, суд вважає зазначені позовні вимоги правомірними та обґрунтованими.

Відповідно до частини першої, третьої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною першою статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 ГПК України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України.

Згідно з ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що Позивачем доведено належними та допустимими доказами ті обставини, на які він посилався, як на підставу позову, у зв`язку з чим позовні вимоги задовольняються як законні та обґрунтовані та з Відповідача на користь Позивача за спірним Кредитним договором стягується 37348,04 грн основного боргу (кредиту), 9493,22 грн прострочених процентів за користування кредитом, 349,80 грн 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 31,89 грн 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 1063,01 грн інфляційних втрат за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 106,25 грн інфляційні втрати за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом

При ухваленні рішення в справі, суд, у тому числі, вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивачем у позові заявлено до стягнення з відповідача такі судові витрати як судовий збір в сумі 3028,00 грн, сплачений при зверненні з позовом за платіжною інструкцією №805 від 18.03.2024.

Нормою статті 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається: 1)у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, відповідно до ст. 129 ГПК України Позивачу за рахунок Відповідача відшкодовується 3028,00 грн судового збору.

Керуючись статтями 123, 129, 185, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України (вул. Госпітальна, буд. 12-г, м. Київ, 01001; код за ) в особі філії Сумського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України (вул. Британська, буд. 32, м.Суми, 40004; код за ЄДРПОУ ВП 09337356) заборгованість за кредитним договором від 15.10.2019 №114, що станом на 06.03.2024 становить 48392,21 грн (сорок вісім тисяч триста дев`яносто дві грн 21 коп.) та складається з: 37348,04 грн (тридцять сім тисяч триста сорок вісім грн 04 коп.) основного боргу (кредиту), 9493,22 грн (дев`ять тисяч чсотириста дев`яносто три грн 22 коп.) прострочених процентів за користування кредитом, 349,80 грн (триста сорок дев`ять грн 80 коп.) 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 31,89 грн (тридцять одна грн 89 коп.) 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 1063,01 грн (одна тисяча шістдесят три грн 01 коп.) інфляційних втрат за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 106,25 грн (сто шість грн 25 коп.) інфляційних втрат за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; а також 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім грн 00 коп.) судового збору.

3.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст. 256, ст. 257 ГПК України).

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 6 ГПК України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повний текст рішення в зв`язку з відпусткою судді Котельницької В.Л. складено та підписано 02.07.2024.

Суддя В.Л. Котельницька