28.06.2024Справа № 910/3070/21
до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )
про покладення субсидіарної відповідальності на колишнього кінцевого бенефіціарного власника боржника
у справі № 910/3070/21
Суддя Мандичев Д.В.
секретар судового засідання Улахли О.М.
Представники сторін:
від позивача - не з`явилися,
від відповідача - Кобзар О.В.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
На розгляді Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/3070/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Люнет" .
До Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Олімпікс" про покладення субсидіарної відповідальності на колишнього кінцевого бенефіціарного власника боржника, зокрема на ОСОБА_1 .
Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.05.2024 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Олімпікс" у задоволенні заяви про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на ОСОБА_1 .

До Господарського суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, в якій відповідач просить суд вирішити питання про розподіл судових витрат з надання професійно ї правничої допомоги у розмірі 15 000,00 грн. і покласти їх на Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Олімпікс".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.06.2024 розгляд заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення призначено у судовому засіданні на 28.06.2024.

Згідно з повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи ухвала Господарського суду міста Києва від 14.06.2024 про призначення вказаної заяви відповідача до розгляду доставлено до електронного кабінету Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Олімпікс» 14.06.2024 о 18:50.

Згідно з частиною 4 статті 244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов висновку про наступне.

14.03.2024 між відповідачем ОСОБА_1 , як замовником, та Кобзарем Олегом Вікторовичем (надалі - виконавець), який діє відповідно до Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №1270/10, виданим Київською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури (рішення КОКДКА від 30 жовтня 1997 року №43), укладено договір про надання професійної правничої допомоги (надалі - Договір).

Пунктом 1.1 Договору визначено, що Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе доручення Замовника надавати йому професійну правничу допомогу (послуги правового характеру) (далі - правнича допомога) в інтересах Замовника на умовах, передбачених цим Договором, а Замовник в свою чергу зобов`язується оплачувати надану правничу допомогу.

Відповідно до пункту 2.2 Договору певний вид правничої допомоги, якого потребує Замовник, зміст дій, які Виконавцю необхідно вчинити для надання такого виду допомоги, та інші відомості стосовно такого певного виду правничої допомоги сторонами визначатимуться окремо у кожному випадку, про що зазначатиметься у додатках до цього Договору.

Пунктами 5.1, 5.2 Договору визначено, що під терміном «винагорода» у тексті цього Договору сторони розуміють грошові кошти, які сплачується Замовником за надану йому правничу допомогу. За надання кожного виду правничої допомоги Замовник виплачує винагороду у розмірі та порядку, погоджених сторонами у кожному випадку окремо, про що сторони зазначатимуть у додатках до цього Договору.

У своєму відзиві на позовну заяву відповідач зазначив попередній (орієнтовний) розрахунком судових витрат, які він (відповідач) очікував понести у зв`язку із розглядом справи судом першої інстанції, а саме: відповідно до додатку 1 від 14 березня 2024 року до названого договору замовник ( ОСОБА_1 ) доручає, а виконавець ( Кобзар О.В. ) приймає на себе доручення замовника надавати йому професійну правничу допомогу (послуги правового характеру) (далі - правнича допомога) в суді першої інстанції (Господарському суду міста Києва) у судовій справі за позовною заявою ТОВ «Будівельна компанія «Олімпікс» до ОСОБА_1 про покладення субсидіарної відповідальності на колишнього кінцевого бенефіціарного власника боржника у справі № 910/3070/21 за заявою АТ «Асвіо Банк» до ТОВ «Люнет» про банкрутство, і за надання такої правничої допомоги виконавцю виплачуватиметься винагорода в розмірі 15000 (п`ятнадцяти тисяч) гривень 00 копійок, яка є фіксованою.

На підтвердження виконання умов договору з урахуванням додатка 1 до нього (надання професійної правничої допомоги в суді першої інстанції) відповідач та його представник склали та підписали 30.05.2024 року акт про прийняття результату наданої професійної правничої допомоги, яким визначено види правничої допомоги, яка була надана, кількість робочого часу, витраченого на її надання, а також розмір винагороди Виконавця за надану правничу допомогу - 15 000,00 грн.

Отже, до витрат відповідача ( ОСОБА_1 ) належать витрати на професійну правничу допомогу при підготовці до розгляду та розгляді даної справи в Господарському суді міста Києва у розмірі 15000 гривень 00 копійок, які підлягають розподілу відповідно до норм ГПК.

Положення статті 126 ГПК України передбачають, що для цілей розподілу судових витрат суд враховує: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18, від 21.01.2020 у справі № 916/2982/16, від 07.07.2020 у справі № 914/1002/19.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (частина 5 статті 126 ГПК України).

Частиною 6 статті 126 ГПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд наголошує, що застосування визначених у частині 4 статті 126 ГПК України критеріїв здійснюється судом за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.07.2019 у справі № 902/519/18, від 24.12.2019 у справі № 910/18954/17, від 07.07.2020 у справі № 914/1002/19, від 12.08.2020 у справі № 922/3422/18, від 21.01.2020 у справі № 916/2982/16.

Утім, жодних належних та допустимих доказів на обґрунтування неспівмірності заявлених відповідачем витрат позивачем до матеріалів справи не долучено.

Виходячи з аналізу положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При цьому адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).

У постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися із суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Дана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

Як слідує з погоджених відповідачем та адвокатом Кобзарем О.В. умов у додатку 1 до Договору про надання професійної правничої допомоги від 14.03.2024, розмір винагороди адвоката складає 15 000,00 грн. за надання професійної правничої допомоги (здійснення аналізу та дослідження переданих Замовником матеріалів (документів) для складення заяв як по суті, так і з процесуальних питань, клопотань, пояснень, тощо, представництво Замовника в Господарському суді міста Києва при розгляді справи, вчинення необхідних процесуальних дій, тощо) в суді першої інстанції (Господарському суді міста Києва) у судовій справі за позовною заявою ТОВ «Будівельна компанія «Олімпікс» до ОСОБА_1 про покладення субсидіарної відповідальності на колишнього кінцевого бенефіціарного власника боржника у справі № 910/3070/21 за заявою АТ «Асвіо Банк» до ТОВ «Люнет» про банкрутство для захисту прав та інтересів Замовника і його представництва при розгляді вказаної справи.

Отже, сторонами узгоджено вид та обсяг правової допомоги, що надається відповідачу адвокатом Кобзарем О.В. у справі № 910/3070/21, та фіксований розмір винагороди адвоката в сумі 15 000,00 грн., що відповідає вимогам статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Також, суд зауважує, що витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачена. Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, становить 15 000,00 грн.

Приписи пункту 2 частини 4 статті 129 ГПК України передбачають, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

За результатами розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Олімпікс" до ОСОБА_1 про покладення субсидіарної відповідальності на колишнього кінцевого бенефіціарного власника боржника рішенням Господарського суду міста Києва від 29.05.2024 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Олімпікс" у задоволенні заяви про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на ОСОБА_1 .

Таким чином, відповідно до положень статті 244 ГПК України, суд вирішив ухвалити додаткове рішення про стягнення з позивача понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 15 000,00 грн.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 221, 240, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Олімпікс" (01601, м. Київ, вул. Банкова, 2, ідентифікаційний номер 39288133) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Видати наказ.

Додаткове рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції в строки та порядку, передбаченому розділом ІV ГПК України.

Повний текст додаткового рішення складено 28.06.2024

Суддя Д.В. Мандичев