ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 року Черкаси справа №925/299/24

Господарський суд Черкаської області у складі судді Кучеренко О.І. із секретарем судового засідання Лисенко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (вул.Симона Петлюри, 25, м.Київ, 01032, ідентифікаційний код 00100227)

до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» (вул.Гоголя, 285, м.Черкаси, 18002, ідентифікаційний код 22800735)

про стягнення 92 549 293,63 грн,

за участю представниці позивача Батовська Т.І., адвокат (приймає участь в режимі відеоконференції),

06.03.2024 Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» звернулося у Господарський суд Черкаської області із позовом до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго», у якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання послуг з передачі електричної енергії №0530-02041 від 29.05.2019 (з урахуванням укладених до нього додаткових угод) у розмірі 92 549 293,63 грн, з яких: основний борг 90 726 927,44 грн, 3% річних 851 032,35 грн та інфляційні втрати у розмірі 971 333,84 грн. У позовній заяві позивач також просить суд стягнути з відповідача на свою користь судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 847 840,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за договором у частині своєчасної та повної оплати вартості наданих послуг та протягом вересня-грудня 2023 року послуги позивача не оплатив, внаслідок чого у відповідача наявна заборгованість у сумі 90 726 927,44 грн, за стягнення якої разом із нарахованими на нею річними та інфляційними позивач і звернувся з цим позовом до суду.

У своїй відповіді на відзив позивач зазначив, що на веб-сайті позивача та регулятора була відображена інформація на послуги з передачі електричної енергії за різні періоди 2023 року, що відповідає періодам надання послуги, заборгованість з оплати якої є предметом спору у цій справі. Розмір тарифу зазначений у кожному акті приймання-передачі послуги за спірний період, які

відповідач підписав. Ніяких заперечень чи зауважень щодо встановлених тарифів відповідач не викладав, запити щодо чинних тарифів не направляв. Пред`явлені позивачем до стягнення суми та періоди нарахувань річних та інфляційних втрат відповідають обставинам справи, чинному законодавству та судовій практиці. Позивач реалізував досудове врегулювання спору, направивши відповідачу вимогу про сплату заборгованості. Крім того, досудове врегулювання спору є правом, а не обов`язком у правовідносинах, що склалися між сторонами. Доданий відповідачем лист до свого відзиву свідчить про визнання відповідачем наявності у нього заборгованості, що спростовує його вимогу відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

22.03.2024 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Відзив мотивованим тим, що позивачем не було розміщено в мережі інтернет у триденний термін після затвердження регулятором тарифів на послуги з передачі електричної енергії, що стало причиною того, що на момент надання послуги, ціна договору була невизначеною згідно з діючим на момент надання послуги тарифом на послуги з передачі електричної енергії. Позивач також порушив свої зобов`язання за договором та не направив відповідачу письмове повідомлення із зазначенням суми заборгованості та кінцевого терміну її оплати. Відповідач вважає, що річні та інфляційні витрати повинні нараховуватися з моменту закінчення терміну оплати заборгованості, який вказаний у надісланому позивачем повідомленні. Відповідач зазначив, що позивач звернувся із цим позовом до суду, не намагаючись вирішити розбіжності між сторонами шляхом переговорів, оскільки вжиття досудового врегулювання спору передбачено нормами та положенням спеціального законодавства, зокрема типовим договором про надання послуг з передачі електричної енергії. Отже, за доводами відповідача, позивачем протиправно та без жодних належних доказів нарахована заборгованість за послуги з передачі електричної енергії за період з вересня до грудня 2023 року, та як наслідок річні та інфляційні витрати.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 08.03.2024 позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів, що підтверджують заперечення проти позову протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Підготовче засідання у справі призначено о 12 год 00 хв 02.04.2024.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 02.04.2024 підготовче засідання у справі відкладено до 11 год 00 хв 24.04.2024.

Протокольною ухвалою від 24.04.2024 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті о 14 год 30 хв 21.05.2024.

Протокольною ухвалою від 21.05.2024 суд оголосив перерву у судовому засіданні до 11 год 30 хв 12.06.2024.

Представниця позивача у судовому засіданні 12.06.2024 позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Відповідач (його представник) у судове засідання 12.06.2024 не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що є відомості у матеріалах справи. В день судового засідання, 12.06.2024 представник відповідача надіслав суду клопотання про відкладення судового засідання, у зв`язку із участю представника відповідача в іншому судовому засіданні.

Щодо клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, то Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на те, що повноваження щодо відкладення судового розгляду на підставі поданого учасниками судового процесу клопотання є дискреційними.

Судова дискреція щодо оцінки обставин, які не дають можливості особі прийняти участь у судовому засіданні, на предмет їх поважності чи неповажності для цілей відкладення судового розгляду не має абсолютних меж. Суд має враховувати конкретну ситуацію та обґрунтування особи, яка просить суд відкласти судовий розгляд, відповідне обґрунтування не має бути абстрактним, а обставини, наведені у ньому, повинні бути підтверджені належною доказовою базою. Тобто реалізація відповідної дискреції суду щодо кваліфікації наведених учасником судового процесу у клопотанні про відкладення судового розгляду обставин має здійснюватися індивідуально з урахуванням принципу верховенства права. Це зумовлено тим, що сама концепція верховенства права передбачає суд як найдієвіший інструмент її застосування, адже тільки суд може вийти за межі формального права та визначити доцільне та належне регулювання в кожній конкретній ситуації. При цьому для цілей дотримання принципу верховенства права суд повинен обирати такий варіант вирішення клопотання про відкладення судового засідання, який є максимально доцільним та справедливим у відповідній ситуації, а обраний ним процесуальний наслідок розгляду відповідного клопотання, як результат реалізації наданих йому дискреційних повноважень, завжди вимагає мотивації зробленого вибору.

За приписами статті 129 Конституції України, статті 2 Господарського процесуального кодексу України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відкладення розгляду справи є правом суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 Господарського процесуального кодексу України).

Участь представника відповідача у розгляді справи не є обов`язковою згідно із законом, не визнавалася вона такою й судом ухвалами суду в межах цієї справи.

Господарський процесуальний кодекс України не містить вимог щодо відповідальних осіб, які можуть представляти інтереси сторін в господарському суді. Надання повноважень на представництво інтересів сторін в процесі не обмежено будь-яким певним колом осіб, а тому неможливість явки в судове засідання конкретного представника не є правовою підставою для відкладення розгляду справи.

На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу у захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (рішення Європейського суду з прав людини «Богонос проти Росії» від 05.02.2004).

Отже, суд вважає, що відповідач не був позбавлений можливості направити у судове засідання іншого уповноваженого представника, а тому на переконання суду клопотання про відкладення розгляду справи є необґрунтованим та не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У судовому засіданні 12.06.2024 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» є юридичною особою, яка утворена як акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, унаслідок реорганізації шляхом перетворення Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 15.02.2019 №73 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 №829-р «Про погодження перетворення державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» у приватне акціонерне товариство» (пункт 1.1 Статуту Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»).

Товариство є правонаступником майна, усіх прав та обов`язків Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (пункт 3.2 Статуту Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»).

Отже, позивач є правонаступником прав і обов`язків Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго», у тому числі, і за договором про надання послуг з передачі електричної енергії №0530-02041 від 29.05.2019.

29.05.2019 між Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго» (оператор системи передачі, ОСП) та Публічним акціонерними товариством «Черкасиобленерго» (користувач системи передачі, користувач) було укладено договір про надання послуг з передачі електричної енергії №0530-02041 (далі договір).

У подальшому умови договору про надання послуг з передачі електричної енергії №0479-02024 неодноразово змінювались шляхом підписання додаткових угод до договору та станом на момент виникнення спірних правовідносин договір про надання послуг з передачі електричної енергії №0530-02041 діяв у редакції додаткової угоди від 01.02.2023.

За договором ОСП зобов`язується надавати послугу з передачі електричної енергії (послуга), а користувач зобов`язується здійснювати оплату за послугу відповідно до умов цього договору (пункт 1.1 договору (тут і далі у редакції додаткової угоди від 01.02.2023 до договору).

Сторони здійснюють свою діяльність відповідно до чинного законодавства України, Правил ринку, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу, Кодексу комерційного обліку, ліцензій, відповідно до яких сторони здійснюють господарську діяльність, інших нормативно-правових актів, що забезпечують функціонування ринку електричної енергії України (пункт 1.2 договору).

Планова та/або фактична вартість послуги визначається на підставі діючого на момент надання послуги тарифу на послуги з передачі електричної енергії або ставки плати за послуги з передачі електричної енергії до/з країн периметру та планового та/або фактичного обсягу Послуги в розрахунковому періоді. Тариф на послуги з передачі електричної енергії затверджується Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (Регулятором), та оприлюднюється ОСП на офіційному веб-сайті (пункт 3.1 договору).

Для розрахунків за цим договором використовується плановий і фактичний обсяги послуги: плановий обсяг послуги визначається на основі наданих користувачем повідомлень щодо планового обсягу передачі електроенергії на розрахунковий місяць. У період після приєднання ОСП до ІТС механізму плановий обсяг послуги формується користувачем без урахування даних щодо обсягів експорту та/або імпорту електричної енергії. У разі ненадання або несвоєчасного надання користувачем повідомлень плановим обсягом послуги визначається фактичний обсяг наданої послуги у попередньому розрахунковому періоді; фактичний обсяг послуги в розрахунковому місяці визначається відповідно до розділу XI Кодексу системи передачі. У період після приєднання ОСП до ІТС механізму фактичний обсяг послуги формується з урахуванням обсягів експорту та/або імпорту електричної енергії до/з країн периметру (пункт 4.1 договору).

Розрахунковим періодом за цим договором є 1 календарний місяць (пункт 5.1 договору).

Планові обсяги послуги користувач зобов`язаний подавати ОСП до 25 числа місяця, що передує розрахунковому місяцю (пункт 9.1 договору).

Користувач здійснює поетапну попередню оплату планової вартості послуги ОСП таким чином: 1 платіж до 17:00 другого банківського дня розрахункового місяця у розмірі 1/5 від планової вартості послуги, визначеної згідно з розділом 3 цього договору. Подальша оплата здійснюється шляхом сплати 1/5 від планової вартості послуги, яка визначена згідно з розділом 3 цього договору, відповідно до такого алгоритму:

2 платіж до 10 числа розрахункового місяця;

3 платіж до 15 числа розрахункового місяця;

4 платіж до 20 числа розрахункового місяця;

5 платіж до 25 числа розрахункового місяця (пункт 5.2 договору).

У разі зміни планових обсягів послуги протягом розрахункового місяця користувач передає ОСП повідомлення про зміну обсягів послуги. ОСП протягом 5 робочих днів з моменту отримання такого повідомлення коригує розмір наступних планових платежів (пункт 5.3 договору).

Користувач здійснює розрахунок за фактичний обсяг послуги до 15 числа місяця наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання послуги, наданих виконавцем (ОСП), або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою «Системи управління ринком» (СУР), або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (Сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису тієї особи, уповноваженої на підписання документів в електронному вигляді.

Вартість наданої послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі даних, що надаються адміністратором комерційного обліку (АКО). Акти приймання-передачі послуги направляються користувачу до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно).

Коригування обсягів та вартості наданої послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за уточненими даними комерційного обліку, що надаються АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в СУР, що здійснюється згідно з Правилами ринку.

Оплату вартості послуги, після коригування обсягів та вартості послуг, користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта приймання-передачі послуги (включно).

Акти приймання-передачі послуги та акти коригування до актів приймання-передачі послуги у відповідному розрахунковому періоді ОСП направляє користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням Сервісу) або надає користувачу два примірники в паперовому вигляді, підписані власноручним підписом зі своєї сторони. Користувач здійснює підписання актів приймання-передачі послуги та актів коригування до актів приймання-передачі послуги відповідного розрахункового періоду протягом трьох робочих днів та повертає їх ОСП (пункт 5.5 договору).

У випадку порушення користувачем термінів розрахунку, ОСП має право нарахувати пеню у розмірі 0,1% (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Пеня нараховується до повного виконання користувачем своїх зобов`язань. За прострочення користувачем термінів розрахунку понад тридцять календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від суми простроченого платежу. У разі якщо фактичний обсяг оплати користувачем послуги перевищує суму, зазначену в акті приймання-передачі послуги, ОСП (за заявою користувача) протягом 5 банківських днів з дня отримання заяви повертає користувачу надлишок коштів або враховує їх як оплату послуги наступних розрахункових періодів. За наявності заборгованості за цим договором кошти зараховуються першочергово в оплату заборгованості минулих періодів з найдавнішим терміном її виникнення. При повній сплаті заборгованості минулих періодів надлишок коштів може бути зарахований в оплату пені та штрафних санкцій за наявності письмової згоди користувача (пункт 5.6 договору).

Договір набуває чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2023. Якщо користувач не направив ОСП у строк не менший ніж за місяць до закінчення терміну дії договору повідомлення про припинення дії договору, то цей договір вважається подовженим на кожен наступний календарний рік на тих самих умовах (пункт 13.1 договору).

Даний договір складено у двох оригінальних примірниках, які мають однакову юридичну силу, по одному примірнику для кожної зі сторін. У разі підписання договору в електронній формі сторони визнають, що електронний документ (сформований, підписаний з використанням кваліфікованого електронного підпису) є ідентичним за змістом та реквізитами з документом у паперовому вигляді, кожен з документів є оригіналом і має однакову юридичну силу (пункт 14.3 договору).

Додаткова угода набуває чинності з моменту її підписання обома сторонами (частина 4 розділу 16 договору).

Додаткова угода від 01.02.2023 до договору про надання послуг з передачі електричної енергії №0530-02041 від 29.05.2019 підписана оператором системи передачі та користувачем в електронній формі шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач надсилав позивачу повідомлення про планові обсяги послуги з передачі електричної енергії, а саме:

листом від 24.08.2023 №6562/03-01-01/2023 відповідач повідомив про намір отримати послугу з передачі електричної енергії у вересні 2023 року у розмірі 31000 МВт*год;

листом від 22.09.2023 №7390/03-01-01/2023 відповідач повідомив про намір отримати послугу з передачі електричної енергії у жовтні 2023 року у розмірі 38000 МВт*год;

листом від 24.10.2023 №8281/03-01-01/2023 відповідач повідомив про намір отримати послугу з передачі електричної енергії у листопаді 2023 року у розмірі 36000 МВт*год.

листом від 23.11.2023 №8281/03-01-01/2023 відповідач повідомив про намір отримати послугу з передачі електричної енергії у грудні 2023 року у розмірі 42000 МВт*год.

Ставка тарифу у спірний період дорівнювала 485,10 грн/МВт*год відповідно до постанови НКРЕКП №1788 від 21.12.2022.

У період з вересня до грудня 2023 року позивач фактично передав, а відповідач отримав послугу з передачі електричної енергії на загальну суму 90726927,44 грн, що підтверджується належними доказами, які містяться у матеріалах справи, зокрема актами приймання-передачі послуги та актами коригування, які підписані уповноваженими представниками позивача та відповідача шляхом накладення кваліфікованих електронних підписів.

Позивач виставляв відповідачу рахунки на оплату вартості послуг з передачі електричної енергії, проте відповідач у визначений договором строк свої зобов`язання зі сплати планової та фактичної вартості послуги належним чином не виконав.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд при прийнятті рішення та оцінка

Предметом спору у цій справі є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з передачі електричної енергії разом із нарахованими на неї річними та інфляційними витратами.

Відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище урегульовані Законом України «Про ринок електричної енергії».

Пунктом 40 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що користувачі системи - фізичні особи, у тому числі фізичні особи-підприємці, або юридичні особи, які відпускають або приймають електричну енергію до/з системи передачі/розподілу або використовують системи передачі/розподілу для передачі/розподілу електричної енергії.

Оператор системи передачі (ОСП) - це юридична особа, відповідальна за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії (пункт 55 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії»).

Користувач системи та ОСП є учасниками ринку електричної енергії відповідно до пункту 96 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії».

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається договір про надання послуг з передачі.

ОСП надає послуги з передачі електричної енергії та послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління учасникам ринку на підставі договорів, укладених на основі типових договорів про надання послуг з передачі електричної енергії та про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління. Типові договори про надання послуг з передачі електричної енергії та про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління затверджуються Регулятором (частина 4 статті 33 Закону України «Про ринок електричної енергії»).

На реалізацію наданих законодавством повноважень постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №309 затверджено Кодекс системи передачі.

Відповідно до пункту 5.5 глави 5 розділу XI Кодексу системи передачі договір про надання послуг з передачі електричної енергії укладається за типовою формою, яка затверджується Регулятором.

Типова форма договору про надання послуг з передачі електричної енергії є додатком 6 до Кодексу системи передачі, отже, затверджена одночасно з цим Кодексом.

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами договір є договором надання послуг, який підпадає під правове регулювання норм статей 901-907 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 Цивільного кодексу України).

Відповідно до постанові Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1788 від 21.12.2022, Приватному акціонерному товариству «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» установлено тариф на послуги з передачі електричної енергії для користувачів системи (крім підприємств «зеленої» електрометалургії):

на період з 01 січня 2023 року до 31 березня 2023 року (включно) на рівні 380,28 грн/МВт·год (без урахування податку на додану вартість);

на період з 01 квітня 2023 року до 30 червня 2023 року (включно) - 430,25 грн/МВт·год (без урахування податку на додану вартість);

на період з 01 липня 2023 року до 31 грудня 2023 року (включно) - 485,10 грн/МВт·год (без урахування податку на додану вартість).

Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 33 Закону України «Про ринок електричної енергії» оператор системи передачі має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надані послуги з передачі та послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління.

За умовами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, визнається обома учасниками справи та підтверджено матеріалами справи, між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання послуг з постачання електричної енергії, за умовами якого позивач надає такі послуги, а відповідач зобов`язується їх оплатити. У період з вересня до грудня 2023 року позивач надавав послуги відповідачу за цим договором, проте останній належним чином свої зобов`язання зі сплати вартості наданих послуг не виконав, у зв`язку із чим станом на момент звернення позивача з цим позовом до суду у відповідача була наявна заборгованість перед позивачем у розмірі 90 726 927,44 грн.

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Розмір заборгованості не заперечений відповідачем у відзиві на позовну заяву, будь-яких доказів оплати вартості наданих послуг у період з вересня до грудня 2023 року суду також не надано, доводи позивача щодо наявності боргу, шляхом надання належних доказів, відповідачем не спростовані.

Отже, враховуючи викладене, суд вважає, що наявність і розмір боргу в сумі 90 726 927,44 грн позивачем доведені належними, достатніми та допустимими доказами, тому зазначена сума боргу підлягає стягненню в судовому порядку.

Позивачем також нараховано відповідачу 3% річних у сумі 851 032,35 грн за період прострочення з 05.09.2023 до 29.02.2024 та 971 333,84 грн інфляційних витрат за цей період.

У силу вимог частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Суд зазначає, що для правильного вирішення цього спору та здійснення арифметично вірного розрахунку 3% річних та інфляційних витрат за порушення строків оплати планового та фактичного обсягу, насамперед, слід правильно визначити: момент, коли у відповідача на кожному етапі виникає зобов`язання з оплати планової вартості послуги з передачі електричної енергії, за кожен місяць окремо; момент, коли у відповідача припиняється зобов`язання з оплати планової вартості послуги з передачі електричної енергії, за кожен місяць окремо та виникає право на нарахування цих платежів за порушення оплати фактично наданих послуг.

Як зазначив Верховний Суд у постанові у справі №904/5899/21 від 09.11.2022, плановий та фактичний обсяг взаємопов`язані та не замінюють один одного, і у відповідача відсутнє право вибору - платити за плановий чи за фактичний обсяг.

Це означає, що строки виникнення зобов`язання з оплати планового обсягу послуги та фактичного обсягу, а також прострочка їх виконання, обчислюються окремо для кожного виду зобов`язання.

Водночас, з суті правовідносин, які склались між сторонами, та змісту договору слідує, що одним із проявів взаємопов`язаності зобов`язань з оплати планового обсягу послуги та зобов`язань з оплати фактичного обсягу послуги, є те, що ці зобов`язання не можуть існувати одночасно за один і той же розрахунковий період.

Це означає, що існування зобов`язання з оплати планового обсягу послуги виключає можливість існування зобов`язання з оплати фактичного обсягу послуги за один і той самий розрахунковий період; існування зобов`язання з оплати фактичного обсягу послуги виключає можливість існування зобов`язання з оплати планового обсягу за один і той самий розрахунковий період.

Отже, суд дійшов висновку, що зобов`язання з оплати планового обсягу послуги з передачі електричної енергії, виникає як зобов`язання з передоплати у строки визначені договором, а припиняється в момент, коли згідно умов договору має виникнути зобов`язання з оплати вартості фактичного обсягу послуги з передачі електричної енергії.

Як зазначалось судом вище, користувач здійснює поетапну попередню оплату планової вартості послуги. За фактичний обсяг послуги користувач здійснює розрахунок до 15 числа місяця наступного за розрахунковим. Отже, незалежно від дати складання та дати надання відповідачу на підпис акта приймання-передачі з фактичним обсягом послуги, зобов`язання зі сплати планового обсягу припиняється 15 числа місяця наступного за розрахунковим.

Також, Верховний Суд зазначав, що як невиконання або неналежне виконання користувачем зобов`язання з оплати планового обсягу на умовах попередньої оплати, так і зобов`язання з оплати фактичного обсягу послуг, отриманих за розрахунковий місяць, є порушенням виконання грошового зобов`язання і передбачає застосування правових наслідків порушення зобов`язання та настання відповідальності за порушення грошового зобов`язання, зокрема, згідно з приписами статей 611, 625 Цивільного кодексу України.

Перевіривши розрахунок інфляційних витрат та річних, що наданий позивачем, судом встановлено, що він зроблений арифметично вірно та із врахуванням наведених вище положень, а тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення 3% річних та інфляційних витрат за порушення строків оплати планового обсягу у визначеному позивачем розмірі, а саме у частині стягнення з відповідача 851 032,35 грн 3% річних та 971 333,84 грн інфляційних витрат.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо неповідомлення позивачем про розміри тарифів на послуги з передачі електричної енергії у триденний термін після затвердження його регулятором, оскільки як встановлено судом, як на офіційному веб-сайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, так і на веб-сайті позивача було опубліковане відповідне повідомлення про розміри встановлених тарифів на відповідний період. Крім того, з досліджених у судовому засіданні актів приймання-передачі послуги, які підписані зі сторони відповідача, слідує, що всі вони містять ставку тарифу, що також свідчить про безпідставність доводів відповідача у цій частині.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені повністю, сплачена ним сума судового збору підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача у сумі 847 840,00 грн.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» (вул.Гоголя, 285, м.Черкаси, 18002, ідентифікаційний код 22800735) на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (вул.Симона Петлюри, 25, м.Київ, 01032, ідентифікаційний код 00100227) 90 726 927,44 грн основної заборгованості, 851 032,35 грн 3% річних, 971 333,84 грн інфляційних витрат та 847 840,00 грн судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 01.07.2024.

Суддя О.І.Кучеренко