ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
02.07.2024м. ДніпроСправа № 904/382/24
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Лео Транс Груз"
про розподіл судових витрат
у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Неоліт-Груп", селище Дослідне Дніпровського району Дніпропетровської області
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лео Транс Груз", місто Синельникове Дніпропетровської області
про стягнення 626 739,91 грн., -
Суддя Бажанова Ю.А.
Секретар судового засідання Дейнека А.В.
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився
Товариство з обмеженою відповідальністю "Неоліт-Груп" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лео Транс Груз" на свою користь збитки в сумі 626 739,91 грн.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.2024 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Неоліт-Груп" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лео Транс Груз" про стягнення 626 739,91 грн. задоволено частково: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лео Транс Груз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Неоліт-Груп" 168 540,37 грн. матеріальної шкоди, 2 528,11 грн. витрат по сплаті судового збору, 6 459,36 грн. інших судових витрат; в решті позовних вимог відмовлено.

17.06.2024 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Лео Транс Груз" до господарського суду надійшла заява про розподіл судових витрат, в якій Товариства з обмеженою відповідальністю "Лео Транс Груз" просить прийняти докази судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу адвоката), які понесло товариство з обмеженою відповідальністю "Лео Транс Груз" під час розгляду даної справи №904/382/24 в Господарському суді Дніпропетровської області. в якій просить здійснити розподіл витрат Товариства з обмеженою відповідальністю "Лео Транс Груз" на професійну правничу допомогу адвоката під час розгляду справи №904/382/24 в Господарському суді Дніпропетровської області в розмірі 40 000,00 грн. шляхом покладення їх на позивача.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.06.2024 прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Лео Транс Груз" про розподіл судових витрат та призначено її до розгляду в засіданні на 02.07.2024.

28.06.2024 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Неоліт-Груп" надійшли заперечення на заяву про розподіл судових витрат, в яких просить відмовити у стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю "Неоліт-Груп" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лео Транс Груз" витрат на професійну правничу допомогу адвоката на підставі частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України; зменшити розмір витрат Товариства з обмеженою відповідальністю "Лео Транс Груз" на професійну правничу допомогу адвоката до 7 311 грн. в разі задоволення судом заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Лео Транс Груз" про розподіл судових витрат.

В своїх запереченнях представник позивача посилається на те, що заявляється вимога про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 40 000,00 грн є неспівмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи зважаючи на рівень складності справи, обсяг наданих адвокатських послуг з огляду на те що:

- правовий аналіз ситуації, кваліфікація правовідносин сторін, правовий аналіз позовної заяви та додатків до неї, вивчення матеріалів судової практики у подібних справах, складання відзиву на позовну заяву, підготовка додатків до відзиву на позовну заяву для подання до суду відзиву на позовну заяву з додатками не є самостійними та в своїй сукупності є елементами лише однієї послуги - складання відзиву на позовну заяву;

- по даній справі всі заяви по суті та інші процесуальні документи були подані представником Відповідача через Електронний суд, а тому надання таких послуг як відправка копії відзиву на позовну заяву з додатками Позивачу, подання до суду відзиву на позовну заяву з додатками займає менше хвилини. Це обґрунтування також стосується таких послуг представника Відповідача як:

- відправка копії заяви про застосування позовної давності Позивачу, подання до суду заяви про застосування позовної давності;

- відправка копії заперечення проти задоволення клопотання про приєднання нових доказів Позивачу, подання до суду заперечення проти задоволення клопотання про приєднання нових доказів;

- відправка копії пояснення по суті спору Позивачу, подання до суду пояснення по суті спору;

- відправка копії пояснення по суті спору позивачу від 12.06.2024, подання до суду пояснення по суті спору від 12.06.2024;

- по даній справі представник відповідача не подав та не міг подати такий процесуальний документ як відповідь на відзив, так як такий процесуальний документ може подати виключно позивач;

- складання представником відповідача пояснення по суті спору від 21.05.2024 року не можна вважати самостійною послугою, так як зміст пояснення по суті спору від 21.05.2024 року майже повністю дублює зміст раніше поданого представником відповідача заперечення проти задоволення клопотання про приєднання нових доказів.

- зазначена представником відповідача такої послуги як усні консультації з питань захисту прав і законних інтересів відповідача у справі №904/382/24 не можуть вважатись самостійними послугами, так як такі дії є елементами вже зазначених представником відповідача таких послуг як складання процесуальних документів та підготовка до судового засідання.

Таким чином вважає, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу у заявленій сумі (40000,00 грн) не є обґрунтованим та буде суперечити принципу розподілу таких витрат, на підставі частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України просить зменшити розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу адвоката, що підлягають розподілу між сторонами, до 10 000,00 грн., відповідно, розподілений розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу адвоката становить 7 311 грн. (10 000 грн * 73,11 %).

02.07.2024 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Неоліт-Груп" надійшла заява про розгляд заяви відповідача про розподіл судових витрат без участі його представника, в якій зокрема, підтримав заперечення на заяву подані раніше.

У судове засідання, яке відбулось 02.07.2024, представник відповідача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (ухвалу про призначення заяви про розподіл судових витрат від 20.06.2024 доставлено до електронного кабінету 20.06.2024 о 19:00 год.), представник позивача не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд заяви без участі його представника.

Дослідивши та оцінивши надані докази у сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Товариства з обмеженою відповідальністю "Лео Транс Груз" просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Неоліт-Груп" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000,00 грн.

За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За частиною першою статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно з частинами 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з частинами 3, 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу в розмірі 40 000,00 грн, заявником надані:

- договір про надання правової допомоги №15/24 від 16.02.2024 укладений між Адвокатський бюро "Олександра Биструшкіна" в особі учасника бюро Биструшкіна Олександра Сергійовича (адвокат) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Лео Транс Груз";

- додаткову угоду від 16.02.2024 до договору відповідно до якої сторони погодили "3. Якщо рішення Господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/382/24 буде відмовлено в задоволенні більш ніж 50 % заявлених позовних вимог, то клієнт додатково до розміру гонорару, зазначеного в пункті 2 даної додаткової угоди, протягом 5-ти днів з моменту ухвалення відповідного рішення сплачує клієнту гонорар успіху в розмірі 15 000,00грн.".

- Ордер Серії АЕ №1266820 від 26.02.2024;

- Акт приймання-передачі наданих послуг з професійної правничої допомоги від 17.06.2024 на суму 40 000,00 грн, щодо прийняття клієнтом правову допомогу за договором, а саме:

- правовий аналіз ситуації;

- кваліфікація правовідносин сторін;

- правовий аналіз позовної заяви та додатків до неї;

- вивчення матеріалів судової практики у подібних справах;

- складання відзиву на позовну заяву;

- підготовка додатків до відзиву на позовну заяву для подання до суду відзиву на позовну заяву з додатками;

- відправка копії відзиву на позовну заяву з додатками позивачу;

- подання до суду відзиву на позовну заяву з додатками;

- складання заяви про застосування позовної давності;

- відправка копії заяви про застосування позовної давності позивачу:

- подання до суду заяви про застосування позовної давності;

- підготовка до судового засідання, призначеного на 12.03.2024;

- представництво інтересів клієнта в судовому засіданні 12.03.2024;

- складання заперечення проти задоволення клопотання про приєднання нових

доказів;

- відправка копії заперечення проти задоволення клопотання про приєднання нових доказів позивачу;

- подання до суду заперечення проти задоволення клопотання про приєднання нових доказів;

- підготовка до судового засідання, призначеного на 10.04.2024;

- представництво інтересів Клієнта в судовому засіданні 10.04.2024;

- складання відповіді на відзив;

- підготовка копії відповіді на відзив для поштової відправки позивачу;

- поштова відправка копії відповіді на відзив позивачу цінним листом з описом

вкладеного;

- підготовка пакету документів (комплектування додатків до відповіді на відзив)

для подання до суду відповіді на відзив з додатками;

- подання до суду відповіді на відзив з додатками;

- підготовка до судового засідання, призначеного на 24.04.2024;

- представництво інтересів клієнта в судовому засіданні 24.04.2024;

- підготовка до судового засідання, призначеного на 07.05.2024;

- представництво інтересів клієнта в судовому засіданні 07.05.2024;

- складання пояснення по суті спору;

- відправка копії пояснення по суті спору позивачу;

- подання до суду пояснення по суті спору;

- підготовка до судового засідання, призначеного на 21.05.2024;

- представництво інтересів клієнта в судовому засіданні 21.05.2024;

- підготовка до судового засідання, призначеного на 04.06.2024;

- представництво інтересів клієнта в судовому засіданні 04.06.2024;

- складання пояснення по суті спору від 12.06.2024;

- відправка копії пояснення по суті спору позивачу від 12.06.2024;

- подання до суду пояснення по суті спору від 12.06.2024;

- підготовка до судового засідання, призначеного на 17.06.2024;

- представництво інтересів клієнта в судовому засіданні 17.06.2024;

- усні консультації з питань захисту прав і законних інтересів клієнта у справі №904/382/24.

Всього вартість наданих послуг склала 40 000,00 грн.

Також на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу надані платіжні інструкції №1625 від 23.02.2024 про оплату за першу частину гонорару зг. дод.уг.№1 по дог. 15/24 від 16.02.2024 у сумі 12 500,00 грн. та №1 від 28.03.2024 про оплату другої частини гонорару зг. рах. №20 від 27.03.2024 у сумі 12 500,00 грн.

Частинами 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України унормовано витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини 3 названої статті для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. ст. 129 ГПК України).

Частиною 5 названої статті передбачено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Отже, суд вправі покласти лише ті судові витрати, які є обґрунтованими, неминучими, співмірними та розумними (розумно необхідними).

Фактори, що повинні братися до уваги при визначенні обґрунтованого розміру гонорару, включають в себе: 1) обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення; ступінь складності та новизни правових питань, що стосуються доручення; необхідність досвіду для його успішного завершення; 2) вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання в звичайному часовому режимі; 3) необхідність виїзду у відрядження; 4) важливість доручення для клієнта; 5) роль адвоката в досягненні гіпотетичного результату, якого бажає клієнт; 6) досягнення за результатами виконання доручення позитивного результату, якого бажає клієнт; 7) особливі або додаткові вимоги клієнта стосовно строків виконання доручення; 8) характер і тривалість професійних відносин даного адвоката з клієнтом; 9) професійний досвід, науково-теоретична підготовка, репутація, значні професійні здібності адвоката.

Жодний з названих факторів не має самодостатнього значення; вони підлягають врахуванню у взаємозв`язку з обставинами кожного конкретного випадку.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

Стосовно вимог позивача про стягнення з позивача витрат на оплату послуг адвоката, суд зазначає, що дане питання необхідно розглядати в двох площинах: по-перше, це договірні відносини позивача з адвокатом (адвокатами) стосовно надання юридичних послуг і, по-друге, це вимога про оплату наданих послуг відповідачем.

Стосовно першого аспекту суд виходить із основоположного принципу цивільного права принципу свободи договору. Позивач має право на свій розсуд оцінити вартість послуг адвоката, навіть у розмірі ціни позову.

Стосовно другої площини розглядуваного питання суд зазначає, що положення Господарського процесуального кодексу України про стягнення вартості послуг адвоката по-суті є оплатою відповідачем наданих позивачеві послуг з правничої допомоги. І в цьому аспекті оцінка вартості послуг позивачем не має беззаперечного статусу.

Право на справедливий суд, передбачене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положення статті 4 Господарського процесуального кодексу України стосовно рівності сторін є гарантією захисту прав, у даному випадку відповідача, від покладення на нього обов`язку відшкодування необґрунтованої вартості послуг адвоката внаслідок різних причин, зокрема, помилки позивача в оцінці вартості таких послуг, отримання і оплата позивачем послуг, що не були необхідні для розгляду даної справи або ж навіть навмисного завищення позивачем та адвокатом вартості таких послуг з метою отримання неправомірної вигоди за рахунок відповідача.

Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові КГС ВС від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення (п. 22). Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу (п.27.2.)

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 Господарського процесуального кодексу України.

У пункті 4.16 постанови від 30.11.2020 у справі № 922/2869/19 Верховний Суд вказав, що "суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони" та "суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачами відповідне клопотання" не є тотожними за своєю суттю, і фактично другий висновок відповідає викладеному в пункті 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, що "під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи". За таких обставин, колегія суддів у справі № 922/2869/19 вказала, що висновки судів про частково відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчать про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі, суди мають таке право відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України та висновків об`єднаної палати про те, як саме повинна застосовувати.

Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.11.2021 у справі №910/7520/20.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Неоліт-Груп" подало заперечення на заяву про ухвалення додаткове рішення, в яких просить відмовити у стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю "Неоліт-Груп" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лео Транс Груз" витрат на професійну правничу допомогу адвоката на підставі частини 9 статті 129 ГПК України; зменшити розмір витрат Товариства з обмеженою відповідальністю "Лео Транс Груз" на професійну правничу допомогу адвоката до 7 311 грн. в разі задоволення судом заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Лео Транс Груз" про розподіл судових витрат.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Неоліт-Груп" посилається що заявлений до стягнення з позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 40 000,00 грн є неспівмірним з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи зважаючи на рівень складності справи, обсяг наданих адвокатських послуг та просить у разі задоволення заяви про розподіл судових витрат зменшити розмір витрат до 10 000,00 грн.

Враховуючи клопотання позивача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, здійснивши аналіз ціни, предмета та підстав позову, обраний позивачем та відповідачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, під час розгляду справи, кількість сторін та інших учасників справи, значення для суспільного інтересу; кількість судових засідань, господарський суд дійшов до висновку не розподіляти всю суму заявлених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката у справі №904/382/24 в розмірі 40 000,00 грн. та вважає, що прийнятною сумою за надання адвокатом у цій справі професійної правничої допомоги у суді першої інстанції є 15 000,00 грн.

Господарський суд враховує те, що оскільки позовна вимога у цій справі задоволена судом частково, на позивача покладаються витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 10 966,50 грн.

При цьому суд не заперечує право адвоката та його довірителя на таку оцінку вартості та необхідності наданих послуг, але оцінює дані обставини з точки зору можливості покладення таких витрат на іншу сторону по справі (позивача у справі).

Керуючись статтями 123, 126, 129, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Лео Транс Груз" про розподіл судових витрат задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Неоліт-Груп" (місцезнаходження: 52071, Дніпропетровська область, Дніпровський район, селище Дослідне, вул. Наукова, буд 1; поштова адреса: 49101, м. Дніпро, 101 а/с 5426; 0) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лео Транс Груз" (52500, Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Гоголя, буд 19-В, ) 10 966,50 грн. витрат на правничу допомогу.

Відмовити у решті стягнення витрат на правничу допомогу.

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне додаткове рішення складено 02.07.2024.

Суддя Ю.А. Бажанова