ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"08" липня 2024 р. м. Житомир Справа № 906/759/24

Господарський суд Житомирської області у складі судді Лозинської І. В., розглянувши

заяву ТОВ "Автомобільний перевізник" про забезпечення позову до подачі позовної заяви

Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільний перевізник"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Твій Хліб"

про стягнення 981607,49 грн

ВСТАНОВИВ:

05.07.2024 до Господарського суду Житомирської області через систему "Електронний суд" від ТОВ "Автомобільний Перевізник" надійшла заява про забезпечення позову, відповідно до якої просить суд вжити заходи забезпечення позову ТОВ "Автомобільний Перевізник" до ТОВ "Твій Хліб" про стягнення грошових коштів в розмірі 981607,49 грн шляхом накладення арешту на грошові кошти ТОВ "Твій Хліб", які перебувають на всіх його рахунках в усіх банківських установах, у межах ціни позову та судових витрат, які орієнтовно понесене заявник у зв`язку з розглядом справи у суді, у сумі 997875,60 грн.

В обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви вказано, що ТОВ "Твій Хліб" протиправно ухиляється від виконання взятих на себе грошових зобов`язань за укладеним між сторонами договором надання послуг по перевезенню вантажів №03-2024 від 22.03.2024, внаслідок чого утворилась значна заборгованість, стягнення якої є предметом спору у даній справі

На переконання ТОВ "Автомобільний Перевізник", існує ризик несплати боргу з огляду на те, що ТОВ "Твій Хліб" не має нерухомого майна, за рахунок якого може бути погашена заборгованість перед заявником, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Крім того, ТОВ "Твій Хліб" не вживає жодних дій, які були б направлені на погашення або врегулювання заборгованості, та є відповідачем у багатьох судових справах.

Відповідно до ч. 2 ст. 136 ГПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

За ч. 3 ст. 2 ГПК України однією з основних засад господарського судочинства є змагальність сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 73 ГПК України).

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання рішення суду в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, слід встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову.

При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Тому слід зазначити, що наявність/відсутність обставин, якими заявник обґрунтовує позовні вимоги, в тому числі, наявність/відсутність боргу, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за укладеним між сторонами договором надання послуг по перевезенню вантажів №03-2024 від 22.03.2024, встановлюється під час розгляду справи по суті, а тому несплата відповідачем заявленої до стягнення суми коштів є, в першу чергу, свідченням наявності між сторонами спору.

Крім того, заявником не надано доказів того, що станом на час подачі даної заяви у ТОВ "Твій Хліб" відсутні грошові кошти у достатній кількості для їх сплати позивачу у випадку задоволення позову, чи ним вчиняються дії по виведенню грошових коштів з рахунків, чи будь-які інші дії щодо відчуження належного йому майна або його продажу.

Слід також зазначити, що принцип змагальності, закріплений у статті 13 ГПК України, встановлює право відповідача заперечити проти наявності боргу. При цьому, відповідач має право розраховувати на те, що його господарська діяльність під час розгляду спору по суті не зазнаватиме з боку держави свавільного утиску, у тому числі, й шляхом безпідставного арешту майна.

У свою чергу, лише посилання на недобросовісність дій відповідача, які дають підстави вважати, що останній може ухилятись від виконання судового рішення, не є тією обставиною, яка б могла свідчити про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання, оскільки є припущенням, не підтвердженим доказами (аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02.04.2019 у справі №918/702/18).

Про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу (ч. 6 ст. 140 ГПК України).

Частиною 8 ст. 140 ГПК України передбачено, що ухвалу про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Враховуючи вищенаведене, слід відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільний Перевізник" від 05.07.2024 про забезпечення позову до подачі позовної заяви в повному обсязі.

Керуючись ст. 136, 137, 140, 233-235 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільний Перевізник" від 05.07.2024 (вх. г/с №805/24 від 05.07.2024) про забезпечення позову до подачі позовної заяви.

Ухвала набирає законної сили з дати її підписання - 08.07.2024 та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст. 256, 257 ГПК України.

Ухвала підписана 08.07.2024

Суддя Лозинська І.В.

Друк:

1 - в справу

2 - заявнику (Електронний суд)